Справа № 159/811/18
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/811/18
Провадження № 2-а/159/29/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під

головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Жукової Ю.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовується наступними обставинами: постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 438163 від 11.02.2018 року винесеною інспектором Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 позивача піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченої за ч.2 ст.122 КУпАП. Згідно оскаржуваної постанови він 11 лютого 2018 року о 03 год.52 хв. керуючи транспортним засобом марки «Opel» д.н. lsw 28128, в м.Ковелі по вул.Незалежності,98, під час руху користувався засобами звязку тримаючи їх у руках,а саме розмовляв по мобільному телефоні, чим порушив п.2.9 (д) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Вказану постанову позивач вважає незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, не заперечуючи факту проїзду вказаним в оскаржуваній постанові транспортним засобом у час та місці зазначених у оскаржуваній постанові, відповідач заперечує факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України. Вказує на порушення відповідачем прав позивача скористатися юридичною допомогою. Посилаючись на допущені відповідачем порушення вимог ст.ст.33, 251,268, 287-289, 307-308 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, позивач прохає визнати дії відповідача протиправними та скасувати оскаржувану постанову.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні адміністративний позов підтримали з підстав, зазначених у ньому. Позивач у ході судового розгляду ствердив, що мобільним телефоном під час рух автомобіля не користувався.

Відповідач ОСОБА_4 позову не визнав і заперечив проти його задоволення, просив відмовити за безпідставністю, подавши суду відеозапис з нагрудної камери, який підтверджує факт вчинення правопорушення позивачем та правомірне винесення копії постанови та вручення її останньому.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

За змістом оскаржуваної постанови позивач 11 лютого 2018 року о 03 год.52 хв. керував транспортним засобом марки «Opel» д.н. lsw 28128, в м.Ковелі по вул.Незалежності,98, під час руху користувався засобами звязку тримаючи їх у руках,а саме розмовляв по мобільному телефоні, чим порушив п.2.9 (д) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п. 2.9 д ПДР України, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватись засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) тягне за собою накладення штрафу.

Обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову позивач вказує, що не вчиняв правопорушення, зазначеного у оскаржуваній постанові, заперечуючи факт вчинення правопорушення посилається на ту обставину, що в його руках ніякого телефону не було.

Зокрема, при перегляді наданого відповідачем в судовому засіданні відеозапису, позивач ОСОБА_1, не заявив про огляд свого мобільного телефону на підтвердження своїх заперечень, фактично не висловлював будь-яких зауважень з приводу винесення відносно нього постанови на місці скоєння правопорушення.

Відтак, досліджений судом відеозапис об'єктивно підтверджує пояснення відповідача, що надані в судовому засіданні, та в той же час спростовує доводи позивача, викладені у позовній заяві, які суд розцінює не інакше, як надумані з метою уникнення від відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він 11.02.2018 року здійснював патрулювання на службовому автомобілі разом з інспектором поліції ОСОБА_3, під час розїзду автомобілів при освітленні місця зупинки автомобіля, яким керував позивач, він бачив як останній використовував мобільний телефон, а тому було прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Об'єктивні дані, якій б свідчили про зацікавленість свідка у результаті розгляду даної справи, позивачем суду не надані. Той факт, що свідок ОСОБА_5 є співробітником поліції, сам по собі, на думку суду, не свідчить про його зацікавленість у результаті розгляду даної справи.

Зазначений свідок приведений судом до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується його підписом, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані показання.

Посилання сторони позивача на незаконність дій інспектора, у зв'язку з розглядом останнім справи на місці, без надання можливості звернення за правовою допомогою та подання доказів чи клопотання, суд вважає необґрунтованими, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення у випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, виноситься посадовими особами на місці вчинення правопорушення.

Суд вважає,що таке твердження ніяким чином не суперечить Рішенню Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, оскільки його висновки стосуються положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Позивачем не надано доказів щодо незаконності дій відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови.

Не спростовують твердження позивача ОСОБА_1 щодо неправомірності дій працівників поліції і покази свідка ОСОБА_6, який знаходився в автомобілі на задньому пасажирському сидінні, що у випадку розмови позивача по мобільному телефоні він мав би цю обставину бачити.

Крім цього, в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачу було надано право надати свої пояснення щодо наявності в його діях складу інкримінованого правопорушення, висловити свої доводи та зазначити докази на заперечення своєї вини у вчиненні правопорушення. Зокрема, позивач маючи можливість дати пояснення по суті порушення при винесенні постанови про адміністративне правопорушення, не зазначив тих обставин, на які посилається у адміністративному позові на обґрунтування його вимог.

Відтак, аналізуючи вищенаведені правові норми, суд вважає, що відповідачем правомірно було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу, а тому відповідачем було дотримані норми процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови.

Також, судом встановлено, що в силу ст.283 КУпАП оскаржувана постанова містить основні обов'язкові елементи, наявність яких свідчить про повноту і об'єктивність з'ясування всіх обставин справи.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення знайшов своє підтвердження в суді. А тому, відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.77, 241-246 КАС України,ч.2 ст.122, 245, 258, 279, 286, 280 КУпАП суд, -

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 4380163 від 11.02.2018 року відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 05 березня 2018 року.

Головуючий: В.О.Лесик