Справа № 642/5907/17
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: В.Г. Пашнєв
05 березня 2018 р. Справа № 642/5907/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.
суддів - Гуцала М.І. , Донець Л.О.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:
21 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:
визнати протиправною бездіяльність відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» (далі Закон № 2011-XII в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин);
зобов`язати відповідача подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок № 975 в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, за формою, встановленою Додатком 13 до «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530.
Також позивач просить зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення протягом 20 днів з дня набрання ним чинності.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просив вирішити питання про призначення йому одноразової грошової допомоги у відповідності з приписами ст. 16 Закону № 2011-XII, у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, додавши усі необхідні документи, передбачені п. 11 Порядку № 975. Згідно п. 13 Порядку № 975 у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів керівник відповідача мав подати розпоряднику бюджетних коштів (МО України) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в. п. п. 10 і 11 цього Порядку. Відповідачем вказані приписи не виконані. Надісланим позивачу листом № 2767/ВЗС від 07 листопада 2017 року відповідач зазначив про відсутність законних підстав для призначення йому одноразової грошової допомоги. Просить визнати таку бездіяльність ХОВК протиправною та зобов`язати відповідача подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 2011-XII та Порядком № 975.
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений у повному обсязі.
Також, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язаний подати протягом 20 днів з дня набрання чинності судовим рішенням подати звіт про його виконання.
Рішення суду вмотивовано висновком суду про те, що позивач отримав інвалідність внаслідок контузії, захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, тобто він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону № 2011-XII та в порядку, визначеному постановою № 975, оскільки законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України та законодавцем встановлено обов`язок саме Міністерства оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання на підставі висновку відповідача. Оскільки з 01 січня 2015 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності - норми Порядку № 975 поширюються на спірні правовідносини, оскільки вони набрали чинності з 24 січня 2014 року, тобто до дати встановлення позивачу іншої групи інвалідності. З урахуванням обґрунтованості позовних вимог позивача, суд, скориставшись правом, передбаченим ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, зобов`язав відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ХОВК, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Скаржник зазначає, що позивачу первинно інвалідність встановлено у 2005 році, а щодо виплати одноразової грошової допомоги він звернувся у 2017 році (понад 3 роки після первинного встановлення інвалідності). Зміна групи інвалідності відбулась у 2016 році, тобто понад дворічний термін, отже, згідно з ч. 4 ст. 163 Закону № 2011-XII відсутні підстави для складання висновку та направлення його Міністерству оборони України. Також вказує, що згідно ч. 8 ст. 163 цього Закону особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з огляду на наступне.
Судом установлено, що з 21 жовтня 1983 року по 16 грудня 1985 року позивач проходив військову службу у Збройних Силах, з них приймав участь у бойових діях в складі військової частини НОМЕР_1 в Республіці Афганістан з 25 лютого 1985 по 14 грудня 1985 року, що підтверджується військовим квитком, довідкою Ізюмсько-Борівського ОМВК, архівною довідкою /а.с. 7-8/.
Згідно свідоцтва про хворобу № 2 від 26 жовтня 2005 року Військово-лікарської комісії Московського РВК м. Харкова, - поранення позивача ОСОБА_1 так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку /зворот а.с. 8/.
Згідно Витягу із акту огляду у МСЕК серії ХАР-04 № 023283 від 12 грудня 2005 року - внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку позивачу вперше з 12 грудня 2005 року встановлена ІІІ група інвалідності /а.с. 9/.
Згідно Довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 702847 від 15 грудня 2014 року з 01 січня 2015 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з тих же підстав /зворот а.с. 9/.
У відповідь на звернення позивача від 05 жовтня 2017 року з приводу виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідач листом № 2767/ВСЗ від 07 листопада 2017 року повідомив його про відсутність правових підстав для здійснення виплати зазначеної допомоги, оскільки згідно ч. 8 ст. 163 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, можуть реалізувати його протягом з дня виникнення у них такого права. Щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідач повідомив, що згідно з ч. 4 ст. 163 Закону № 2011-XII у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється /а.с. 6/.
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ст. 41 цього Закону, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.
Соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (ст. 1 Закону № 2011-XII).
Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
За змістом частини 1 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Частиною дев`ятою статті 163 вказаного Закону передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, тобто Порядком № 975.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року визначено, що особам, які до набрання чинності Порядком № 975, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законом порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Колегія суддів зазначає, що позивачу ОСОБА_1 вперше встановлено ІІІ групу з 12 грудня 2005 року, а ІІ групу інвалідності з тих же підстав встановлено з 01 січня 2015 року.
У зв`язку з тим, що предметом спору у цій справі є вимога позивача про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги та зобов`язання відповідача подати такий висновок щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 2011-XII та Порядком № 975 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, - тому у даних спірних правовідносинах підлягає застосуванню Порядок № 975.
Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 лютого 2018 року по справі № 822/6118/15.
Відповідно до частини 6 ст. 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Пунктом 11 Порядку № 975 визначений перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу.
Пунктом 13 цього Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів (тобто заяви разом з доданими до неї документами) розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Форма висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги встановлена додатком 13 до «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженим Наказом МО України № 530 від 14 серпня 2014 року.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови (п. 13 Порядку № 975).
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності відповідача ХОВК щодо неподання розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з підстав, встановлених ч. 4, ч. 8 ст. 163 Закону № 2011-XII, колегія суддів зазначає, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, настає з моменту настання інвалідності.
При цьому, виходячи з системного тлумачення статті 16 Закону № 2011-XII, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після звільнення особи з військової служби, але внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Доводи апеляційної скарги відповідача ХОВК щодо відсутності правових підстав для призначення позивачу ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з посиланням на вимоги ч. 4 ст. 163 Закону № 2011-XII, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки означена норма Закону унормовує питання доплати одноразової грошової допомоги, в той час як позивач вперше звернувся із такою заявою.
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача ОСОБА_1 послугує зобов`язання відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів (Міністерству оборони України), щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 2011-XII.
Оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , правильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.
Колегія суддів також не вбачає підстав для скасування судового рішення, яким встановлений судовий контроль за його виконанням шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання, оскільки вимоги апеляційної скарги в цій частині скаржником не вмотивовані.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
Відповідно до частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Описки, що маються в тексті судового рішення, зокрема, по-батькові позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції не позбавлений можливості виправити у порядку, встановленому ст. 253 КАС України.
На підставі наведеного, керуючись статтями 139, 292, 293, 308-309, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року без змін.
Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Л.О. Донець

Постанова виготовлена і підписана 05 березня 2018 року.