Справа № 810/3171/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3171/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2017 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «Аерохендлінг» правомірно віднесено до складу витрат вартість отриманих від ТОВ «Агора Груп» ремонтних робіт орендованого приміщення, оскільки такі витрати на ремонт відповідно до вимог Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, повністю відносяться до загально виробничих витрат та є складовою собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг).

Крім того, позивач стверджує, що по господарських операціях із ФОП ОСОБА_2 до перевірки було надано первинні документи, які пов'язані із господарською діяльністю товариства та підтверджують правомірність віднесення до складу витрат суми коштів, сплачених за надання юридичних послуг.

Таким чином, на думку позивача, рішення податкового органу є незаконним, оскільки при його прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області 29 серпня 2017 року №.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» зареєстровано в якості юридичної особи 18.08.2003 та як платник податків перебуває на податковому обліку в Бориспільському відділенні Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

У період з 28.04.2017 по 14.06.2017 посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області згідно з п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та на підставі наказів від 07.04.2017 №603, від 30.05.2017 проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області складено Акт від 21.06.2017 №421/10-36-14-02-13/32614518, згідно висновків якого встановлено наступні порушення позивачем вимог податкового законодавства:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у розмірі 977955,00 грн.;

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 129564,00 грн., завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд. 21) на загальну суму 2759,00 грн. та завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню (ряд. 23) на загальну суму 23047,00 грн.;

- п. 2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637.

Не погодившись із висновками, які були викладені в Акті перевірки від 21.06.2017 №421/10-36-14-02-13/32614518, позивач звернувся до відповідач із запереченнями.

За результатами розгляду вказаних заперечень відповідачем видано наказ від 25.07.2017 №1354 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки».

У період з 26.07.2017 по 01.08.2017 посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області згідно з п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.5 п. 78.1 ст. 78, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 25.07.2017 №1354 проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» з питань, що стали предметом оскарження на акт планової виїзної перевірки від 21.06.2017 №421/10-36-14-02-13/32614518.

За результатами проведеної позапланової перевірки відповідачем складено Акт від 08.08.2017 №580/10-36-14-02-13/32614518 (далі - Акт перевірки), згідно висновків якого встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у розмірі 389341,00 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 173056,00 грн., за 2016 рік на суму 216285,00 грн. (у т.ч. за І квартал 2016 року - 3937,00 грн., ІІІ квартал 2016 року - 85644,00 грн., ІV квартал 2016 року - 126704,00 грн.);

- на порушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 та п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України занижено фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності на загальну суму 2163004,89 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 961420,00 грн., за 2016 рік на суму 1201584,89 грн.;

- в ході перевірки встановлено, що ймовірно посадовими особами ТОВ «Аерохендлінг» здійснено фінансові операції на загальну суму 1179711,89 грн. з ФОП ОСОБА_2, які відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» мають ознаки операцій, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом.

На підставі висновків Акту перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.08.2017 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» на загальну суму 443 412, 00 грн., у т.ч. за основним платежем - 389 341, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 54 071, 00 грн.

Вважаючи дане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Зі змісту Акту перевірки та письмових заперечень проти адміністративного позову слідує, що висновки відповідача щодо заниження позивачем фінансового результату до оподаткування (прибутку), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку на загальну суму 2163004,89 грн. ґрунтується на тому, що:

- ТОВ «Аерохендлінг» неправомірно віднесено до складу витрат вартість ремонтних робіт орендованого приміщення, отриманих від ТОВ «Агора Груп».

Відповідач вважає, що вартість ремонтних робіт орендованого приміщення необхідно було віднести до складу «капітальних робіт», оскільки згідно з п. 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 14 «Оренда» затрати орендаря на поліпшення об'єкта операційної оренди (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводять до збільшення майбутніх економічних вигод, які первісно очікувалися від його використання, відображаються орендарем як капітальні інвестиції у створення (будівництво) інших необоротних матеріальних активів.

На підставі викладеного податковий орган дійшов висновку про те, що ТОВ «Аерохендлінг» порушено п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) по господарським операціям із ТОВ «Агора Груп», що вплинуло на заниження фінансового результату до оподаткуванню на загальну суму 980635,00 грн.

- ТОВ «Аерохендлінг» неправомірно віднесено до складу адміністративних витрат вартість юридичних послуг, отриманих від ФОП ОСОБА_2, оскільки надані до перевірки документи по юридичним послугам від ФОП ОСОБА_2 мають ознаки дефектності, несуть за собою недостовірність даних, мають зміст лише на паперових носіях, спрямовані для здійснення економічної вигоди третім особам, не відповідають даним бухгалтерської звітності ТОВ «Аерохендлінг» та складені всупереч ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На підставі викладеного податковий орган дійшов висновку про те, що ТОВ «Аерохендлінг» порушено п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено адміністративні витрати по господарським операціям із ФОП ОСОБА_2, що вплинуло на заниження фінансового результату до оподаткуванню на загальну суму 1179711,89 грн.

Проте, колегія суддів вважає зазначені висновки податкового органу необґрунтованими у зв'язку з наступним.

Щодо господарських відносин ТОВ «Аерохендлінг» та ТОВ «Агора Груп», колегія суддів звертає увагу на наступне.

Колегія судів звертає увагу на те, що ТОВ «Аерохендлінг» для здійснення господарської діяльності на території аеропорту «Бориспіль» орендує частину нежитлового приміщення будівлі спецскладу загальною площею 136,88 кв.м. на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 22.05.2015 №ОР-ЧСС, укладеного з ТОВ «Рапекс1».

Листом від 01.06.2015 №01/06-15 ТОВ «Рапекс1» погодило ТОВ «Аерохендлінг» проведення ремонтних робіт, необхідні для використання орендованого приміщення з метою ведення господарської діяльності в сфері постачання товарів, поміщених в режим безмитної торгівлі.

Так, 08.06.2015 між ТОВ «Аерохендлінг» (Замовник) та ТОВ «Агора Груп» (Підрядник) укладено договір підряду № БУ0806-15КР-001. За даним договором підрядник бере на себе зобов'язання з виконання поточного ремонту та улаштування інженерних систем складського приміщення ТОВ «Аерохендлінг», що знаходиться на території ДП МА «Бориспіль», а замовник зобов'язується своєчасно здійснювати оплату виконаних підрядником робіт. Вартість робіт, передбачених Додатком №1 до цього договору, складає 669398,49 грн., в т.ч. ПДВ 111566,42 грн.

Згідно додаткової угоди №1 від 24.06.2015 до вказаного договору підряду підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання додаткових робіт із будівництва металопрофільної утепленої стіни. Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 3398,18 грн., у т.ч. ПДВ 566,36 грн.

Згідно додаткової угоди №2 від 25.06.2015 підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання додаткових робіт із монтажу металопластикових вікон. Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 28695,90 грн., у т.ч. ПДВ 4782,65 грн.

Згідно додаткової угоди №3 від 26.06.2015 підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання додаткових робіт із улаштування локального ремонту покрівлі. Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 12864,89 грн., у т.ч. ПДВ 2144,15 грн.

Згідно додаткової угоди №4 від 01.07.2015 підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання додаткових робіт по системі опалення: під'єднання теплових установок та теплопункту. Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 26533,80 грн., у т.ч. ПДВ 4422,30 грн.

Згідно додаткової угоди №5 від 02.07.2015 підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання додаткових робіт з улаштування відбійників. Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 3754,10 грн., у т.ч. ПДВ 625,68 грн.

Згідно додаткової угоди №6 від 06.07.2015 підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання додаткових робіт з улаштування секції огорожі, відкосів. Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 5489,32 грн., у т.ч. ПДВ 914,89 грн.

Згідно додаткової угоди №7 від 15.06.2015 підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання додаткових робіт з улаштування теплопункту. Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 162501,47 грн., у т.ч. ПДВ 27083,58 грн.

Згідно додаткової угоди №8 від 28.09.2015 підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання додаткових робіт із улаштування території складу ТОВ «Аерохендлінг», що знаходиться на території ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 4200,00 грн., у т.ч. ПДВ 700,00 грн.

Згідно додаткової угоди №9 від 28.09.2015 підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання додаткових робіт з виготовлення та вирізки металевих вхідних дверей в підйомні гаражні ворота складського приміщення ТОВ «Аерохендлінг», що знаходиться на території ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 19300,00 грн., у т.ч. ПДВ 3216,67 грн.

Згідно додаткової угоди №10 від 01.10.2015 підрядник бере на себе зобов'язання щодо облаштування сигналізації виїзних воріт та прохідних дверей складського приміщення ТОВ «Аерохендлінг» в режимі зони, що знаходиться на території ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 13397,40 грн., у т.ч. ПДВ 2232,90 грн.

Згідно додаткової угоди №11 від 05.10.2015 підрядник бере на себе зобов'язання щодо облаштування зовнішніх мереж електро забезпечення складського приміщення ТОВ «Аерохендлінг», що знаходиться на території ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 26247,14 грн., у т.ч. ПДВ 4347,52 грн.

Згідно додаткової угоди №12 від 06.10.2015 підрядник бере на себе зобов'язання щодо облаштування в'їзду (пандус) складського приміщення ТОВ «Аерохендлінг», що знаходиться на території ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 3750,86 грн., у т.ч. ПДВ 625,14 грн.

Також, 15.09.2015 між ТОВ «Аерохендлінг» (Замовник) та ТОВ «Агора Груп» (Підрядник) укладено договір підряду №БУ1509-15ВР-001. За даним договором підрядник бере на себе зобов'язання з улаштування під'їзного шляху до складського приміщення, що знаходиться на території ДП МА «Бориспіль», а замовник зобов'язується своєчасно здійснювати оплату виконаних підрядником робіт. Вартість робіт, передбачених Додатком №1 до цього договору, складає 135380,00 грн., в т.ч. ПДВ 27076,00 грн.

Згідно додаткової угоди №1 від 25.09.2015 до вказаного договору підряду підрядник бере на себе зобов'язання щодо виконання додаткових робіт з улаштування під'їзного шляху до складського приміщення ТОВ «Аерохендлінг», що знаходиться на території ДП МА «Бориспіль». Вартість виконання додаткового об'єму робіт складає 34774,16 грн., у т.ч. ПДВ 5795,69 грн.

Вказані роботи були виконані ТОВ «Агора Груп» на загальну суму 1176761,40 грн., у т.ч. ПДВ 196 126,90 грн., що підтверджується договорами підряду, додатковими угодами, актами приймання виконаних будівельних робіт (форма кб2в), довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, договірними цінами, локальними кошторисами на будівельні роботи, належним чином копії яких наявні в матеріалах справи та були надані позивачем до позапланової перевірки, про що зазначено в Акті перевірки 08.08.2017 №580/10-36-14-02-13/32614518.

Вартість ремонтних робіт без ПДВ, отриманих від ТОВ «Агора Груп», позивачем було відображено у складі витрат.

У 2017 році ТОВ «Аерохендлінг» отримало дозвіл на відкриття та експлуатацію магазину безмитної торгівлі загальною площею 152,88 кв.м., у тому числі торгівельні зали - 16 кв.м., склад - 136,88 кв.м., що підтверджується Витягом з реєстру магазинів безмитної торгівлі.

Зі змісту вказаного витягу вбачається, що він містить інформацію щодо орендованого приміщення площею 136,88 кв.м., вартість ремонтних робіт якого ТОВ «Аерохендлінг» врахувало у складі витрат.

Колегія суддів звертає увагу на те, що реальність господарських операцій та їх суми сторонами не оспорюється.

Щодо посилання відповідача про необхідність віднесення витрат на ремонтні роботи орендованих приміщень до складу «капітальні інвестиції», колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідач вважає, що ремонтні роботи, які зазначені в актах приймання виконаних будівельних робіт ТОВ «Агора Груп», повинні бути включені позивачем до складу «капітальні інвестиції», а не до загально виробничих витрат.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (в редакції, яка дії після 31.12.2014) об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за №288/4509, капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи - витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об'єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.

Пунктом 14 П(С)БО 7 «Основні засоби» первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням об'єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкта.

Згідно з п.п.15.4 п.15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.12.1999 №318 (зі змінами та доповненнями) до складу загально виробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію, ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загально виробничого призначення.

Пунктом 15 П(С)БО 16 «Витрати» не передбачено віднесення до складу загально виробничих витрат вартості витрат на капітальні інвестиції в об'єкти основних засобів, що амортизуються.

Відповідно до п. 18 П(С)БО 16 «Витрати» до адміністративних витрат відносяться загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Згідно з п. 15 П(С)БО 7 «Основні засоби» витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Щодо посилання відповідача на норму Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 14 «Оренда», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.07.2000 № №181, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 10.08.2000 за № 487/4708, якою вказано, що затрати орендаря на поліпшення об'єкта операційної оренди (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводять до збільшення майбутніх економічних вигод, які первісно очікувалися від його використання, відображаються орендарем як капітальні інвестиції у створення (будівництво) інших необоротних матеріальних активів, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, колегія суддів не приймає до уваги зазначені вище посилання та вказує на наступне.

Відповідно до п. 4 П(С)БО 7 «Основні засоби» зазначено, що капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи - витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об'єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.

Таким чином, законодавство України розрізняє поняття «Ремонт» та «поліпшення». При цьому, затрати на ремонт відносяться до складу витрат, а витрати на поліпшення включаються до складу капітальних інвестицій.

Відповідно до пункту 31 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 №561, вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об'єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов'язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об'єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об'єктом. Первісна (переоцінена) вартість основних засобів може бути збільшена на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням та ремонтом об'єкта, визначену у порядку, встановленому податковим законодавством.

Прикладами такого поліпшення є: а) модифікація, модернізація об'єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності; б) заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг); в) впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дозволить зменшити первісно оцінені виробничі витрати; г) добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання.

У той же час, відповідно до п. 32 вказаних Методичних рекомендацій, витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.

Аналогічним чином, відповідно до наказу Державного комітету статистики України №444 від 15.12.2003 року «Про затвердження форми одноразового державного статистичного спостереження № 1-амортизація», поліпшенням об'єкта основних засобів є витрати, пов'язані з модернізацією, модифікацією, добудовою, дообладнанням, реконструкцією тощо об'єкта основних засобів, у результаті чого збільшуються майбутні економічні вигоди, що первісно очікуються від його використання.

Так, віднесення вартості ремонту до складу «капітальні інвестиції» могло відбутися лише за умови, якщо поліпшення основних засобів - орендованого приміщення, призвело б до збільшення майбутніх економічних вигод від використання об'єкту оренди в порівнянні з первісно очікуваними економічними вигодами.

Разом з тим, відповідачем в акті перевірки не зазначено про зростання будь-яких характеристик або інших властивостей орендованого позивачем приміщення.

Колегія суддів зазначає, що надані позивачем докази, складені на виконання правочинів з ТОВ «Агора Груп», а саме: акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, договірні ціни, локальні кошториси на будівельні роботи, на думку суду, свідчать про проведення саме ремонту орендованого приміщення, а не на здійснення капітальних інвестицій.

Отже, ремонтні роботи були направлені на підтримання або приведення в робочий стан орендованого приміщення.

При цьому, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що проведені роботи є будівництвом (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт), модернізацією (поліпшенням) об'єктів основних засобів, а не ремонтом, спрямованим на підтримання робочого стану основних засобів, як стверджує про те позивач.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що проведені роботи фактично не були будівництвом і вони спрямовані не на зростання очікуваного терміну корисного використання об'єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об'єктом, а на підтримання об'єктів (основних засобів) у робочому стані.

Таким чином, витрати, понесені ТОВ «Аерохендлінг» на ремонт орендованого приміщення, що використовуються в рамках господарської діяльності позивача, є витратами на утримання, експлуатацію та ремонт основних засобів, а не витратами пов'язаними з реконструкцією, модернізацією та іншими поліпшеннями основних засобів.

За таких підстав, посилання податкового органу на норми Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 14 «Оренда» є необґрунтованими.

Колегія зазначає, що висновок контролюючого органу про безпідставне віднесення позивачем до складу витрат коштів у сумі 980635,00 грн., витрачених на ремонт орендованого приміщення, є безпідставним.

Щодо висновків податкового органу про неправомірність віднесення позивачем до складу адміністративних витрат вартість юридичних послуг, отриманих від ФОП ОСОБА_2, колегія суддів зазначає наступне.

Так, підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України в редакції з 01.01.2015 визначає, що об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (ст. 135 Податкового кодексу України).

Таким чином, оподатковуваний прибуток розраховується за даними бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. п. 5-7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №8 від 31.12.1999, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Пунктом 11 П(С)БО 16 «Витрати» передбачено, що собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загально виробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загально виробничі та постійні розподілені загально виробничі витрати.

Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві. Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

Згідно з п. 18 П(С)БО 16 «Витрати» до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, як винагорода за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо).

Пунктом 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №336/22868 від 28.02.2013, визначено, що витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); прибуток - сума, на яку доходи перевищують пов'язані з ними витрати.

Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, договори, видаткові і податкові накладні, рахунки-фактури, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між суб'єктами господарювання.

Таким чином, з урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Абзацом 4 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV встановлено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що остання призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків.

Відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11 про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини:

- всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску);

- отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб (наприклад, експорт товару на підставну особу, яка не має відповідної реєстрації чи не веде будь-якої господарської діяльності, виключно з метою отримання документів, що підтверджують право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість;

- «тимчасова» поставка товару (тобто з подальшим поверненням того самого товару без обґрунтованої економічної причини в наступних податкових періодах постачальнику від покупця безпосередньо або через ланцюг посередників) тим платником податку, в якого за результатами певного податкового періоду наявне від'ємне значення податкових зобов'язань із податку на додану вартість тому учаснику, який має зобов'язання до сплати в бюджет тощо);

- результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. У свою чергу, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 43 Господарського кодексу України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Таким чином законодавством надано позивачу право як суб'єкту господарювання на укладення будь-яких угод та здійснення будь-якої підприємницької діяльності, які не заборонені законом.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток обов'язковому з'ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 №1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (надалі - Закон №996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону №996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин) (надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операціїі» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону №996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що для цілей визначення об'єкта оподаткування податок на прибуток має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11.

При цьому, як зазначив Вищий адміністративний суд України в своїх ухвалах від 14.01.2015 №К/9991/72258/12, від 21.10.2014 №К/800/6170/14 та від 26.08.2014 №К/800/6501/14, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україніі», повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Також істотне значення для встановлення судом факту реальності виконання договору саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Основними видами діяльності ФОП ОСОБА_2 є діяльність у сфері права; консультування з питань комерційної діяльності й керування; надання послуг перекладу.

01.09.2016 між ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) та ТОВ «Аерохендлінг» (Замовник) укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надавати замовнику юридичні та інші послуги, зазначені в цьому договорі або в інших окремих узгоджених сторонами замовленнях (надалі разом - Послуги), а замовник зобов'язується оплачувати послуги згідно з умовами цього договору.

Перелік послуг, що надаються, зазначений в пункті 1.2 договору, а порядок їх надання визначено пунктом 2.2. договору.

На підтвердження надання послуг позивачу ФОП ОСОБА_2 за договором від 01.09.2016 в матеріалах справи наявні акти про надані юридичні послуги:

- №30-09/16 від 30.09.2016 на загальну суму 475800,00 грн. без ПДВ (розробка та складання пояснень, клопотання та аналіз позиції замовника; юридична експертиза, моделювання фінансових, податкових, судових та інших схем та алгоритмів дії замовника; моделювання фінансових, податкових, судових та інших схем та алгоритмів дії замовника та його контрагентів чи опонентів; участь в переговорах з представниками партнерів, контрагентів та опонентів замовника; поточний моніторинг законодавства та інформування замовника про зміни у правових актах, що стосуються діяльності замовника);

- №30-11/16 від 30.11.2016 на загальну суму 158465,38 грн. без ПДВ (розробка та складання пояснень, клопотання та аналіз позиції замовника; представництво інтересів в органах державної влади, в процесі здійснення господарської діяльності замовника; юридична експертиза, моделювання фінансових, податкових, судових та інших схем та алгоритмів дії замовника; моделювання фінансових, податкових, судових та інших схем та алгоритмів дії замовника та його контрагентів чи опонентів; участь в переговорах з представниками партнерів, контрагентів та опонентів замовника; поточний моніторинг законодавства та інформування замовника про зміни у правових актах, що стосуються діяльності замовника);

- №31-12/16 від 31.12.2016 на загальну суму 545446,50 грн. без ПДВ (розробка та складання пояснень, клопотання та аналіз позиції замовника; представництво інтересів в органах державної влади, в процесі здійснення господарської діяльності замовника; юридична експертиза, моделювання фінансових, податкових, судових та інших схем та алгоритмів дії замовника; моделювання фінансових, податкових, судових та інших схем та алгоритмів дії замовника та його контрагентів чи опонентів; участь в переговорах з представниками партнерів, контрагентів та опонентів замовника; поточний моніторинг законодавства та інформування замовника про зміни у правових актах, що стосуються діяльності замовника).

Колегія судів звертає увагу на те, що загальна сума наданих послуг відповідно з вищевказаними актами про надані юридичні послуги за договором від 01.09.2016 за період вересень, листопад та грудень 2016 року становить 1179711,88 грн.

Оплата наданих послуг підтверджується платіжними дорученнями від 20.10.2016 №495 на суму 475800,00 грн.; від 16.11.2016 №667 на суму 79380,00 грн., від 18.11.2016 №704 на суму 45424,50 грн., від 29.11.2016 №788 на суму 33660,88 грн., від 02.12.2016 №820 на суму 44440,00 грн., від 05.12.2016 №835 на суму 133670,00 грн., від 20.12.2016 №981 на суму 166500,00 грн., від 22.12.2016 №997 на суму 133772,50 грн., від 22.12.2016 №999 на суму 18500,00 грн., від 23.12.2016 №1019 на суму 48564,00 грн.

А також вказує, що в матеріалах справи знаходяться звіти ФОП ОСОБА_2 щодо роботи над завданнями ТОВ «Аерохендлінг», з яких вбачається наступне:

- за період з 01.09.2016 по 30.09.2016 ФОП ОСОБА_2 для позивача були виконані наступні види робіт на загальну суму 475800,00 грн.: консультування з питань можливості готівкового розрахунку в іноземній валюті за послуги з наземного обслуговування з іноземними авіакомпаніями; підготування типового договору щодо стандартів якості наземного обслуговування (SLA); підготування додаткових пояснень та вимог до КОТВ АМКУ щодо відшкодування збитків завданих ТОВ «Аерохендлінг» внаслідок порушення з боку МАБ законодавства про захист економічної конкуренції (стягнення плати за утримання території, прилеглої до орендованого майна у вигляді відсотку від доходу, отриманого від господарської діяльності на орендованих площах); підготування роз'яснення з питання застосування валютних обмежень та останніх змін законодавства в цій сфері сертифікації окремих видів послуг з наземного обслуговування, що надаються ТОВ «Аерохендлінг» в аеропорту «Бориспіль»; аналіз та консультування керівництва ТОВ «Аерохендлінг» з питань застосування митного законодавства при постачанні на борт повітряного судна бортових припасів; підготування роз'яснення з питань законодавчого регулювання порядку здійснення господарської діяльності з завантаження/розвантаження бортового харчування; надання юридичної консультації щодо ризиків здійснення розрахунків за надані послуги із застосуванням векселів; підготування проекту додаткової угоди до договору про надання послуг з наземного обслуговування щодо можливості розрахунку векселями; підготування заперечень на позовну заяву у справі №761/11663/16-й за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна» про захист прав споживачів; підготування роз'яснення щодо законодавчого регулювання питання сертифікації авіаційної техніки; надання юридичної консультації з питань порядку проведення сертифікаційної перевірки, прав та обов'язків державних інспекторів, строків та порядку оскарження рішень або дій осіб, які проводили перевірку; справа від 31.01.2014 №136-26.13/27-14 за заявою ТОВ «Аерохендлінг» про порушення ДП МА «Бориспіль» законодавства про захист економічної конкуренції на ринку послуг наземного обслуговування (умови доступу до централізованої інфраструктури) - підготування пропозицій до Подання про попередні висновки у справі; надання юридичної консультації з питань сертифікації посередницьких послуг при продажі авіаквитків та порядку відкриття каси в аеропорту «Бориспіль»; підготування презентації для АМКУ з питань користування централізованою інфраструктурою ДП МА «Бориспіль» та непрозорого нарахування інфраструктурного збору;

- за період з 01.11.2016 по 30.11.2016 ФОП ОСОБА_2 для позивача були виконані наступні види робіт на загальну суму 158465,00 грн.: підготування роз'яснення з питання сертифікації окремих видів послуг з наземного обслуговування, що надаються ТОВ «Аерохендлінг» в аеропорту «Бориспіль»; підготовка контракту (трудового договору) з генеральним директором ТОВ «Аерохендлінг»; підготовка, внесення змін у зв'язку зі зміною розпорядника рахунку, пакету документів для депонування тимчасового глобального сертифікату випуску облігацій серії А: розпорядження на зарахування ЦП на рахунок у ЦП внаслідок депонування тимчасового глобального сертифіката, розпорядження на депонування тимчасового глобального сертифіката, тимчасовий глобальний сертифікат №114/2/2016-Т, акт приймання-передавання тимчасового глобального сертифіката; кодифікація випуску цінних паперів: підготовка запиту платіжного доручення для оплати за кодифікацію випуску ЦП; підготовка пакету документів для внесення змін до анкети рахунку у ЦП в НДУ у зв'язку зі зміною розпорядника рахунку: анкета рахунку у ЦП, розпорядження про внесення змін до анкети, картка зі зразками підписів та печатки; підготування роз'яснення щодо взаємодії з авіакомпаніями у випадку виявлення під час реєстрації пасажирів порушень правил в'їзду в країну прямування/транзиту;

- за період з 01.12.2016 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_2 для позивача були виконані наступні види робіт на загальну суму 545446,50 грн.: справа №910/11096/16 за позовом ТОВ «Аерохендлінг» до Київського обласного територіального відділення АМКУ, третя особа - ДП МАБ, ТОВ «Транс - аерохендлінг», ТОВ «ДО ЕНД КО КИЇВ» про визнання недійсним рішення №19 від 14.04.2016 (монопольне положення) - підготування клопотання про залучення третьою особою суборендаря (ФОП Кваша), підготування клопотання про залучення до участі у справі Міністерства інфраструктури України; справа від 31.01.2014 №136-26.13/27-14 за заявою ТОВ «Аерохендлінг» про порушення ДП МА «Бориспіль» законодавства про захист економічної конкуренції на ринку послуг наземного обслуговування (умови доступу до централізованої інфраструктури) - підготовка клопотання про витребування у ДП МА «Бориспіль» додаткових доказів та відкладення розгляду справи; проведення юридичного аналізу (Due diligence) щодо питання придбання на території аеропорту «Бориспіль» нерухомого майна, яке належить фізичній особі; проведення юридичного аудиту з питань дотримання ТОВ «Аерохендлінг» податкового законодавства; проведення юридичного аналізу (Due diligence) щодо питання юридичного статусу земельних ділянок на яких розміщено нерухоме майно, яке ТОВ «Аерохендлінг» має намір придбати; справа від 31.01.2014 №136-26.13/27-14 за заявою ТОВ «Аерохендлінг» про порушення ДП МА «Бориспіль» законодавства про захист економічної конкуренції на ринку послуг наземного обслуговування (умови доступу до централізованої інфраструктури) - підготування додаткових пояснень щодо необхідності врахування положень Директив 2009/12/ЄС Європейського парламенту та Ради від 11.03.2009 року «Про аеропортові збори» під час розгляду справи; аналіз питання щодо можливості залучення (оренди) персоналу ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» для виконання окремих операцій з наземного обслуговування повітряних суден; підготування договору між ТОВ «Аерохендлінг» та ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» щодо оренди авіаційної наземного техніки.

На підтвердження реальності надання послуг за договором про надання юридичних послуг від 01.09.2016 позивач надав документи, які створені за результатами їх надання. З наданих документів вбачається, що за вересень, листопад та грудень 2016 року ФОП ОСОБА_2 надані такі послуги:

1) у зв'язку з розглядом Антимонопольним комітетом України справи від 31.01.2014 №136-26.13/27-14, а саме: пропозиції до Подання про попередні висновки у справі; клопотання про витребування у ДП МА «Бориспіль» додаткових доказів та відкладення розгляду справи; додаткові пояснення щодо необхідності врахування під час розгляду справи положень Директиви 2009/12/ЄС Європейського парламенту та Ради від 11.03.2009 року «Про аеропортові збори»; презентація для АМКУ з питань користування централізованою інфраструктурою ДП МА «Бориспіль» та непрозорого нарахування інфраструктурного збору;

2) у зв'язку з розглядом господарським судом справи № 910/11096/16, а саме: клопотання про залучення третьою особою суборендаря (ФОП Кваша); клопотання про залучення до участі у справі Міністерства інфраструктури України; рішення Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 19 від 14.04.2016 у справі № 905/44-р-02-05-15; позовна заява про визнання недійсним рішення Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 19 від 14.04.2016 у справі №905/44-р-02-05-15; постанова Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 року у справі №910/11096/16;

3) у зв'язку з проведенням юридичного аудиту з питань придбання нерухомості на території аеропорту «Бориспіль», а саме: звіт щодо ризиків придбання нерухомості; аналіз історії переходу права власності на об'єкти нерухомості; договори купівлі-продажу нерухомості; витяги з державних реєстрів нерухомого майна; витяги з містобудівної документації;

4) контракт (трудовий договір) з генеральним директором;

5) договір щодо стандартів якості наземного обслуговування (SLA);

6) у зв'язку з підготовкою випуску облігацій, а саме: акт приймання-передачі глобального сертифікату від 21.11.2016 року; анкета рахунку у цінних паперах від 21.11.2016 року № 7178; виписка з реєстру кодів цінних паперів від 18.11.2016 року; розпорядження про депонування глобального сертифікату від 16.11.2016 року № 16-16/11-1; розпорядження про депонування глобального сертифікату від 16.11.2016 року № 16-16/11-2; розпорядження про депонування глобального сертифікату від 16.11.2016 року № 16-16/11-3;

7) договір оренди авіаційної наземної техніки;

8) заперечення на позовну заяву у справі № 761/11663/16-ц за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна» про захист прав споживачів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що складені між позивачем та його контрагентами - ФОП ОСОБА_2 акти про надані юридичні послуги в повній мірі відповідають законодавчо встановленим вимогам до первинних документів та містять всі необхідні обов'язкові реквізити, а отже, є належними доказами фактичного надання послуг та підставою для формування відповідних витрат в податковому обліку.

Таким чином, дослідивши рух активів, наявність господарської мети при вчиненні позивачем угоди з ФОП ОСОБА_2, встановлено, що усі наявні у матеріалах справи документи дають змогу визначити, які саме послуги надавались, за якою ціною та надано належні докази використання отриманих послуг у власній господарській діяльності позивача та їх обліку.

При цьому, зазначаючи в акті перевірки про необхідність підтвердження позивачем факту отримання послуг відповідними звітами щодо кожної послуги, контролюючий орган не навів жодного нормативного обґрунтування цієї вимоги та не зазначив, яка ж саме норма чинного законодавства України була порушена позивачем.

Так, в Акті перевірки податковий орган вказує, що суми наданих послуг, які вказані в звітах за вересень та листопад 2016 року не відповідають сумам, вказаних в актах приймання-передачі наданих послуг.

Окрім вище зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлено та не заперечується позивачем, що звіти за вересень та листопад 2016 року були оформлені з технічною помилкою, а саме в звіті за вересень 2016 року вказано перелік юридичних послуг та їх вартість, які відповідали послугам наданим в листопаді 2016 року, а в листопаді 2016 року - які відповідали вартості та обсягу послуг, наданих у вересні 2016 року.

Та звертає увагу на те, що Вищий адміністративний суд України в Інформаційному листі «Щодо підтвердження даних податкового обліку» від 01.11.2011 року №1936/11/13-11 зауважив, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Щодо посилання відповідача на те, що послуги наданих у грудні 2016 року, на які податковий орган в акті перевірки вказав, що на ФОП ОСОБА_2 не було оформлено довіреності, а також не надано доказів супроводження нею судових процесів та справ в органах антимонопольного комітету, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зазначені доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки послуги, які надані в грудні 2016 року, не стосувалися представництва інтересів ТОВ «Аерохендлінг», а полягали лише у підготовці документів, які подавалися до державних органів, що відповідно, не вимагає наявності довіреності. Такі документи підписувалися керівником ТОВ «Аерохендлінг» або представниками, які мали відповідні повноваження (довіреності), звертає увагу на те, що в акті перевірки вказано, що ФОП ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець, з правом надання послуг у сфері права, в декларації за 2016 рік ФОП ОСОБА_2 відобразила дохід, який підлягає оподаткування за ставкою 4% в сумі - 3936854,60 грн., що додатково свідчить про здійснення ФОП ОСОБА_2 реальних господарських операцій, подає звітність до податкових органів та сплачує належні податки та збори.

Більш того, податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження фіктивності здійснених позивачем господарських операцій.

Окрім того, жодних доказів, які б свідчили про підробку документів або складання фіктивних документів, у тому числі одержаних за наслідками проведених слідчих дій у рамках кримінальних проваджень матеріали справи не містять.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що позивачем дотримано всі необхідні умови для формування витрат та про відсутність у контролюючого органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань.

Враховуючи встановлені обставини, а також те, що під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності викладеного в акті перевірки висновку про заниження позивачем податку на прибуток, у той час як матеріали справи свідчать, що позивач в даному випадку здійснював податковий облік відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 29.08.2017 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо висновків акту перевірки про здійснені фінансові операції на загальну суму 1179711,89 грн. з ФОП ОСОБА_2, які пов'язані із легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до визначення статті 4 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» до легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, належать будь-які дії, пов'язані із вчиненням фінансової операції чи правочину з активами, одержаними внаслідок вчинення злочину, а також вчиненням дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких активів чи володіння ними, прав на такі активи, джерел їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), а так само набуттям, володінням або використанням активів, одержаних внаслідок вчинення злочину.

Колегія суддів, зазначає, що відповідачем не наведено в акті перевірки та у письмових запереченнях проти позову, що ТОВ «Аерохендлінг» вчинило дії, які в контексті статті 4 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» можна вважати легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України (редакція чинна на момент винесення судового рішення у справі), є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу (редакція чинна на момент винесення судового рішення у справі), належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

На підставі вище зазначеного колегія суддів зазначає, що ТОВ «Аерохендлінг» вчинило фінансові операції чи правочини з активами, одержаними внаслідок вчинення злочину, або дії, спрямовані на приховання чи маскування незаконного походження таких активів чи володіння ними, прав на такі активи, джерел їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), або вчинило дії, пов'язані з набуттям, володінням або використанням активів, одержаних внаслідок вчинення злочину.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 06 березня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб