Справа № 813/181/18
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа№ 813/181/18

02 березня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Камянка-Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Камянка-Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, у якому просить суд зобов'язати Кам'янка-Бузьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області з 03.06.2013 провести перерахунок розміру пенсії державного службовця ОСОБА_1 відповідно до ст. 37 ЗУ "Про державну службу" в редакції, що діяла на час призначення пенсії, включивши до складової заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби та індексації.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 03.06.2013 отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону України «Про державну службу» в розмірі 80 % від суми заробітної плати. Стверджує, що до складової заробітної плати при обчисленні розміру пенсії не включено суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби та індексації. 28.11.2017 звернулась з заявою до Камянка-Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про здійснення перерахунку пенсії, однак відповідачем відповідачем листом від 06.12.2017 № 5957/04-32 повідомлено, що підстав для проведення перерахунку пенсії немає.

Ухвалою суду від 02.02.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву від 20.02.2018 (вх. № 4507), у якому зазначає, що 01.05.2016 набув чинності новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.201 № 889-УІІІ, згідно ст. 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який не містить такої підстави для перерахунку пенсій, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII скасовано, зокрема, статтю 37-1 Закону 3723 (пункт 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889). Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону 3723. Таким чином, перерахунки пенсій призначених, зокрема, державним службовцям на даний час не здійснюються оскільки відсутні нормативні документи, які регулюють порядок їх здійснення. Враховуючи те, що Закон України «Про державну службу» № 889-VIII не передбачаєпроведення перерахунку пенсії, в тому числі призначених згідно із Законом 3723, підстав для перерахунку пенсії не має. А, отже, рішення об'єднаного управління ПФУ про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 з 03.06.2013 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_1 28.11.2017 звернулася до Камянка-Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області із заявою, в якій просила перерахувати пенсію з врахуванням до розрахунку пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби та індексації, відповідно до довідки від 28.11.2017 № 928 виданої Стародобротвірською сільською радою.

Камянка-Бузьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області рішенням від 06.12.2017 № 5957/04-32 відмовило позивачу у перерахунку пенсії згідно поданої заяви з доданою до неї довідкою. У рішенні зазначено, що з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889 втрачає чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889 не передбачено розрахунків раніше призначених пенсій державним службовцям.

Вважаючи відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Статтею 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислуги років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначення пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно з ч. 2 ст. 37-1 Закону № 3723-XII перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Підпунктом 2.2.7 п. 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за № 114/8713, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду додаткової заробітної плати.

Частиною 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, до яких, зокрема, належать: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Судом встановлено, що відповідно до даних довідки від 28.11.2017 № 928 про складові заробітної плати позивачу виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення, допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, й на вказані виплати були нараховані єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати, з яких було нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати ОСОБА_1 та враховуються при обчисленні розміру її пенсії, а тому відмова до Камянка-Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області у перерахунку пенсії позивача з урахуванням зазначених виплат є протиправною.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 495/6612/16-а, від 30.01.2018 у справі № 638/20628/16-а та від 07.02.2018 у справі № 521/11616/17.

Щодо дати, з якої відповідач зобов'язаний провести перерахунок пенсії, суд зазначає.

Згідно з ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною пятою статті 48 цього Закону, провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи, що позивач звернулась із заявою про перерахунок пенсії до пенсійного фонду 28.11.2017, отже такий перерахунок має проводитися з 01.12.2017.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини". Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права («Brumarescu v. Romania» № 28342/95). Крім цього, у пункті 10 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку («Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova» № 45701/99).

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Кам'янка-Бузьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області провести перерахунок розміру пенсії державного службовця ОСОБА_1 відповідно до ст. 37 ЗУ "Про державну службу" в редакції, що діяла на час призначення пенсії, включивши до складової заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби та індексації з 01.12.2017.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Судовий збір в розмірі 740 грн 00 коп. присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Кам'янка-Бузьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області (вул. І.Сирко, 4а, м. Камянка - Бузька, Львівська область, 80400, ).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст. 295 КАС України, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадженні або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Костецький Н.В.