Справа № 361/2115/17
Суддя: Петришин Н. М.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/2115/17
провадження № 2-а/361/10/18
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Петришин Н.М.
за участю секретаря Кондратюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року до суду звернувся ОСОБА_3 із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 25 жовтня 2016 року на ІХ сесії VII скликання та 01 грудня 2016 року на X сесії VII скликання Пухівською сільською радою були прийняті рішення № 340-IХ-УІІ та № 376-Х-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо формування земель комунальної власності Пухівській сільській раді під землі загального користування - класифікація видів цільового призначення земель - КВЦПЗ-00.18 (землі будь-якої категорії, які використовуються як майдани, вулиці, проїзди, шляхи, громадські пасовища, сіножаті, набережні, пляжі, парки, зелені зони, сквери, бульвари, водні об'єкти загального користування, а також інші землі, якщо рішенням відповідного органу державної влади чи місцевого самоврядування їх віднесено до земель загального користування) в с. Пухівка, площею 9.1169 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:067:0002) та площею 19.8731 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:079:0001).

Із відповіді на запити до відповідача, позивач дізнався що дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок наданий Пухівською сільською радою рішенням № 1807-ХХХІХ-УІ та № 1809-ХХХІХ-УІ від 14.07.2015 р. про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення під землі рекреаційного призначення (КВІЦПЗ - 07) земельних ділянок площею 25.9098 га та 12.1560 га у комунальну власність Пухівській сільській раді.

Проаналізувавши вказані рішення, позивач зазначає, що відповідач надав Пухівській сільській раді дозвіл на виготовлення проектів землеустрою для земельних ділянок площею 25.9098 га та 12.1560 га щодо відведення їх у комунальну власність Пухівській сільській раді під землі рекреаційного призначення - КВЦПЗ-07, а замовив виготовлення та затвердив проекти землеустрою цих земельних ділянок під землі загального користування - КВЦПЗ - 00.18 чим, перевищив свої повноваження при прийнятті відповідних рішень.

Далі зазначає, що з відповідей відповідача, та з розміщеної на офіційному сайті Пухівської сільської ради інформації, вбачається, що проектів рішення і будь-якого попереднього, оприлюднення та обговорення документів щодо підготовки прийняття зазначених проектів рішень (попереднього оприлюднення матеріалів про відведення даної земельної ділянки під землі загального користування, оголошення про проведення громадського обговорення, самого проекту рішення про відведення даної земельної під землі загального користування, проведення екологічної експертиз, тощо...) як і самих рішень, не було.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати противоправним та скасувати рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 25 жовтня 2016 року № 340-ІХ-УІІ, та визнати противоправним та скасувати рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 01 грудня 2016 року № 376-Х-УІІ.

У судовому засіданні позивач доводи позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача Пухівської сільської ради Броварського району Київської області у судове засідання не з'явився, направивши до суду письмові заперечення, де позовні вимоги вважає необґрунтованими та безпідставними, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішеннями Пухівської сільської ради Броварського району Київської області № 1807-ХХХІХ-VІ та № 1809-ХХХІХ-VІ від 14.07.2015 р. надано дозвіл Пухівській сільській раді на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у комунальну власність, площею 25.9098 га та 12.1560 га для організації масового організованого відпочинку населення в с. Пухівка.

Рішеннями Пухівської сільської ради Броварського району Київської області № 340-ІХ-УІІ від 25.10.2016 р. та № 376-Х-УІІ від 01.12.2016 р. затверджено проект землеустрою щодо формування земель комунальної власності Пухівській сільській раді для земель загального користування (землі будь-якої категорії, які використовуються як майдани, вулиці, проїзди, шляхи, громадські пасовища, сіножаті, набережні, пляжі парки, зелені зони, сквери, бульвари, водні об'єкти загального користування, а також інші землі) площею 9.1169 га та 19.8731 га в с. Пухівка. Також цими рішеннями передано у комунальну власність Пухівській сільській раді вищевказані земельні ділянки.

До матеріалів справи додана копія проекту землеустрою щодо формування земель комунальної власності для земель загального користування (землі будь-якої категорії, які використовуються як майдани, вулиці, проїзди, шляхи, громадські пасовища, сіножаті, набережні, пляжі парки, зелені зони, сквери, бульвари, водні об'єкти загального користування, а також інші землі) в с. Пухівка, виготовлена Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша земельна агенція». (а.с. 34-68)

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і, зокрема, через селищні ради та їх виконавчі органи.

Згідно із ч.1 ст.6 даного Закону - первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону - виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо регулювання земельних відносин.

Згідно ч.1 ст. 59 даного Закону Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частина 5 ст. 60 вищевказаного Закону визначає, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, відчужувати, передавати у користування, зокрема, можуть здавати об'єкти комунальної власності в оренду, визначати умови передачі у користування і оренду. Згідно ч. 6 - Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Згідно ч.7 ст. 60 майнові операції, що здійснюються органом місцевого самоврядування з об'єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ самоврядування, зменшувати обсяг і погіршувати умови надання послуг населенню.

Згідно ст. 143 Закону - територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Стаття 20 Земельного кодексу України визначає, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Ч.5. Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Ч.5. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Стаття 80 ЗК України визначає, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно із ст.83 ЗК України - землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Згідно ч.2 - у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Згідно ч.3 - земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об'єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об'єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність. Згідно ч.4 ст.83 ЗК - до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: зокрема, а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); в) землі під об'єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом; г) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом; ґ) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом; д) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування. Згідно ч.5 ст.83 - територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі: а) передачі їм земель державної власності; б) відчуження земельних ділянок для суспільних потреб та з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; виникнення інших підстав, передбачених законом. Згідно ч.6 ст.83- територіальні громади сіл, селищ, міст можуть об'єднувати на договірних засадах належні їм земельні ділянки комунальної власності. Управління зазначеними земельними ділянками здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Частина 6 передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

За змістом ст.2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 КАСУ передбачено право особи на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, якщо вона вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч.1 ст. 6 КАСУ - суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Аналізуючи дії та рішення відповідача (в межах оскарження) на відповідність їх вимогам закону, виходячи з положень статті 2 КАСУ, суд дійшов таких висновків.

Вирішення питань у сфері земельних відносин за законом віднесено до виключної компетенції колегіального органу, тобто питання з приводу надання земельної ділянки у власність та розпорядження землями комунальної власності, в тому числі і розгляд питань про затвердження проекту землеустрою щодо формування земель комунальної власності, має вирішуватись виключно радою на пленарному засіданні (сесії). Отже, відповідач діяв у спосіб та у порядку, визначені законом:

Приймаючи рішення на користь територіальної громади, інтереси якої представляє орган місцевого самоврядування, - відповідач діяв в інтересах всієї територіальної громади, при цьому земельним законодавством визначено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії визначається самим власником, тобто територіальною громадою в особі органу місцевого самоврядування з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Тому затверджуючи проект землеустрою щодо формування земель комунальної власності Пухівської сільської ради для загального користування, відповідач не змінював цільове призначення земельної ділянки, а визначив таке призначення на підставі генерального плану с. Пухівка.

Як вбачається із позовної заяви, позивач вважає, що рішення № 340 від 25 жовтня 2016 року та № 376 від 01 грудня 2016 року є незаконними на тій підставі, що рішеннями Пухівської сільської ради Броварського району Київської області № 1807 та № 1809 тридцять дев'ятої сесії шостого скликання від 14 липня 2015 року надано дозволи Пухівській сільській раді на виготовлення проектів землеустрою земельних ділянок для масового організованого відпочинку населення в селі Пухівка, що на думку позивача є формування земель рекреації.

Однак, у відповідності до ч. 1 ст. 51 Земельного кодексу України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації.

Проте, як встановлено п. 2.4 та 2.5 Висновків відділення Держгеокадастру у Броварському районі Київської області «Про погодження проекту землеустрою формування земель комунальної власності Пухівській сільській раді для земель загального користування в селі Пухівка», проектний склад угідь та склад угідь - вулиці, набережні, площі, пасовища. Тобто, земельні ділянки формування яких затверджено рішеннями відповідача № 340 від 25 жовтня 2016 року та № 376 від 01 грудня 2016 року не містять ознак земельних ділянок рекреаційного призначення.

Більше того, Рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області № 1807 та № 1809 прийняті тридцять дев'ятою сесією шостого скликання 14 липня 2015 року не містять термінів чи посилань про формування ділянки рекреаційного призначення.

Крім того, свої позовні вимоги щодо незаконності оскаржуваних рішень позивач обґрунтовує тим, що проекти вказаних рішень не були опубліковані у строки передбачені ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також оскаржувані рішення прийняті без попереднього обговорення на громадських слуханнях, що порушує права жителів села та, зокрема, позивача, щодо прийняття відповідачем рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Стаття 24 вищевказаного Закону передбачає, що відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону.

З огляду на викладене, вбачається, що у матеріалах справи відсутні докази оприлюднення проектів оскаржуваних рішень не пізніш як за 20 робочих днів до дати його розгляду, однак такі дії не мають наслідком визнання протиправним та скасування рішення. А відповідальність за такі дії передбачена ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій. Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Разом з тим, вказані положення не стосуються рішень про затвердження проектів землеустрою формування земель комунальної власності для земель загального користування, тому доводи про необхідність попереднього обговорення даного питання є безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що з вищевикладених норм адміністративного процесуального законодавства вбачається, що право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства гарантується кожній особі, якщо вона вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з тим, для задоволення її вимог, окрім іншого, у суду повинні бути достатні та необхідні правові підстави вважати, що дійсно оскаржуваною дією, бездіяльністю чи рішенням суб'єкта владних повноважень порушені права, свободи або охоронювані законом інтереси позивача.

Водночас, при розгляді даної справи судом не встановлено, а позивачем обґрунтовано не доведено порушення його прав, свобод або охоронюваних законом інтересів при прийнятті оскаржуваних рішень.

Оцінюючи в сукупності всі докази, враховуючи баланс інтересів територіальної громади, в інтересах якої прийняті відповідачем оскаржувані рішення, та інтереси позивача, про які він зазначає у позовній заяві, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні пред'явлених позовних вимог. При розгляді даної справи по суті, судом не здобуто таких доказів неправомірності дій відповідача, які б були підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень.

На підставі викладеного та керуючись статтями 77, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів із дня отримання повного тексту рішення суду, шляхом подання апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин