Справа № 826/5459/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2018 року № 826/5459/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом «Асер сейлз інтернешіонал са», яке діє через своє Представництво в Україні

«Представництво «Асер сейлз інтернешіонал са»

до Головного управління Держпраці у Київській області

про визнання протиправним та скасування постанови №196 від 11.04.2017 року

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі «Асер сейлз інтернешіонал са», яке діє через своє представництво в Україні «Представництво «Асер сейлз інтернешіонал са» (надалі – Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (надалі – Відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11.04.2017 року №196.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 19.06.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 02.10.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що висновки, викладені в Акті від 29.03.2017 року №26-186/357, щодо встановлених порушень під час проведеної перевірки є необґрунтованими, а тому постанова від 11.04.2017 року №196, яка прийнята за наслідками такої перевірки, є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник Відповідача надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, при цьому зазначивши, що під час перевірки встановлено порушення вимог ст.76, ч.4 ст.79, ч.5 ст.79 КЗпП України, п.4 постанови КМУ №442, а тому постанова прийнята правомірно, а Відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законодавством України.

Представниками сторін подано суду 02.10.2017 р. клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні у відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Враховуючи клопотання сторін Судом 02.10.2017 року прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України (в редакції станом на жовтень 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

На підставі Наказу від 17.03.2017 року №719 та направленні на перевірку від 17.03.2017 року №596 з 23.03.2017 року по 29.03.2017 року Головним управлінням Держпраці у Київській області Державної служби України з питань праці проведено позапланову перевірку «Представництва «Асер сейлз інтернешіонал са».

За результатами перевірки складено Акт від 29.03.2017 року додержання суб’єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов’язкове державне соціальне страхування №26-186/357 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено наступні порушення: ст.76 КЗпП України працівникам не надаються щорічні додаткові відпустки; ч.4 ст.79 КЗпП України черговість надання відпусток визначена графіком, затвердженим власником або уповноваженим ним органом який не доведений до відома всіх працівників; ч.5 ст.79 КЗпП України власник або уповноважений ним орган письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні; п.4 постанови Кабінету Міністрів України №442 атестація робочих місць атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначені наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років не проведена.

На підставі Акту перевірки Відповідачем прийнято постанову від 11.04.2017 року №196 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на Позивача накладено штраф у розмірі 3200 грн.

Позивач не погоджується з спірною Постановою та вважає, що Відповідач діяв з порушенням вимог законодавства, звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (надалі – Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Пункт 1 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2015 року № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2015 року за № 438/26883 (надалі - Положення № 340), передбачає, що Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Голови обласних державних адміністрацій координують діяльність Управлінь Держпраці і сприяють їм у виконанні покладених на них завдань. Повноваження Управлінь Держпраці поширюються на територію відповідної області.

Пунктом 2 Положення № 340 визначено, що Управління Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністра соціальної політики, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.

Згідно підпункту 5 пункту 4 Положення № 340 управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до внесених до ст. 259 Кодексу законів про працю України змін, Державна служба України з питань праці має реалізовувати державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До набуття чинності постановою Кабінету Міністрів України про затвердження порядку проведення перевірок за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, діє Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 за № 1291/21603 (надалі - Порядок № 390).

Пункт 2 Порядку № 390 визначає, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 390 інспектор може проводити планові та позапланові перевірки; позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Абзацом третім ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V) визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Так, щодо суті встановленого порушення ст.76 КЗпП України Суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно з приписами ст.76 КЗпП України щорічні додаткові відпустки надаються працівникам: 1) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці; 2) за особливий характер праці; 3) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відпустка з особливий характер праці надається окремим категоріям працівників, робота яких пов’язана з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або виконується в особливих природних географічних і геологічних умовах та умовах підвищеного ризику для здоров’я за списком виробництв, робіт, професій і посад, затвердженим постановою кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці» від 17.11.1997 року №1290.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про відпустки» конкретна тривалість щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці встановлюється колективним чи трудовим договором залежно від часу зайнятості працівника в цих умовах.

Водночас, Відповідачем не надано доказів того, що відповідно до умов трудового договору на підприємстві Позивача існують посилання на належність надання відповідному працівнику щорічної додаткової відпустки (за будь-який особливий характер праці) та, при цьому, не наданні документів на підтвердження виконання умов щодо надання такої щорічної додаткової відпустки.

Отже, порушення ст.76 КЗпП України відсутнє, оскільки умови роботи працівників не мають особливого характеру праці та будь-якої домовленості між працівниками і представником роботодавця щодо надання щорічних додаткових відпусток відсутні.

Щодо посилання на порушення Позивачем частини 4, 5 стаття 79 Кодексу законів про працю України судом зазначається, що частини вказаної норми передбачають обов'язок роботодавця довести до відома працівників графік черговості надання відпусток та письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Суд зазначає, що на підтвердження дотримання цих вимог Позивачем не надано доказів ані під час перевірки, ані під час розгляду даної адміністративної справи.

До матеріалів справи Позивачем надано тільки накази щодо графіків надання відпусток працівникам у 2016 та 2017 роках, однак документального підтвердження доведення до відома працівників таких графіків та належного письмового підтвердження повідомлення про дату початку відпустки не пізніше, як за два тижні до встановленого графіком терміну відповідних працівників не надано.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за № 442 атестація робочих місць за умовами праці (надалі – атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах (пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за № 442).

Пунктом 4 вказаної Постанови встановлено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п’ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, копії свідоцтва про реєстрацію Представництво "Асер сейлз інтернешіонал са" зареєстровано Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 07.12.2015 року, а отже встановлений законодавством України строк на проведення атестації робочих місць за умовами праці не сплинув.

Враховуючи вищевикладене, Позивачем не спростовано всіх встановлених порушень, викладених в Акті перевірки від 29.03.2017 року, а тому підстав для скасування спірної постанови немає.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову «Асер сейлз інтернешіонал са», яке діє через своє представництво в Україні «Представництво «Асер сейлз інтернешіонал са» (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери (пр-т Московський), буд. 9 офіс 4-404) відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук