Справа № 814/1610/17
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 р. м.Одеса Справа № 814/1610/17

Категорія: 6.2.1 Головуючий в І інстанції Біоносенко В.В.

Час та місце ухвалення: 09:51 год., м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 05.12.2017р.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

при секретарі Григоренко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» до Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, треті особи фермерське господарство «Оазис», ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень Первомайського міськрайонного управління юстиції, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» звернулося до суду з адміністративним позовом до Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення Первомайського міськрайонного управління юстиції №28839174 від 21.03.16, а саме про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0161 площею 1,86 га, №28838578 від 21.03.16, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0628 площею 0,86 га, №28839784 від 21.03.16, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0418 площею 2,84 га.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» відмовлено.

В апеляційній скарзі Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» ставиться питання про скасування судового рішення, в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро», перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 30.09.04 належать земельні ділянки :01:000:0161 площею 1,86 га, :01:000:0628 площею 0,86 га та :01:000:0418 площею 2,84 га.

11.03.06 року ОСОБА_2 уклала договір оренди землі з ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро», відповідно до якого передала в оренду зазначені три земельні ділянки в оренду позивачу строком на 7 років, до закінчення сільськогосподарського 2013 року.

11.05.10 року зазначений договір оренди був зареєстрований у Врадіївському реєстраційному відділі ДП «ЦДЗК», про що в реєстрі земель вчинено запис за №62.

18.02.16 року ОСОБА_2 уклала договір оренди землі з ФГ «Оазис» строком на 10 років щодо земельних ділянок :01:000:0161 площею 1,86 га, :01:000:0628 площею 0,86 га та :01:000:0418 площею 2,84 га.

Рішеннями державного реєстратора №28839174 від 21.03.16, права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0161 площею 1,86 га 16 зареєстровано за ФГ «Оазис», №28838578 від 21.03.16 права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0628 площею 0,86 га 16 зареєстровано за ФГ «Оазис», №28839784 від 21.03.16, права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0418 площею 2,84 га зареєстровано за ФГ «Оазис».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно, за цим законом визначається як земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Пунктом 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частиною 2 ст. 28-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що орган, який здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав інформацію про: державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію); кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки; кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі.

Постановою Кабінету Міністрів України №118 від 22 лютого 2012 року затверджено «Порядок надання інформації про зареєстровані земельні ділянки органу державної реєстрації прав та про зареєстровані речові права на земельні ділянки органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру» та «Порядок надання органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, органу державної реєстрації прав доступу до перегляду кадастрових карт (планів)», норми яких щодо порядку надання інформації про земельні ділянки кореспондуються із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 1 ч.2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до п.8-1 ч.2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

З наведеного слідує, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

До матеріалів справи позивачем було надано додаткову угоду від 20.08.09р. до договору оренди від 11.03.2006р., яка державну реєстрацію у Врадіївському реєстраційному відділі ДП «ЦДЗК» не проходила, та будь-які реєстраційні написи на зазначеній угоді відсутні.

Натомість, позивач в ході судового розгляду справи та в позові пояснив, що зазначена угода пройшла державну реєстрацію 11.05.10р., одночасно з самим договором оренди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості вище зазначеної позиції щодо автоматичної реєстрації додаткової угоди разом із Договором оренди від 11.03.06р., оскільки як правильно було зазначено судом першої інстанції, вказані документи є двома різними договорами, щодо кожного з яких повинні були відбудитися реєстраційні дії.

В свою чергу, як реєстрація договору оренди від 11.03.06р., підтверджується вчиненим на ньому написом державним реєстратором та печаткою Врадіївського реєстраційного відділу ДП «ЦДЗК», то на додатковій угоді будь-які відомості про її реєстрацію відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не надано до матеріалів справи будь-яких доказів того, що він оскаржував дії державного реєстратора в частині відсутності реєстрації додаткової угоди від 20.08.09р., яку як стверджує позивач, він подавав на реєстрацію державному реєстратору разом із основним договором оренди від 11.03.06р., та відповідно позивачем не спростовано того факту, що в державному реєстрі на час реєстрації права оренди за ФГ «Оазис» була відсутня інформація про наявність вже зареєстрованих речових прав на спірні земельні ділянки.

Отже, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги та звертає увагу на тому, що з урахуванням відсутності у відповідача відомостей щодо будь якої державної реєстрації оренди на спірні земельні ділянки, які належать ОСОБА_2, державний реєстратор мав усі обґрунтовані підстави для реєстрації права оренди земельних ділянок за ФГ «Оазис» відповідно до укладених із ОСОБА_2 договорів від 21.03.2016 року.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі щодо реєстрації договору оренди від 11.03.06р. лише 11.05.10р., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та обєктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст.322, ст. 325, ст.327, ст. 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» залишити без задоволення, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 06 березня 2018 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

ОСОБА_1