Справа № 805/4133/17-а
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 р. Справа№805/4133/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., за участю: секретаря судового засідання Аржанова А.С., прокурора Буяновського В.В., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в м. Слов'янськ адміністративну справу за позовом заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури №2 Донецької області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 5661,55 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року заступник керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 Донецької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 5661,55 гривень, що еквівалентно 196,65 євро.

В обґрунтування позовних вимог позивач, зазначив, що 14 квітня 2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, на території 620 км а/д М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме габаритно-ваговий контроль вантажного транспортного засобу марки FAW, модель СА3252, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 При проведенні перевірки посадовими особами проведено зважування транспортного засобу та встановлено його масу 36150 тон, осьове навантаження 7400, 13850 та 14900 тон, про що складено акт № 20154 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

На підставі акту та довідки складено розрахунок від 14 квітня 2017 року № АПВ 20154 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд у розмірі 196,65 євро, що згідно з даними НБУ станом на 14 квітня 2017 року еквівалентно 5661,55 гривень.

12 червня 2017 року позивачем на адресу відповідача надіслано повідомлення про заборгованість у розмірі 5661,55 грн., який відповідач отримав 22 червня 2017 року, однак зазначену суму до теперішнього часу не сплатив.

У зв'язку з несплатою відповідачем на час подання позову плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 5661,55 гривень, прокурор просить стягнути зазначену суму в судовому порядку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.01.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

21 лютого 2018 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, згідно якого ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що: по-перше в прокурора відсутні повноваження щодо звернення із даним позовом в інтересах Державної служби України з безпеки на транспорті; по-друге, позивач вважає, що позивачем порушено строки звернення до суду із даним позовом, які передбачені чинним процесуальним законодавством; по-третє, позивач вказує на те, що відповідне габаритно-ваговий контроль має здійснюватися за певною методикою, що затверджується спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, оскільки така методика до теперішнього часу не затверджена, проведення габаритно-вагового контролю та нарахування плати є незаконною. Окрім того, позивач зазначив про відсутність належних доказів, що свідчать про порушення ним вимог законодавства Про автомобільний транспорт.

У зв'язку з чим, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Прокурор та представник позивача, в судовому засіданні, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Надали пояснення аналогічні тим, що викладені у заявах по суті справи.

Відповідач до суду у визначений час не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги приписи статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача.

Заслухавши прокурора та представника позивача, розглянувши подані сторонами заяви по суті справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги та заперечення, дослідивши докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, суд встановив наступне.

14 квітня 2017 року співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, на території 620 км а/д М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме габаритно-ваговий контроль вантажного транспортного засобу марки FAW, модель СА3252, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2 При перевірці посадовими особами проведено зважування транспортного засобу та встановлено його масу 36150 тон, осьове навантаження 7400, 13850 та 14900 тон.

За результатами проведеної перевірки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт № 20154 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.04.2017 року, на підставі яких проведено розрахунок до акту (додаток №2 № АПВ 20154 від 14.04.2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 196,65 євро., що згідно з даними НБУ станом на 14 квітня 2017 року еквівалентно 5661,55 гривень (а.с. 38, 39).

12 червня 2017 року позивачем на адресу ОСОБА_2 було надіслано повідомлення про заборгованість, згідно якого повідомляється відповідача про необхідність внести вищевказану плату у розмірі 5661,55 грн.

Заступник керівника Маріупольської місцевої прокуратури №2 Донецької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті з даним позовом про стягнення з відповідача вказаної плати за проїзд в судовому порядку.

Суд вважає необхідним зазначити, що підставою для звернення прокурора до суду із цим позовом є несплата відповідачем плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у добровільному порядку, що тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що порушує інтереси держави.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Згідно п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У відповідності до п.п. 15, 27 п. 5 Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедуру здійснення державного контролю визначено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (надалі - Порядок №1567).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Габаритно-ваговий контроль є елементом державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання норм та стандартів щодо організації перевезень вантажів автомобільним транспортом та дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень, специфіка проведення якого визначена Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879.

Згідно з п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2011 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожньогоруху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

У відповідності до Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно Порядку №879 такий контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансінспекції, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.п.3 п.2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2%.

Згідно абз. 18 ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

В силу положень пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно п. 31-1 Порядку №879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Пунктом 26 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Судом встановлено, що 14.04.2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Донецькій області виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Так, зокрема, Управлінням Уктрансбезпеки у Донецькій області виявлено порушення відповідачем під час перевезення вантажу, а саме встановлено його масу 36150 тон, та осьове навантаження 7400, 13850 та 14900 тон, на підставі чого позивачем правомірно нараховано відповідачу плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 196,65 євро, яка на день проведення розрахунку за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком, становила 5661,55 грн.

Відповідачу також 12.06.2017 року направлено повідомлення про заборгованість, яке отримано ОСОБА_2 особисто 22.06.2017 року, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення.

Проте, сума заборгованості відповідачем не сплачена, доказів зворотного суду не надано. Так само суду не надано доказів оскарження вказаного розрахунку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, та враховуючи, що відповідачем плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в добровільному порядку не сплачено, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимоги та стягнення з ОСОБА_2 заборгованість з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 5661,55 гривень, що еквівалентно 196,65 євро.

Враховуючи приписи частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 Донецької області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 5661,55 гривень, що еквівалентно 196,65 євро, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135, ) заборгованість з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 5661 (п'ять тисяч шістсот шістдесят одну) гривню 55 копійок, що еквівалентно 196,65 євро, відповідно до курсу, встановленого Національним банком України станом на 14 квітня 2017 року, в дохід Державного бюджету України (р/р 0075, отримувач: Слов'янське УК/м. Слов'янськ/22160100, , МФО 834016).

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини 28 лютого 2018 року.

Повне судове рішення складено 05 березня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Лазарєв В.В.