Справа № 488/60/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 р. м. Одеса Справа № 488/60/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Лазарева Г.М.
Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лукянчук О.В.

суддів Бітова А. І.

ОСОБА_1

при секретарі Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, просила визнати протиправними дії відповідача щодо не включення при призначенні їй пенсії до середньомісячного заробітку сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, на які було нараховано страхові внески, під час обчислення розміру пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу; зобов'язати відповідача здійснити донарахування та виплату призначеної позивачу пенсії державного службовця з урахуванням інших видів виплат (сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань) що були виплачені за період, який брався для призначення пенсії із збереженням відсотку нарахування пенсії 80% від заробітку та виплачувати новий розмір пенсії з дня звернення до суду, тобто, з 11.01.2017 р, з урахуванням суми індексації пенсії, яка проводилась з дня її призначення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально побутових питань, сума індексації заробітної плати включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру пенсії.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на момент звернення позивачки за перерахунком пенсії втратила чинність ст. 37-1 ЗУ « Про державну службу», якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державним службовцям, тому на момент звернення позивачки законодавством не передбачено перерахунок пенсії державного службовця у звязку з підвищенням окладів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач знаходиться на обліку у відповідача та отримує з 19.03.2010 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції чинній на час призначення пенсії у розмірі 80 % заробітної плати.

Оскільки при призначенні пенсії не були враховані як складові заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати позивач звернулася до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області( правонаступником якого є відповідач) з проханням здійснити відповідний перерахунок пенсії. 22.12 2016 року позивачу була надана відповідь про відмову в здійснені перерахунку, 11.01.2017 р. позивач звернувся з позовом до суду з оскарженням цієї відмови, тобто, у встановлений ч ,2 ст.99 КАС України строк

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця. Суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі матеріальні допомоги, індексація заробітної плати, інші виплати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом спору у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для включення до складових заробітної плати позивача, які враховуються при обчисленні розміру пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та щомісячної індексації заробітної плати, які отримувались позивачем та на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 33 Закону № 3723-XII встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислуги років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 37 Закону № 3723-XII, у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначення пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно із ч. 2 ст. 37-1 Закону № 3723-XII перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-XII (далі - Закон №1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Підпунктом 2.2.7 п. 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду додаткової заробітної плати.

Частиною 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, до яких, зокрема, належать: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати, на які нараховані внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, мають враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця є вірними, ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 495/6612/16-а та від 30 січня 2018 року по справі № 638/20628/16-а.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до даних довідки від 20 грудня 2016 року №162/05 про складові заробітної плати позивачу виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення, допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, й на вказані виплати були нараховані єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати, з яких було нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати позивача та враховуються при обчисленні розміру її пенсії, а тому відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача з урахуванням зазначених виплат є протиправною.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що з 01.05.2016р. введено в дію Закон України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015р., у зв'язку з чим згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону 889-VII Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723ХІІ втратив чинність, оскільки спірні правовідносини виникли щодо порядку призначення пенсії позивачу відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723ХІІ, а не перерахунку пенсії.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта, як на підставу відмови у позові - на практику Европейського суду з прав людини у справах «Ейрі проти Ірландії» від 09 жовтня 1979 року , «Кйартан Асмундсон проти Ісладнії» від 12 жовтня 2004 року щодо здійснення соціально-економічних прав людини в залежності від становища в державі, в тому числі фінансового, оскільки держава при забезпеченні соціально-економічних прав своїх громадян, у даному випадку в особі органів виконавчої влади, повинна діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, приймаючи та виконуючи підзаконні акти, враховувати принцип верховенства права, дії законів та підзаконних нормативних актів.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним наголосити на наступному.

Так, частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини". Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права ("Brumarescu v. Romania" № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку ("Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova" № 45701/99).

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 06 березня 2018 року .

Головуюча суддя: О.В. Лукянчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова