Справа № 750/12798/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року

Київ

справа №750/12798/16-а

адміністративне провадження №К/9901/3387/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в попередньому судовому засіданні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на додаткову постанову Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Жук М.І. від 21 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Кучми А.Ю., Аліменко В.О., Безименної Н.В. від 18 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій щодо визначення нового базового місяця для проведення індексації пенсії наростаючим підсумком (грудень 2015 року) при поновленні його права на більший розмір пенсії з дати її призначення та зобов'язання поновити базовий місяць для обчислення суми індексації пенсії наростаючим підсумком, встановлений до перерахунку - жовтень 2008 року і виплатити утримані суми індексації, з 22 грудня 2015 року та здійснити перерахунок суми індексації від поновленого базового місяця (жовтня 2008 року), стягнення на користь позивача понесені документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн шляхом списання з єдиного казначейського рахунку у Державного казначейства України.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо зміни раніше визначеного базового місяця для проведення індексації пенсії позивача з жовтня 2009 року на грудень 2015 року. Зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України поновити базовий місяць для проведення індексації пенсії позивачу - жовтень 2009 року. Зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України провести позивачу перерахунок пенсії з урахуванням раніше визначеного базового місяця для проведення індексації з 26 червня 2016 року та поновити базовий місяць для обчислення суми індексації пенсії позивача наростаючим підсумком (жовтень 2009 року).

04 травня 2017 року позивач звернулась із заявою про ухвалення додаткового судового рішення.

Додатковою постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії задоволено та ухвалено додаткову постанову. Стягнуто з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь позивача 1102,20 грн у відшкодування сплаченої суми судового збору, за рахунок відповідних бюджетних асигнувань.

Задовольняючи заяву про стягнення судового збору, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Не погоджуючись з рішенням суду першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулось із касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій просить скасувати додаткову постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року та відмовити у задоволенні заяви про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що з 01 січня 2017 року Пенсійного фонду України та його органи звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої та апеляційної інстанції відповідають, а викладені в касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 168 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом частини першої статті 94 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1102,20 грн, що підтверджується оригіналом квитанції № ПН 55 від 26 грудня 2016 року та № 793702 від 10 січня 2017 року.

Враховуючи, що рішення по справі № 750/12798/16-а прийнято на користь ОСОБА_2, судами правомірно ухвалено додаткове рішення, яким присуджено судові витрати у розмірі 1102,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Згідно частин першої та другої статті 87 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до статті 1 цього Закону судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом (частина перша статті 3 Закону).

Відповідно пункту вісімнадцятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється зокрема Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Отже, Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в силу закону звільняється від сплати судового збору при поданні адміністративного позову, апеляційної чи касаційної скарги тощо.

При цьому, надання відповідачу пільги щодо звільнення від сплати судового збору не є підставою звільнення його від участі у розподілі судових витрат.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 576/1417/17.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

Додаткову постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко