Справа № 804/12/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року Справа № 804/12/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, зазначаючи, що Комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради не мало можливості проводити своєчасну сплату податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб, оскільки виплачувало в першу чергу заробітну плату.
Ухвалою від 02.02.2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
20.02.2018 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представників позивача.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про вручення.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, враховуючи заяву позивача про розгляд справи без участі представників позивача та неявку представників позивача і відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.
Вивчивши матеріали справи, а також з'ясувавши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та письмові пояснення і заперечення відповідачів, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені наступні факти та обставини.
З матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на прибуток за три квартали 2016 року, за результатами якої складено акт від 30.08.2017 року № 601/12-45/03341339 та встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток період перевірки.
Не погодившись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивачем 25.09.2017 року було подано скаргу до Державної фіскальної служби України.
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно з п.п. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України та законами з питань митної справи.
За змістом п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником податків відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України).
Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
За змістом пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.
Згідно з п.п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Вказаною нормою Податкового кодексу України визначено обов'язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
З аналізу викладених норм встановлено, що на позивача покладено обов'язок своєчасної сплати задекларованих сум грошового зобов'язання.
Виплата заробітної плати або інших соціальних виплат не звільняє позивача від виконання обов'язку щодо своєчасної сплати сум грошового зобов'язання.
Крім того, звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших платників податків, до обов'язків яких, також, відноситься виплата заробітної плати працівникам та інші соціальні виплати.
Згідно з абз. 4 п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу, - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.
Відповідно до частини 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В якості обґрунтування незаконності нарахування штрафу та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивач посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати» від 21.10.2004 року № 2103-ІV.
Проте, такі доводи позивача не приймаються судом до уваги, оскільки Закон України від 21.10.2004 року № 2103-ІV не звільняє позивача своєчасно сплачувати суми узгоджених зобов'язань та не звільняє від відповідальності за порушення такого обов'язку, встановленого Податковим кодексом України.
Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський