Справа № 815/929/18
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/929/18
УХВАЛА

07 березня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Соколенко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду нарочно надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного .управління Державної міграційної служби України в Одеській області у прийнятті заяви громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 17.07.2017 року;

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти та розглянути заяву громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує: чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником), відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши даний позов, суд вважає, що він не відповідає вимогам ст.ст.160, 161 КАС України.

Згідно п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Однак, позивачем у позовній заяві не зазначено, адресу електронної пошти позивача та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача.

Отже, позивачу необхідно надати до суду вказану інформацію.

Згідно з ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно п.5 та п.6 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 2 статті 79 КАС України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що:

- «…Атасой ОСОБА_1 є громадянином Республіки Туреччина…»;

- «…Повернення ОСОБА_4 до рідної країни - Республіки Туреччина є неможливим, оскільки він знаходиться під запобіжним заходом на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси»;

- «…17.07.2017 року громадянин Республіки Туреччина прибув до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із підготовленою заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту із додатками…».

Однак, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження вищевказаних тверджень та не зазначено причин неможливості подання таких доказів до суду.

Таким чином, позивачу необхідно надати відповідні докази до суду разом із їх копією для відповідача.

При цьому суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з п.п.2,3,4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною відмову Головного .управління Державної міграційної служби України в Одеській області у прийнятті заяви громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 17.07.2017 року.

До того ж позивач не вказує реквізити відповідної відмови у прохальній частині позову, а лише зазначає її дату « 17.07.2017 року». При цьому, позивач вказує у тексті позовної заяви, що така відмова у прийнятті заяви позивача була здійснена в усному порядку. Водночас, лист, складений Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області 02.08.2017 року за №5/1-1607 на №А-821 від 17.07.2017 року, не містить в собі посилань на відмову у прийнятті заяви-анкети позивача.

Суд зазначає, що «усна відмова» без зазначення рішення відповідача, в якому вона міститься не є індивідуальним актом суб'єкта владних повноважень в контексті приписів КАС України. Також, якщо така усна відмова була по суті діями відповідача, позивачу необхідно конкретизувати позовну вимогу у відповідність до приписів ст.5 КАС України, надавши до суду відповідне уточнення до позову (із копією для відповідача).

Також суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, як вбачається з даної статті, початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа: дізналася або повинна була дізнатися про порушення. При цьому, йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Предметом розгляду у даній справі є правомірність відмови Головного .управління Державної міграційної служби України в Одеській області у прийнятті заяви громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 17.07.2017 року.

З наданої з боку позивача копії листа Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 02.08.2017 року №5/1-1607 на №А-821 від 17.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 з ним ознайомився 21.08.2017 року, про що свідчить його підпис.

Водночас, позивач вказує у тексті позовної заяви, що така відмова у прийнятті заяви позивача була здійснена 17.07.2017 року в усному порядку.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.122 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, враховуючи положення ч.1 ст.122 КАС України, початком обчислення строку звернення ОСОБА_1 з даним позовом є 22.08.2017 року, якщо позивач вважає відмовою відповідача лист Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 02.08.2017 року №5/1-1607 на №А-821 від 17.07.2017 року, та початком обчислення строку звернення ОСОБА_1 з даним позовом є 18.07.2017 року, якщо позивач вважає відмовою відповідача усну відмову від 17.07.2017 року, про яку вказує у позовній заяві.

Таким чином, шестимісячний строк для звернення до суду з даної позовною заявою (в обох випадках) станом на 03.03.2018 року сплинув.

Тобто, станом на дату звернення до суду з даним адміністративним позовом ОСОБА_1 пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Водночас, разом з позовною заявою представником позивача надано до суду клопотання про поновлення строку для звернення до адміністративного суду, в якому зазначено, що 20.02.2018 року представником позивача засобами кур'єрської пошти направлено до Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області. 23.02.2018 року адміністративний позов доставлено до ООАС та зареєстровано як уточнений адміністративний позов, внаслідок технічної помилки, а саме в шапці позову помилково зазначено номер справи № 815/4392/17, яка вже розглянута та по якій вже прийнято рішення про залишення адміністративного позову без розгляду на підставі заяви представника позивача про залишення позову без розгляду. 26.02.2018 року представником позивача до ООАС подано заяву про повернення адміністративного позову, в якій зазначено про технічну помилку (випадково вказаний номер справи), яка задоволена та адміністративний позов з додатками повернуто представнику. З посиланням на положення ст. 122 КАС України представник позивача вказує, що оскаржувану відповідь ОСОБА_1 отримав лише 21.08.2017, тобто строк на звернення закінчується 21.02.2018. Адміністративний позов, на думку представника позивача, подано вчасно, проте внаслідок її технічної помилки строк на звернення пропущено.

Зважаючи на вищевикладене, представник позивача просить суд визнати причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду поважними та поновити пропущений строк.

При цьому, до вищевказаної заяви, окрім заяви про повернення адміністративного позову та першого аркушу адміністративного позову із відміткою про отримання судом 23.02.2018 року, представником позивача не додано жодного іншого доказу, який свідчить про наявність обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення до суду.

Інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

При цьому слід зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків. Так, поважними причинами можуть бути визнані: захворювання, що перешкоджає звернутись до суду, відрядження, несвоєчасне отримання оскаржуваного рішення, тощо.

З наведених представником позивача доводів у клопотанні про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з даною позовною заяву суд не вбачає наявності поважності причин пропуску строку звернення до суду. До того ж суд враховує, що представник позивача, яка підписала клопотання про поновлення строку звернення до суду та позовну заяву по даній адміністративній справі, згідно КП «ДСС» брала участь як представник позивача під час розгляду адміністративної справи №815/4392/17, та нею особисто було подано клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, відповідно до п.5 ч.1 ст.240 КАС України. Таким чином, представнику позивача були відомі наслідки подання вказаного клопотання та строки, які визначені КАС України

Отже, суд вважає, що підстави поновлення строку звернення до суду, які вказані представником позивача у клопотанні (зважаючи на відсутність відповідних доказів на їх обґрунтування) є неповажними.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином суддя зазначає позивачу про необхідність протягом десяти днів з дня вручення ухвали надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення.

Згідно ч. 1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виявлені недоліки мають бути усунені позивачем шляхом надання до суду доказів та інформації, визначених в ухвалі суду, уточнення до позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду (з копіями для відповідача).

За таких обставин, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суддя доходить висновку, що адміністративний позов повинен бути залишений без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків.

Суд вважає за доцільне також зазначити, що у разі своєчасного виконання ухвали суду, та направлення необхідних документів засобами поштового зв'язку, позивачу, з метою попередження повернення судом позовної заяви позивачеві з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, необхідно завчасно повідомити суд відповідними засобами зв'язку (телефон, факс, електрона пошта, тощо) про надіслання матеріалів до суду, оскільки згідно з п.1 та п.2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 року за №173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали (в тому числі, якщо її копію отримано нарочно, засобами електронної пошти та факсимільного зв'язку) усунути недоліки та роз'яснити, що в іншому випадку позов буде визнаний неподаним та повернутий позивачу.

Ухвала окремо від остаточного судового рішення оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Соколенко