Справа № 554/6446/17
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 р. Справа № 554/6446/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського роти № 4 батальйону УПП у м. Полтаві ДПП ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення і закриття провадження у справі, -

В с т а н о в и л а:

17 серпня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, яким просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора серії БР № 018807 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 (Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що Правил дорожнього руху не порушувала. 11 серпня 2017 року близько 21 години 20 хвилин вона дійсно керуючи автомобілем TOYOTA COROLLA, д. н. з. ВІ 1005 ВМ, рухаючись по вулиці Монастирській в м. Полтава на перехресті з вулицею ОСОБА_4 пристрій оптичної сигналізації не працював, на ньому не відображався жоден сигнал світлофору, після чого вона зупинилась, пропустила автомобілі, впевнилась в безпеці руху та у тому, що не створює аварійної ситуації і продовжила рух в напрямку вулиці ОСОБА_4. Через кілька хвилин її зупинили працівники патрульної поліції, яким вона намагалась пояснити той факт, що світлофор не працював, але її ніхто навіть не слухав, натомість почали погрожувати, що заберуть автомобіль на штраф майданчик і склали оскаржувану постанову. Вказує на протиправність оскаржуваної постанови інспектора та просить її скасувати, а провадження по справі закрити.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Так, судовим рішенням визнано протиправною та скасовано постанову серії БР №018807 від 11 серпня 2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в сумі 425,00 грн. за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст.126 КУпАП.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що відповідачем у справі не доведено правомірності свого рішення, у звязку з чим воно підлягає скасуванню. Інша частина позовний вимог задоволенню не підлягає, зокрема вимоги про визнання дій відповідача протиправними не конкретизовані. Вимоги про закриття провадження у справі виходять за межі повноважень суду при вирішенні адміністративних позовів у порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 патрульної поліції посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноту зясування судом обставин, які мають значення для справи, формальність підходу до вивчення обставин справи, що потягло за собою звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, просить скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2017 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що позивач 11 серпня 2017 року, керуючи при зазначених вище обставинах, перетнула перехрестя з вул. Козака в м. Полтава на заборонений сигнал світлофора, а також не мала при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 8.7.3 та п. 2.1 Правил дорожнього руху України. Вказує, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові на те, що в постанові про адміністративне правопорушення не конкретизовано на який саме заборонений сигнал світлофору проїхала позивач, є недоречним, оскільки як жовтий, так і червоний сигнал світлофору являються забороняючими. Судом не взяті до уваги як показання свідка ОСОБА_3, який підтвердив факт проїзду позивачкою перехрестя на заборонений сигнал світлофору, так і пояснення самої ОСОБА_2 про те, що вона не помітила сигналів дублюючого світлофора та світлофора, що розташований по перехрещуваній проїзній частині. Також суд проігнорував той факт, що на переглянутих в судовому засіданні відео файлах з нагрудної відеокамери поліцейських вбачається, по що позивачку під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, повідомляють про зазначене порушення. Крім цього зазначає, що відсутність пролісу страхування у позивача, не заперечується самою позивачкою та підтверджено матеріалами справи. Таким чином, скаржник вважає, що судом першої інстанції навмисно не взяті до уваги наведені докази, а напроти сприйняті упереджено і не обєктивно, що в свою чергу призвело до звільнення правопорушника від відповідальності. Зазначає, що інспектор роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава лейтенантом поліції ОСОБА_3 при винесенні оскаржуваної постанови керувався Правилами дорожнього руху України, КУпАП, в постанові чітко описав правопорушення, яке було скоєне позивачкою, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

За приписами ч. 3 ст. 313 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час, місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду /а.с. 59-61/, до судового засідання не прибули. Фіксування судового засідання технічними засобами не відбувалось згідно положень ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, - скасуванню, з наступних підстав.

Судом установлено, що 11 серпня 2017 року поліцейським роти № 4 батальйону УПП у м. Полтаві ДПП ОСОБА_3 винесено постанову серії БР № 018807 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно позивача ОСОБА_2

Як убачається із означеної постанови 11 серпня 2017 року о 20 годині 35 хвилин позивач, керуючи автомобілем TOYOTA COROLLA, д. н. з. ВІ 1005 ВМ, у м. Полтаві на перехресті вулиць ОСОБА_4 та Монастирській здійснила проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушила п. 8.7.3. ПДР України. Крім того, не мала при собі страхового поліса обовязкового цивільного страхування, чим порушила п. п. 2.1 ПДР України /а.с. 3, 17/.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови поліцейського роти № 4 батальйону УПП у м. Полтаві ДПП ОСОБА_3

За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За визначенням термінів, наведених у КАС України, субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана позивачем постанова винесена поліцейським роти № 4 батальйону УПП у м. Полтаві ДПП ОСОБА_3, тобто самостійним субєктом владних повноважень. Втім, позивачем ОСОБА_2 предявлено адміністративний позов до ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України, тобто до особи, яка не виносила дану оскаржувану постанову як субєкт владних повноважень, і в розумінні КАС України, не є належним відповідачем у справі, що розглядається,

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідачем ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України суду апеляційної інстанції не надано доказів, які б підтверджували ту обставину, що судовим рішенням будь-яким чином порушено його права, свободи чи інтереси. А безпосередньо субєкт владних повноважень (поліцейський роти № 4 батальйону УПП у м. Полтаві ДПП ОСОБА_3С.) із судовим рішенням погодився, в апеляційному порядку його не оскаржив.

Частиною 1 ст. 52 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) передбачено, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допусти ти заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Згідно підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ КАС України справи у судах < > апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що приписами КАС України, в редакції, що діє після 15 грудня 2017 року, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно вирішувати питання заміни неналежної сторони у справі.

Оскільки судом першої інстанції зазначені вище обставини залишені поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України, скасовує постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2017 року, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування < > рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 317 КАС України).

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

Підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 126, 139, 229, 292, 293, 308-310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2017 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Текст постанови складений і підписаний 06 березня 2018 року.