Справа № 182/263/18(2-а/0182/64/2018)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2018 року справа № 182/263/18(2-а/0182/64/2018)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2018 р. (суддя Багрова П.Г.) в справі № 182/263/18 за позовом ОСОБА_2 до інспектора СРПП № 1 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до інспектора СРПП № 1 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування постанови серії НК N 195044 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 03.01.2018 р., якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., закрити провадження у справі відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати судове рішення з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, прийняти нове рішення про задоволення позову. Апелянтом вказано на необґрунтоване рішення про відмову у задоволенні його клопотання про допит в якості свідка особи, яка знаходилась в його автомобілі в якості пасажира; ненадання судом оцінки відсутності доказів розяснення йому як особі, що притягується до адміністративної відповідальності приписів статті 63 Конституції України, статті 268 КУпАП; відсутності доказів порушення ним Правил дорожнього руху. Також зазначає, що в судовому рішення неправильно зазначено судом першої інстанції, що позивачем визнано, що друге перехрестя він проїхав на жовтий сигнал світлофору.

Учасники справи до судового засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у звязку з чим відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Суд, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.01.2018 р. інспектором СРПП №1 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії НК N 195044 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та до останнього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 03.01.2018 р. о 04 годині 25 хвилин в м. Нікополі, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2106, номерний знак 39674АН, проїхав перехрестя вул. ОСОБА_4 та вулиці Трубників на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 ґ) Правил дорожнього руху України.

З матеріалів справи, пояснень позивача та відповідача суд першої інстанції зробив висновок, що позивачем здійснено проїзд другої смуги перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, оскільки керуючи автомобілем на подвійному перехресті з першої смуги перехрестя позивач вже здійснював рух на зелений миготливий сигнал світлофору і, пересікаючи вже другу смугу перехрестя, проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора. При цьому суд першої інстанції акцентував увагу, що позивач в судовому засіданні не зміг пояснити, чи продовжував рух на зелений миготливий сигнал через другу смугу перехрестя, оскільки продовжуючи рух, спостерігав за рухом поліцейського автомобіля із синім проблисковим маячком з правого боку від нього.

Зазначені обставини стали підставою для висновку про доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у звязку з чим суд першої інстанції прийняв рішення про залишення без змін постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а позову без задоволення.

Суд вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 03.01.2018 р. інспектором СРПП №1 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 прийнято постанову серії НК № 195044 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 (в постанові Могир) ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яким накладено на ОСОБА_6 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. З постанови вбачається, що водій ОСОБА_2 03.01.2018 р. о 04 годині 25 хвилині, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2106, номерний знак 39674АН, на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. Трубників, здійснив проїзд на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «г» Правил дорожнього руху України.

Відповідачем не надано відеозапису з нагрудної камери поліцейського про фіксування вчиненого позивачем правопорушення як до суду першої, так й до суду апеляційної інстанції. За змістом протоколу судового засідання суду першої інстанції, відповідачем пояснено суду, що відеозапис не зберігся.

В порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не надано належних доказів правомірності свого рішення.

Також судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання позивача про допит свідка.

З урахуванням відсутності належним та достатніх доказів вчинення позивачем порушення п. 8.7.3 «г» Правил дорожнього руху України, суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у звязку з чим скасовує рішення суду першої інстанції.

Недоведеність відповідачем правомірності свого рішення, ненадання належних доказів обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності є підставою для висновку про протиправність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як встановлено ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

В розглядуваному випадку у звязку з недоведеністю вчинення позивачем адміністративного правопорушення постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідача, оскільки позивачем не конкретизовано, які саме дії відповідача були протиправними.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно зясовані обставин, що мають значення для справи; не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення субєкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2018 р. в справі № 182/263/18 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2018 р. в справі № 182/263/18 за позовом ОСОБА_2 до інспектора СРПП № 1 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі скасувати.

Прийняти в справі № 182/263/18 нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до інспектора СРПП № 1 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову серії НК № 195044 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора СРПП № 1 Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 05.03.2018 р. та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 05.03.2018 р.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко