Справа № 826/16959/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної авіаційної служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Резон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніон Девелопмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «КДД Інжиніринг», Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Київської міської державної адміністрації, треті особи: Служба безпеки України, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, Міністерство оборони України, Регіональний структурний підрозділ «Київцентраеро», Комунальне підприємство Міжнародний аеропорт «Київ» ( Жуляни) про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна авіаційна служба України з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Резон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніон Девелопмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «КДД Інжиніринг», Державної архітектурно-будівельної інспекції України та Київської міської державної адміністрації, в якому просить:

- зобов'язати ТОВ «Фірма «Резон», ТОВ «Юніон Девелопмент» та ТОВ «КДД Інжиніринг» виконати рішення Державіаслужби від 18 липня 2017 року №25, 26, 27;

- визнати неправомірною бездіяльність Київської міської державної адміністрації вл частині погодження об'єкта будівництва за адресою: м. Київ, Солом'янський район, прос. В. Лобановського, 146 Б, з Державіаслужбою;

- зобов'язати Київську міську державну адміністрацію вчинити дії щодо погодження об'єкта будівництва за адресою: м. Київ, Солом'янський район, прос. В. Лобановського, 146 Б, з Державіаслужбою;

- визнати неправомірними дії Київської міської державної адміністрації, Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо видачі дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт та містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки по об'єкту будівництва за адресою: м. Київ, Солом'янський район, прос. В. Лобановського, 146 Б;

- визнати незаконними та скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт та

- містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки, видані Державною архітектурно-будівельною інспекцією, Київською міською державною адміністрацією по об'єкту будівництва за адресою: м. Київ, Солом'янський район, прос. В. Лобановського, 146 Б.

Разом з позовною заявою позивачем також подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на продовження будівництва та зупинення дії дозволів на виконання будівельних робіт та містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки по об'єкту будівництва за адресою: м. Київ, Солом'янський район, просп. В.Лобановського, 146 Б.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким задовольнити клопотання про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач - ДАБІ України просить суд залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, посилаючись на те, що позивачем не надано достатніх доказів в обґрунтування його клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Так, звертаючись до суду із клопотанням про забезпечення позову, Державна авіаційна служба України зазначила, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль, оскільки в цей проміжок часу самочинне будівництво буде введеним в експлуатацію, в нього заселять людей, що може не лише утруднити, але й унеможливити виконання ймовірного судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні заявленого клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не конкретизовано та не ідентифіковано реквізити дозволів на будівництво та містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки (дату їх прийняття, номер), які оскаржуються позивачем, не надано копій цих дозволів, а також не конкретизовано, яка саме бездіяльність та які конкретно дії відповідачів оскаржуються позивачем. Крім того, заявником не зазначено правових підстав для визнання таких дій (бездіяльності) протиправними, а також підстав для зобов'язання вчинити певні дії.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову в задоволення клопотання про забезпечення позову вірним, та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, мотивуючи свою позицію наступним.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Частинами 1,2 та 3 вказаної статті передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, законодавець передбачив вичерпний перелік заходів, шляхом яких може бути забезпечено адміністративний позов.

З сукупного аналізу наведених правових норм колегія суддів приходить до висновку, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Обов'язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв'язку із чим, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, представник позивача, обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову зазначила, що здійснення самочинного будівництва без відповідного погодження уповноваженого органу з питань цивільної авіації унеможливлює здійснення належного контролю приаеродромної території, що порушує умови забезпечення безпеки авіації в цілому. Зазначає, що неконтрольована забудова приаеродромної території призводить до великих негативних наслідків. Повідомляє, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Державіаслужби, яка, зокрема, полягає у неможливості здійснення Державіаслужбою належного контролю за приаеродромною територією, що порушує умови забезпечення безпеки польотів, авіаційної, екологічної, економічної та інформаційної безпеки, а також безпеки авіації в цілому. Відмова у вжитті заходів забезпечення позову призведе до того, що самочинне будівництво буде введене в експлуатацію, в нього заселять людей, що стане наслідком застосування значних зусиль та витрат по відновленню прав, свобод та інтересів Державіаслужби, а також може призвести до значних людських жертв від авіаційних подій на приаеродромній території внаслідок неконтрольованого будівництва.

Таким чином, позивач вважає, що існують всі передбачені статтями 150-154 КАС України підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Надаючи оцінку викладеним підставам для задоволення клопотання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пунктів 146, 147 Положення про використання повітряного простору України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №401, умови розташування, будівництва, реконструкції та маркування об'єктів, що можуть створити загрозу безпеці повітряного руху, погоджуються і Міноборони, Державіаслужбою, державним підприємством обслуговування повітряного руху України і Украерорухом) та районним диспетчерським центром (РДЦ). Розташування та будівництво об'єктів, дійсна висота яких перевищує 50 метрів, погоджуються з Міноборони, Державіаслужбою та Украерорухом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що погодження будівництва з позивачем, проводиться лише в тому разі, якщо здійснюється будівництво об'єктів, висота яких перевищує 50 метрів.

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, позивачем не наведено жодного доказу в підтвердження того, що висота будівництва за адресою: м. Київ, Солом'янський район, просп. В.Лобановського, 146 Б перевищує 50 метрів.

Також вказаних доказів не було надано і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи стислі строки розгляду заяви про забезпечення позову, у суду відсутня можливість у витребуванні додаткових доказів в порядку ст.. 70-77 КАС України, які б змогли надати суду можливість забезпечити позов. При цьому, під час вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Таким чином, в справах, яких заявлені клопотання про забезпечення позову, обов'язок доказування покладається на заявника.

Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що Державіаслужбою не наведено жодних належних підстав для забезпечення позову, зокрема, не вказано які саме дозволи на виконання будівельних робіт та містобудівних умови і обмежень забудови земельної ділянки по об'єкту будівництва необхідно зупинити.

Також заявником не надано інші відомості, які потрібні для забезпечення позову, на підтвердження великої кількості негативних наслідків, до яких призводить неконтрольована забудова приаеродромної території, а також у чому полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника.

Не надано, на переконання колегії суддів основного доказу, а саме перевищення об'єкту будівництва 50 метрів. Водночас, посилаючись на зазначені обставини, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження Державіаслужбою не було надано жодних належних і допустимих, які б підтверджували не лише зазначені доводи, а й взагалі той факт, що будівництво за вказаними адресами здійснюється саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Резон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніон Девелопмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «КДД Інжиніринг», до яких пред'явлено позов у цій справі та щодо якого Державіаслужба просить суд накласти заборону на продовження будівництва в порядку забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову та вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 150-154, 242-244, 248, 315, 316, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України - залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року - залишити без змін.

Повний текст постанови складено « 05» березня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Безименна Н.В.