Справа № 800/562/17
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2018 Київ П/9901/71/18 800/562/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

головуючого судді: Бевзенка В.М.,

суддів - Білоуса О.В.,

Данилевич Н.А.,

Желтобрюх І.Л.,

Шарапи В.М.,

при секретарі судового засідання - Ігнатенко О.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - Погребняка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів «Про відмову у допуску до кваліфікаційного іспиту» від 24.10.2017 №149вд-17.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважає, що робота на посаді провідного спеціаліста відділу роботи з кадрами прокуратури області є роботою у галузі права, а тому 2 роки 1 місяць 29 днів роботи позивача на вказаній посаді відповідач зобов'язаний був включити до стажу роботи у галузі права та, як наслідок, допустити позивача до кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури.

У відзиві на позовну заяву, відповідач проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні, оскільки вважає, що оскаржуване рішення є вмотивованим, прийнятим на підставі поданих позивачем документів та у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідач вважає безпідставними посилання позивача на необхідність віднесення періоду його роботи на посаді провідного спеціаліста відділу роботи з кадрами прокуратури Чернівецької області до стажу роботи в галузі права, оскільки для зайняття вказаної посади не вимагається від працівника наявності вищої юридичної освіти, що відповідає рівню спеціаліста чи магістра, службові обов'язки на цій посаді є суто технічними та не передбачають реалізації повноважень пов'язаних з правовохороними, правовиконавчими та правоустановчими функціями, та пов'язані з забезпеченням належних умов функціонування держаного органу.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із доводами відповідача. Вважає, що відповідач прийняв оспорюване рішення на підставі надуманих та необґрунтованих міркувань та довільного трактування законодавства, тобто на основі припущень, що є порушенням п.62 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, та просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити в задоволенні позову.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив надані ними докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень і з'ясував таке.

30.06.2016 позивач отримав вищу юридичну освіту - диплом магістра за спеціальністю «Правознавство».

Після здобуття вищої юридичної освіти позивач працював на посаді провідного спеціаліста відділу роботи з кадрами прокуратури Чернівецької області 2 роки 1 місяць 29 днів.

29.08.2017 позивач надіслав до відповідача документи для участі в доборі кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів «Про відмову у допуску до кваліфікаційного іспиту» від 24.10.2017 №149вд-17 позивачу відмовлено в допуску до кваліфікаційного іспиту кандидата на посаду прокурора місцевої прокуратури.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач виходив з того, що період роботи позивача на посаді провідного спеціаліста відділу роботи з кадрами прокуратури Чернівецької області не зараховується до стажу роботи в галузі права, оскільки більшість службових обов'язків на цій посаді не пов'язані з правовохороними, правовиконавчими та правоустановчими функціями. Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження критеріїв визначення переліку посад працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування» від 06.04.2016 №271 (далі - Постанова №271) робота, яку виконував позивач, пов'язана із забезпеченням належних умов функціонування державного органу.

Таким чином, відповідач дійшов висновку, що на час подання заяви про допуск до участі в доборі кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури позивач не мав стажу роботи у галузі права, необхідного для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури та як кандидат не відповідав вимогам частини першої статті 27 Закону України «Про прокуратуру».

Вважаючи, що відповідачем помилково не зараховано до стажу роботи у галузі права період роботи на посаді провідного спеціаліста відділу роботи з кадрами прокуратури Чернівецької області, в результаті чого відповідачем було прийнято оспорюване рішення, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Статтею 29 Закону України «Про прокуратуру» врегульовано порядок добору кандидатів та їх призначення на посаду прокурора місцевої прокуратури.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 29 Закону України «Про прокуратуру», добір кандидатів та їх призначення на посаду прокурора здійснюється в порядку, визначеному цим Законом, та передбачає здійснення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів на основі поданих кандидатами на посаду прокурора документів перевірки відповідності осіб вимогам, установленим до кандидата на посаду прокурора.

Частиною третьою статті 30 Закону України «Про прокуратуру», пунктом 80 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийнятого всеукраїнською конференцією прокурорів від 27.04.2017 (далі - Положення), передбачено, що до участі в доборі кандидатів на посаду прокурора допускаються особи, які подали всі необхідні документи і відповідають вимогам, установленим до кандидата на посаду прокурора. Про відмову в допуску до кваліфікаційного іспиту Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів приймає вмотивоване рішення.

Згідно з пунктом 76 Положення питання допуску кандидатів на посаду прокурора до складання кваліфікаційного іспиту вирішуються Комісією шляхом прийняття відповідного рішення в порядку, визначеному цим Положенням.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурором місцевої прокуратури може бути призначений громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи в галузі права не менше двох років та володіє державною мовою. Для цілей цього Закону:

1) вищою юридичною освітою є освіта, здобута в Україні (або на території колишнього СРСР до 1 грудня 1991 року) за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра, а також вища юридична освіта за відповідним освітньо-кваліфікаційним рівнем, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;

2) стажем роботи в галузі права є стаж роботи особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра.

Аналізуючи наведені норми закону, Суд дійшов висновку, що стажем роботи в галузі права є стаж на посаді, кваліфікаційні вимоги до якої передбачають наявність вищої юридичної освіти із присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня не нижче спеціаліста.

Як встановлено Судом та підтверджується матеріалами справи, позивач перебував на посаді провідного спеціаліста відділу роботи з кадрами прокуратури Чернівецької області 2 роки 1 місяць 29 днів.

Згідно посадової інструкції провідного спеціаліста відділу роботи з кадрами прокуратури Чернівецької області, затвердженої прокурором Чернівецької області від 16.05.2014, (далі - посадова інструкція від 16.05.2014) кваліфікаційними вимогами вказаної посади є: повна вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра за спеціальністю «Правознавство», стаж роботи за фахом не менше 2 років або стаж роботи на державній службі на менше 1 року.

Згідно посадової інструкції провідного спеціаліста відділу роботи з кадрами прокуратури Чернівецької області, затвердженої прокурором Чернівецької області від 10.06.2016, (далі - посадова інструкція від 10.06.2016) кваліфікаційними вимогами вказаної посади є: освіта ступеня не нижче молодшого бакалавра або бакалавра за спеціальністю «Правознавство», вільне володіння державною мовою.

У розділі 3 вищевказаних посадових інструкцій визначені обов'язки провідного спеціаліста відділу роботи з кадрами. Зміст визначених посадовими інструкціями обов'язків свідчить про те, що вони є технічними та не передбачають правозастосовної діяльності. Провідний спеціаліст відділу роботи з кадрами не здійснює систематичного виконання таких функцій як розроблення та/або застосування норм права.

За встановлених обставин справи, Суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача на посаді провідного спеціаліста відділу роботи з кадрами прокуратури Чернівецької області не може зараховуватися до стажу роботи в галузі права, оскільки більшість службових обов'язків є суто технічними, не пов'язаними з розробленням та/або застосуванням норм права, а згідно посадової інструкції від 10.06.2016 кваліфікаційні вимоги до цієї посади не передбачають наявності вищої юридичної освіти із присвоєнням кваліфікаційного рівня не нижче спеціаліста.

Таким чином, приймаючи оспорюване рішення відповідач дійшов правильного висновку про те, що на час подання заяви про допуск до участі в доборі кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури позивач не мав стажу роботи у галузі права, необхідного для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, а тому не відповідав вимогам частини першої статті 27 Закону України «Про прокуратуру».

Суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що відповідачем помилково було застосовано положення Постанови №271, оскільки неналежність посади провідного спеціаліста відділу роботи з кадрами до таких, що виконують функції з обслуговування, не спростовує відсутність підстав для зарахування стажу роботи позивача на цій посаді до стажу роботи в галузі права.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку, що приймаючи оспорюване рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру», а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 266, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складене та підписане 07 березня 2018 року.

Головуючий суддя В.М. Бевзенко

Судді О.В. Білоус

Н.А. Данилевич

І.Л. Желтобрюх

В.М. Шарапа