Справа № 524/5183/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 524/5183/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі:

головуючого судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання -Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.02.2018 р. (яке ухвалено суддею Кривич Ж.О.) по справі № 524/5183/17

за позовом ОСОБА_3

до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 третя особа: Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 440678 від 07.07.2017 р.; закрити провадження по справі.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.02.2018 р. по справі № 524/5183/17 позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.02.2018 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про національну поліцію», Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання учасники справи не зявилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

До суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він вважає, що про дату, час і місце розгляду справи його повідомлено не належним чином, а в нього відсутня судова повістка та копія апеляційної скарги.

Судом визнано, що вказане клопотання необґрунтоване та в його задоволенні відмовлено, оскільки, відповідно до ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України, позивача про дату, час і місце судового засідання повідомлено за відомим суду номером телефону, що ним не заперечується, а неприбуття його у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

07.07.2017 р. поліцейським роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчук ОСОБА_2 винесено постанову серії АР № 440678, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за те, що ОСОБА_3 07.07.2017 р. о 20 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом GELLY CK, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Троїцькій, 26, у м. Кременчук, перед перестроюванням не користувався світловими показчиками поворотів відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2. «б» ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що постанова відповідача необґрунтована та підлягає скасуванню.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9.2. «б» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (в подальшому Правила) водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як вбачається із відеозапису подій (файл 1303 та файл DSJX 301042_001042), оглянутого в ході судового розгляду справи, у цьому записі відсутні будь-які фактичні дані, що підтверджують факт порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху, а саме: неможливо встановити, що здійснюючи обїзд автомобіля, що стояв з правого краю проїзної частини, позивач не подав сигнал світловим показником повороту. Цим відеозаписом лише зафіксовано, що зміна положення транспортного засобу відбулася в межах полоси руху, по якій автомобіль рухався.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 заперечує факт вчинення ним правопорушення ПДР, а з відеозапису подій (файл 1303 та файл DSJX 301042_001042) неможливо встановити, що позивачем порушено п. 9.2. «б» ПДР, а інші докази, які підтверджують факт вчинення позивачем такого порушення відсутні.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доказано факт вчинення позивачем 07.07.2017 р. о 20 годині 20 хвилин порушення п. 9.2. «б» ПДР, у звязку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.02.2018 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 243, 271, 283, 308, 316, 322 , 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.02.2018 по справі № 524/5183/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5