Справа № 489/4173/17
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/4173/17
Номер провадження 2-а/489/43/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Сироватка Т.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 02.09.2017 р. відносно позивача поліцейським роти № 4 батальйону № 3 УПП у м. Миколаєві було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. за порушення вимог ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки керуючи транспортним засобом він проїхав на заборонний сигнал світлофору, чим порушив п.п. 8.7.3. е) ПДР України. Проте, позивач з вказаною постановою не погоджується через відстуність складу правопорушення.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати рішення поліцейського про накладення на нього адміністративного стягнення протиправним, а також скасувати постанову серії БР № 710217 від 02.09.2017 р., винесену поліцейським роти № 4 батальйону № 3 УПП у м. Миколаєві про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача , згідно письмових заперечень, позовні вимоги не визнавав.

Вислухавши пояснення , дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно змісту постанови , 02.09.2017 р. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки MITSUBISHI Outlander 2,4, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись повз будинок № 9 по пр. Героїв Сталінграда в м. Миколаєві проїхав світлофорний обєкт на забороняючий сигнал «червоний», чим порушив п.п. 8.7.3 е) ПДР України. Його було зупинено поліцейським роти № 4 батальйону № 3 УПП у м. Миколаєві та винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 710217 за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП України передбачено відповідальність та стягнення за проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність…, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи позивача про те, що відповідачем було розглянуто адміністративну справу всупереч вимог чинного законодавства, відразу на місці зупинки автомобіля, чим порушив положення ст. 258 КУпАП не можуть бути прийняті судом до уваги через наступне.

Так, відповідно до положеньст. 283 КпАП України - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно дост. 276 КУпАП- справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Пунктом 2.3 рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що у частинах першій, другійстатті 258 КпАП Українивизначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

ЗаКпАП Українидо цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають. (ВАСУ справа № К/800/37207/15 від 26 жовтня 2016 року).

Частина третя ст. 258 КУпАПпередбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина третя ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

При цьому зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесенихЗаконом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху»та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене, вбачається, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, посилання позивача на невірний спосіб заповнення бланку Постанови про адміністративне правопорушення не може також вважатись належним доказом, оскільки не є підставою для скасування Постанови та не спростовує факту вчинення правопорушення або проведення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що будь-які достовірні, належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення відсутні, суд вважає, що вина позивача не доведена, та вимоги щодо скасування постанови про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання дій інспектора патрульної поліції неправомірними суду вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити, через те, що порушення в діях інспектора вимог закону щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не вбачається.

Судові витрати відповідно до ст. 132 КАС України віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 30, 72, 73, 241-245КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії БР №710217 від 02.09.2017 р. про накладення адміністративного стягнення, винесену відносно ОСОБА_2 скасувати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання повного тексту. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.03.2018 р.

Суддя Н.С. Тихонова