Справа № 826/6674/16
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2018 року № 826/6674/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві
третя особа проДержавна судова адміністрація України визнання неправомірними дій щодо відмови, зобов'язання вчинити певні дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві (далі - ТУ ДСАУ в м. Києві, відповідач), третя особа - Державна судова адміністрація України, про визнання неправомірними дій ТУ ДСАУ в м. Києві щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплати заробітної плати; зобов'язати ТУ ДСАУ в м. Києві зробити перерахунок заробітної плати позивача з 26.10.2014 по 28.03.2015 р.р. включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI в редакції Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII, а з 29.03.2015 р. по день прийняття судового рішення, виходячи із розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом 2 частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. № 192-VIII, виплативши різницю в нарахованих сумах в повному обсязі з урахуванням всіх надбавок, оплати щорічної відпустки та інших передбачених виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, з урахуванням виплачених коштів; відповідно до пункту 1 частини 1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України; допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення за один місяць; встановити судовий контроль за виконанням постанови шляхом подання звіту про виконання постанови; розгляд справи здійснити за наявними в матеріалах справи доказами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2016 р. відкрито провадження по адміністративній справі.

У зв'язку із припиненням повноважень судді щодо здійснення правосуддя, в провадженні якого перебувала адміністративна справа, за результатами автоматизованого розподілу адміністративну справу передано на розгляд судді Григоровича П.О.

25.05.2017 р. відповідною ухвалою суду прийнято адміністративну справу № 826/6674/16 до провадження та призначено до судового розгляду в судовому засіданні на 17.08.2017 р., яке неодноразово відкладалось у зв'язку з неявкою уповноважених представників.

Позов обґрунтовано тим, що в порушення ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») та ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідачем не вчинено дії щодо нарахування та виплати позивачу заробітної плати з урахуванням всіх видів надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу у розмірі визначеному згадуваними нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позивач клопотав про вирішення справи без його участі.

Відповідач і третя особа заперечили проти задоволення позову з підстав викладених у спільному письмовому запереченні, котре долучено до матеріалів справи, крім того, подано спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності.

На підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент переходу до розгляду справи в порядку письмового провадження), в судовому засіданні 02.11.2017 р. суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення з урахуванням пункту 10 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. № 2147-VIII.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні Окружний адміністративний суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 згідно наказу Дніпровського районного суду м. Києва № 15 від 11.02.2009 р. призначена на посаду помічника судді Дніпровського районного суду м. Києва з 11.02.2009 р.

З 01.04.2010 р. у відповідності до наказу Дніпровського районного суду м. Києва № 38 від 02.04.2010 р. позивачу присвоєно черговий 10 ранг державного службовця.

01.04.2012 р. у відповідності до наказу Дніпровського районного суду м. Києва № 37 від 02.04.2012 р. позивачу присвоєно черговий 9 ранг державного службовця.

Відповідно до наявних в матеріалах справи розрахункових листів заробітна плата у період 2014 р., з 01.01.2015 р. по 31.08.2015р. виплачувалась позивачу виходячи із розміру посадового окладу в сумі 1218 грн., з 01.09.2015 р. - 1378 грн., з 09.09.2015 р. - 2756 грн., в січні 2016 р. - 2610 грн., лютому 2016 р. - 5512 грн., березні 2016 р. - 4509,82 грн.

26.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 р., яким внесено зміни до ст. 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI, зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VI.

З 28.03.2015 року Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VІІІ від 12.02.2015 р. затверджено нову редакцію Закону № 2453-VI, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону №192-VIII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 2 частини тринадцятої розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» Кабінет Міністрів України у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього закону, мав внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим законом, у тому числі з метою забезпечень збільшення видатків Державного бюджету України на оплату у розмірі, не меншому ніж передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що норми і положення частини першої штаті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Частиною 5 ст. 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що правовий статус працівників апарату суду встановлено Законом України «Про державну службу». Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, що встановлені для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів Законом України «Про забезпечення права па справедливий суд» затверджено нову редакцію Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до цієї редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». При цьому, згідно з підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом має привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин 7, 8 ст. 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною 2 ст. 8 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (ст. 13 Закону №108/95-ВР).

Враховуючи, що вказані видатки не передбачені у державному бюджеті на 2015 рік, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» було визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою № 268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 09.09. 2015 р.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої ст. 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Таким чином, оскільки з 26.10.2014 р. по 09.09.2015 р. Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема, розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. № 179-VII та № 80-VIII видатки на реалізацію положень абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону № 2453-VІ, частини 1 статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28.03.2015 року) не передбачено, відповідач як головний розпорядник бюджетних коштів не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 12.07.2016 р. та 13.07.2016 р. (справи № 21-1726а16, №21-1488а16).

Що стосується вимог позивача про нарахування заробітної плати у період з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р., день прийняття судового рішення, виходячи з посадового окладу - 0,4 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення, то, додатком 47 до постанови № 268 в редакції, чинній з 09.09.2015 р., схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів була приведена у відповідність до абзацу 2 частини 1 статті 147 Закону № 2453-VІ, але з приміткою, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші ж виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду, а тому позов у цій частині також задоволенню не підлягає.

Факт виплати заробітної плати, виходячи з розмірів встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 не заперечується позивачем.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Суд зауважує, що у межах спірних правовідносин у позивача відсутнє порушене право, як необхідна умова для задоволення позову.

Позивачем не надано суду доказів, що інші виплати, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, з урахуванням вже здійснених виплат, здійснено відповідачем в меншому розмірі аніж встановлено чинним законодавством, не наведено, яким чином дії відповідача впливають на його права та обов'язки, обмежує їх або перешкоджає в реалізації, та не вказано, які саме охоронювані законом інтереси відповідачем порушені.

За таких обставин, підстави для задоволення позову відсутні.

Частиною першою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 9, 14, 31, 33, 72-78, 90, 244-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович