Справа № 813/219/16
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№813/219/16

20 лютого 2018 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за

позовом ОСОБА_1, представник - не прибув
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, представник - не прибув Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, представник - не прибув за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», представник - не прибув
про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- зобов'язати Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича вчинити дії з включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Дельта банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із наданням інформації про ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- відшкодувати позивачу за рахунок відповідача розмір понесених судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач протиправно не була включена до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зазначає, що її грошові кошти перебувають на поточному банківському рахунку № НОМЕР_2, згідно договору банківського рахунку №028-13113-130215 від 13.02.2015 року, який є чинним, не визнаний судом недійсним, а тому вважає, що має бути внесений до переліку вкладників, яким відшкодовується гарантована сума Фондом, а також має отримати гарантоване відшкодування вкладу.

Відтак, просить суд позовні вимоги задоволити, включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Дельта банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із наданням інформації про ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник позивача в судове засідання 20.02.2018 року не прибув, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги просив задоволити.

Відповідач 1 - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович участь уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи.

На адресу суду надіслав заперечення, в якому відповідач -1 заперечив щодо задоволення позовних вимог. Зазначив, що умови договорів банківських вкладів, укладені між банком та фізичними особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків третіх осіб є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, за умови нікчемності договору банківського вкладу, відсутні і будь-які юридичні наслідки такого договору, в тому числі і право розривати договір та розпоряджатися коштами, перераховуючи їх на поточний рахунок згідно умов того ж нікчемного договору банківського вкладу з подальшим претендуванням на включення до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Відповідач 2 - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб участь уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи.

На адресу суду надіслав заперечення по справі, в якому відповідач-2 заперечив щодо задоволення позовних вимог. Зазначив, що договір банківського вкладу, який є предметом по даній справі, було укладено та оформлено з порушенням положень чинних нормативно-правових актів у сфері фінансових відносин, такі є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначив, що на час розгляду справи наявний факт існування висновку та рішення Уповноваженої особи Фонду щодо нікчемності договору, укладеного за участю позивача, що має наслідком втрату коштами на рахунку позивача статусу вкладу, а позивачем - статусу вкладника, який має право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім цього, відповідач-2 зазначає, що оскільки позивача не було включено уповноваженою особою до переліку вкладників, отже, Фонд гарантування не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню його до загального реєстру.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів участь уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалами від 02 лютого 2016 року у даній справі було відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 29 лютого 2016 року було зупинено провадження у даній справі. 08 листопада 2017 року ухвалою поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Судом встановлені наступні обставини:

Постановою Національного банку України від 02.10.2015 року за №664 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.

Між ПАТ «Дельта Банк» (банк) та ОСОБА_1 (клієнт) 13.02.2015 року було укладено договір за №028-13113-130215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів.

Крім цього, 13.02.2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу №029-13113-130215.

Згідно з випискою по особовому рахунку АТ «Дельта Банк» у позивача на рахунку № НОМЕР_2 перебуває залишок суми коштів у розмірі 3341 доларів США.

Відповідно до протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладами операціями АТ «Дельта Банк» від 15.09.2015 року, комісія дійшла до висновку, що умови Договорів банківських вкладів, укладені між Банком і фізичними особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами Банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги над іншими кредиторами, а отже - такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як наслідок, уповноваженою особою не було вжито заходів щодо відшкодуванню позивачу за рахунок згаданого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суми вкладу.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправним, що його не включено до реєстру вкладників, який формує та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Норми права, які застосував суд, наступні:

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року за № 4452-VI, з наступними змінами та доповненнями, метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що подання позивачем заяви не може бути підставою для позбавлення її законних прав на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів як вкладника банку.

Частиною першою статті 26 цього ж Закону передбачено, що фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Відповідно до частини п'ятої статті 27 згаданого Закону протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з урахуванням обставини, передбаченої частиною другою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За нормами частини п'ятої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону (частина шоста статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

У пункті 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 року за №14, передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фондом може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Наведені норми дозволяють суду прийти до висновку, що законодавцем гарантовано вкладнику відшкодування коштів за його вкладом.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.2 вищенаведеного Закону, вкладом вважаються кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відтак, аналіз наведених норм вказує, що кошти позивача на поточному рахунку є вкладами.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV вищезгаданого Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Щодо нікчемності правочинів, суд враховує наступне.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як то зазначено в частині 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

У відповідності до положень п.7 ч.3 ст.38 цього ж Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. За правилами частини третьої цієї ж статті у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Викладене означає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Згідно частини 4 статті 38 згаданого Закону визначено, що уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Мотиви застосування вказаних норм наступні: зазначені норми регулюють спірні правовідносини щодо формування та подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а також правовідносини щодо визнання недійсним (нікчемним) правочину.

Судом враховуються обґрунтування позовних вимог позивача в частині зобов'язати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта банк» наступних підстав:

Матеріалами справи підтверджено, що позивача як вкладника за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку не включено до переліку вкладників у зв'язку з визнанням нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 13 лютого 2015 року за №029-13113-130215 на підставі статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом із тим слід звернути увагу на те, що договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку № 028-13113-130215 від 13 лютого 2015 року не визнаний нікчемним, а наслідки щодо визнання нікчемним договору №029-13113-130215 від 13.02.2015 року уповноваженою особою застосовано не було.

Таким чином, відповідачем - 1 не доведено наявність правових підстав стосовно невключення позивача до переліку вкладників ПАТ ««Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду як вкладника відповідно до договору банківського вкладу, а тому така бездіяльність уповноваженої особи суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною.

Відповідно, з цих же підстав судом не враховуються аргументи наведені відповідачами, що на час розгляду справи наявний факт існування висновку та рішення Уповноваженої особи Фонду щодо нікчемності договору, укладеного за участю позивача, що має наслідком втрату коштами на рахунку позивача статусу вкладу, а позивачем - статусу вкладника, який має право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Щодо вимог, заявлених до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд враховує, що відповідно до ч.5 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою переліків вкладників. Оскільки, ОСОБА_1 не була включена Уповноваженою особою до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то Фонд позбавлений можливості включити позивача до вказаного реєстру вкладників, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити за передчасністю заявлених вимог.

Слід зазначити, що аналогічні правовідносини були предметом розгляду у справі №813/2978/17 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про зобов'язання вчинити дії з включення (внесення) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із наданням інформації до Фонду, як про вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року, яка залишена без змін Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року №876/11843/17 позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені у повному обсязі.

Отже, суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 245 КАС України, позовні вимоги позивача щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича вчинити дії з включення (внесення) ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Дельта банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із наданням інформації про ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка має право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати належить присудити з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича вчинити дії з включення (внесення) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із наданням інформації про ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), яка проживає за адресою АДРЕСА_1, 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 21 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 02.03.2018 року.

Суддя Гавдик З.В.