Справа № 359/1088/18
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/103/2018
Справа №359/1088/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 березня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Івченко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП в м. Бориспіль ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в м. Борисполі Київської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2018 р. ОСОБА_3 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просить визнати протиправними дії інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Бориспіль ДПП ОСОБА_2, скасувати постанову серії БР № 203707 винесеної 03.02.2018 р. щодо позивача за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 будучи водієм маршрутного автобусу перебував на робочому місці, а саме на маршруті № 316. В проміжок часу між висадкою та посадкою пасажирів мав людську потребу, у звязку з чим зупинився поруч з зупинкою громадського транспорту біля автомобіля патрульної поліції. Позивач повідомив патрульних про причину зупинки та просив дозволу відлучитись від маршрутного автобусу для реалізації людської потреби сходити до вбиральні. Поліцейські не заперечували. Повернувшись до автобусу, ОСОБА_3 побачив, що підїхав вже інший патрульний автомобіль поліції, інспектор якого і склав щодо нього оскаржувану постанову. Вважає її незаконною, оскільки інспектора роти №2 батальйону УПП в м. Бориспіль ОСОБА_2 порушив вимоги ст. 258, 268, 276-279, 283 КУпАП.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх. Представник відповідачів ОСОБА_4 заперечила проти задоволення позову з підстав, наведених в відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлю-них статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 03.02.2018 р. інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Бориспіль лейтенантом ОСОБА_2П винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксова-не не в автоматичному режимі серії БР № 203707, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Згідно постанови, 03.02.2018 р. о 08 год. 35 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «І - VEN» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Бориспіль по вул. Київський шлях, здійснив стоянку на автобусній зупинці, чим порушив п. 15.10 а ПДР.

Позивач стверджує, що відповідач порушив вимоги КУпАП, посилаючись на положення ст. 276, 283 КУпАП, оскільки розглянув справу про адміністративне правопорушення не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністратив-не правопорушення у межах його територіальної юрисдикції, а на місці скоєння правопору-шеньня; інспектором не виконано вимоги ст. 278 та 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини 1, 2, 3 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопору-шеньня і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбаче-них частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_4 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підстав для ототожнення місця вчинення адміністратив-ного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваже-ного законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Так, під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП, положення ст. 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП , уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопору-шення є неправомірним.

Окрім того, аналіз п. 2.3 зазначеного рішення Конституційного Суду України, дає підстави для висновку про те, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопору-шення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушен-ня Правил дорожнього руху (ст. 122 КУпАП ) на місці вчинення такого правопорушення.

Разом з тим, у позовній заяві позивач вказує, що відповідач розяснив йому праву та не надав можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідаль-ності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтями 75, 76 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопоруше-ння є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопору-шення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Всупереч наведеному, в оскаржуваній постанові відсутні дані щодо точного місця скоєння адміністративного правопорушення, оскільки вказано лише : «..м. Бориспіль вул. Київський шлях..», без номеру споруд, розташованих поруч. В той час як дана вулиця починається на початку вїзду до м. Бориспіль та закінчується на самому виїзді з міста. Крім того, вказано : «…здійснив стоянку на автобусній зупинці…», проте не вказано на якій саме зупинці громадського транспорту ОСОБА_1 здійснив стоянку.

З дослідженого та відтвореного під час розгляду справи в суді відеозапису з нагрудної камери № 76 інспектора поліції ОСОБА_2 встановлено, що останній не повідомив ОСОБА_1 своє прізвище, звання та не виконав вимоги, передбачені ст. 268, 280 КУпАП.

Диск, наданий суду для відтворення в робочому стані, без візуальних пошкоджень, дійсність та справжність запису з нагрудної камери інспектора наявний на диску, не викликає сумнівів у суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що інспектор Зубчук Б.П. порушив процедуру проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, порядок складання постанови про накладення адміністративного стягнення та, як наслідок, порушив права позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122, 251, 252, 268, 276, 278, 279, 282 Кодексу України про адміністративне правопорушення, Конституції України, рішення Конституцій-ного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 та керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 72-77, 241, 246, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Бориспіль ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в м. Борисполі Київської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Бориспіль ДПП ОСОБА_2 серії БР № 203707 від 03.02.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до компетентного органу - Управління патрульної поліції в м. Бориспіль.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Рішення суду може бути оскаржено через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з моменту її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 05.03.2018 року.

Суддя Яковлєва Л.В.