Справа № 826/11747/16
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2018 року № 826/11747/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Власенкової О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

(далі також - позивач, ФОП ОСОБА_1.)

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного

управління ДФС у м.Києві (далі також - відповідач, ДПІ у

Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати прийняте ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві податкове повідомлення-рішення від 06.06.2016 №2627-1305, яким їй визначено суму податкового зобов'язання із земельного податку фізичних осіб у розмірі 15 127,00 грн.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що звільнена від обов'язку нарахування сплати та подання податкової звітності із земельного податку, оскільки є платником єдиного податку.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи свою позицію тим, що позивач є платником земельного податку, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, що містяться у справі судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Державною податковою інспекцію в Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві 06.06.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення №72627-1305, яким позивачу визначено податкове зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 15 127,00 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку від 01.07.2016 №522 позивач з 2012 року перебувала на спрощеній системі оподаткування та була платником єдиного податку.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.09.2012 позивач є власником збірно-розбірної металоконструкції - торгівельного кіоску (мала архітектурна форма), який тимчасово розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 24 кв.м, вартістю 10 000 грн.

В указаному торгівельному кіоску розміщений магазин з продажу продуктів харчування, в якому позивач здійснює господарську діяльність.

Державною податковою інспекцією в Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.06.2016 № 2627-1305, яким ФОП ОСОБА_1 нараховано грошове зобов'язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб в розмірі 15 127,00 грн.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткуванном є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до пункту 287.6 статті 287 Податкового кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Поряд з цим у частині першій, другій статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Оспорюючи податкове повідомлення-рішення від 06.06.2016 №2627-1305, позивач посилається те, що є платником єдиного податку, отже, звільнена від сплати та подання податкової звітності в частині земельного податку.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з пунктом 291.2 статті 291 цього Кодексу спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

У пункті 269.2 статті 269 Податкового кодексу України передбачено, що особливості справляння земельного податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності із земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру ФОП ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 30.08.2005 за №0004196.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку зі ставкою 20% 2-ї групи відповідно до свідоцтва платника єдиного податку від 01.04.2012.

Як вказано вище, позивач має у приватній власності відповідно до договору купівлі-продажу 20.09.2016 збірно-розбірну металоконструкцію -торгівельний кіоск (мала архітектурна форма), тимчасово розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 24 кв. метрів, вартістю 10 000 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За своєю правовою природою підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 Господарського кодексу України).

Частиною другою статті 3 Господарського кодексу України встановлено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що платник єдиного податку звільняється від сплати земельного податку в разі провадження діяльності, що спрямована на отримання доходу.

Таким чином, з огляду на встановлення судом обставини використання збірно-розбірної металоконструкції-торгівельного кіоску з метою провадження господарської діяльності позивачем, який є платником єдиного податку, суд приходить до висновку про безпідставність донарахування відповідачем сум грошового зобов'язання зі сплати земельного податку.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не доведено правомірність нарахування позивачу грошового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб, з огляду на те, що відсутні обґрунтовані докази невикористання останнім земельної ділянки під належною йому збірно-розбірною металоконструкцію-торгівельний кіоск у власній господарській діяльності.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією від 25.07.2016.

У зв'язку із задоволенням позову понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню їй у повному обсязі.

Керуючись статтями 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві від 06.06.2016 №2627-1305.

Присудити на користь ФОП ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.) з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 цього Кодексу.

Суддя О.О. Власенкова