Справа № 376/2749/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 376/2749/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області на постанову Сквирського районного суду Київської області від 13 грудня 2017 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Сквира, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправних дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року, ОСОБА_3 звернувся до Сквирського районного суду Київської області з позовом до Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправних дій, посилаючись на те, що він є інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується довідкою МСЕК від 03.07.2006 року серії КИО-І №261003.

12.07.2006 року одержав посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії серія НОМЕР_1.

Факт перебування позивача з 22.05. по 24.05.1986 року у відрядженні в зоні відчуження в м. Прип'ять, Київської області, підтверджено рішенням Сквирського районного суду Київської області від 26.06.2006 року, тривалість його робочого часу щоденно становила 18 годин.

Позивач перебуває на обліку у Сквирському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та одержує пенсію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року№1210.

На даний час позивач одержує пенсію значно меншу, ніж це передбачено ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Даною статтею передбачено нарахування та виплату пенсії згідно довідки про заробітну плату в зоні відчуження в розмірі відшкодування фактичних збитків.

Підприємством ВАТ «Сквира - Авто» було видано довідку від 12.07.2006 року №120 про заробітну плату в зоні відчуження в період виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС з 22.05. по 24.05.1986 року. Позивачу було нараховано загалом 471,96 крб.

14.06.2017 року позивач звернувся до Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області з відповідною заявою про перерахунок та виплату йому пенсії згідно довідки від 12.07.2006 року №120 про заробітну плату в зоні відчуження в період виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС з 22.05. по 24.05.1986 року в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області від 30.06.2017 року №28/г-01 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки, обґрунтовуючи це тим, що довідка не відповідає вимогам законодавства і рішення Сквирського районного суду Київської області від 26.06.2006 року не містить зобов'язань щодо перерахунку пенсії, а отже відсутні підстави для обчислення пенсії за довідкою ВАТ «Сквира-Авто» від 12.07.2006 року №120.

Позивач з урахуванням наведеного, просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії згідно довідки від 12.07.2006 року №120 про заробітну плату в зоні відчуження в період з 22.05. по 24.05.1986 року; зобов'язати Сквирське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії згідно довідки від 12.07.2006 року №120 про заробітну плату в зоні відчуження, починаючи з 14.06.2017 року.

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 13 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_3 згідно довідки ВАТ «Сквира-Авто» від 12.07.2006 року №120 про заробітну плату в зоні відчуження в період з 22.05.1986 року по 24.05.1986 року.

Зобов'язано Сквирське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії згідно довідки ВАТ «Сквира - Авто» від 12.07.2006 року №120 про заробітну плату в зоні відчуження в період з 22.05.1986 року по 24.05.1986 року в сумі 471,96 крб., відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням вже виплачених сум, починаючи з 14.06.2017 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивач є інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується довідкою МСЕК від 03.07.2006 року серії КИО-І №261003.

12.07.2006 року одержав посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії серія А НОМЕР_1.

Факт перебування позивача з 22.05. по 24.05.1986 року у відрядженні в зоні відчуження в м. Прип'ять, Київської області, підтверджено рішенням Сквирського районного суду Київської області від 26.06.2006 року, тривалість його робочого часу щоденно становила 18 годин.

Позивач перебуває на обліку у Сквирському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та одержує пенсію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року№1210.

На даний час позивач одержує пенсію значно меншу, ніж це передбачено ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Даною статтею передбачено нарахування та виплату пенсії згідно довідки про заробітну плату в зоні відчуження в розмірі відшкодування фактичних збитків.

Підприємством ВАТ «Сквира-Авто» було видано довідку від 12.07.2006 року №120 про заробітну плату в зоні відчуження в період виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС з 22.05. по 24.05.1986 року.

Позивачу було нараховано загалом 471,96 крб.

14.06.2017 року позивач звернувся до Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області з відповідною заявою про перерахунок та виплату йому пенсії згідно довідки від 12.07.2006 року №120 про заробітну плату в зоні відчуження в період виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС з 22.05. по 24.05.1986 року в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області від 30.06.2017 року №28/г-01 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки, обґрунтовуючи це тим, що довідка не відповідає вимогам законодавства і рішення Сквирського районного суду Київської області від 26.06.2006 року не містить зобов'язань щодо перерахунку пенсії, а отже відсутні підстави для обчислення пенсії за довідкою ВАТ «Сквира-Авто» від 12.07.2006 року №120.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також надани додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (редакція чинна на момент винесення судового рішення у справі) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (редакція чинна на момент винесення судового рішення у справі) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Щодо вимоги позивача у перерахунку та виплати пенсії згідно довідки від 12.07.2006 року №120 про заробітну плату в зоні відчуження в період виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС з 22.05.1986 року по 24.05.1986 року в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Обчислення пенсій відповідно до статті 15 цього ж Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які видаються установами і організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, відомостей та інших документів про нараховану і сплачену заробітну плату), а також фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112, був затверджений «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якого визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної цією особою за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках.

Згідно з п.4 п.3 даного Порядку у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

На підставі первинних документів, серед яких рішення Сквирського районного суду Київської області від 26.06.2006 року, позивачу було видано ВАТ «Сквира - Авто» довідку від 12.07.2006 року №120 про заробітну плату в зоні відчуження в період виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС з 22.05. по 24.05.1986 року. Позивачу було нараховано загалом 471, 96 крб.

Між тим, відповідач відмовився приймати до розгляду вказану довідку. При цьому, дана довідка не була визнана судом незаконною або такою, що видана безпідставно чи з порушенням правил її видачі. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач може перевірити лише обґрунтованість видачі довідки, а не її зміст, який в даному випадку він необґрунтовано поставив під сумнів.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

За змістом статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних і компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Правилами статті 49 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Тобто, за загальним правилом видача довідок про заробітну плату за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС здійснюється підприємствами, установами та організаціями або їх правонаступниками.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що довідка про заробітну плату під час роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видана підприємствами, установами є підставою для перерахунку пенсії.

Таким чином, відмова Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області у перерахунку позивачу пенсії по інвалідності, з урахуванням довідки ВАТ «Сквира-Авто» від 12.07.2006 року №120 про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження, де було підтверджено участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, нарахування заробітної плати, є необґрунтованою та протиправною.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області - залишити без задоволення, а постанову Сквирського районного суду Київської області від 13 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 06 березня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб