Справа № 263/975/18
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року справа №263/975/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Василенко Л.А., Гайдара А.В., секретаря судового засідання Токаревої А.Г., за участю представника позивача Ставицького О.В., представника відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2018 р. (складену у повному обсязі 30 січня 2018 року у м. Маріуполі Донецької області) у справі № 263/975/18 (головуючий І інстанції Шатілова Л.Г.) за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_3 про затримання громадянина Республіки Азербайджан з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі - позивач) звернулось до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_3 (далі-відповідач), в якому просило ухвалити рішення про затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с. 1-3).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2018 р. у справі № 263/975/18 позовні вимоги було задоволено.

Затримано громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою його ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч. 11 ст. 289 КАС України, який не може перевищувати шести місяців (а.с. 27-28).

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв'язку з порушення норм матеріального та процесуального законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ст. 9, ст. 29 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14, ч. 1, ч. 5 ст. 26 та ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Вказує на те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов'язкові обставини, а саме: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Для позивача строк на добровільне повернення до Республіки Азербайджан може бути наданий тільки після прийняття рішення у справі № 263/15918/17, де між іншим ставиться питання про визнання протиправним та скасування рішення № 5 про примусове повернення з України від 05.08.2017 року. Таким чином, на теперішній час в порушення вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», позивачем передчасно заявлено вимогу про затримання ОСОБА_3 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України. Щодо необхідності проведення ідентифікації, то відповідач має паспорт громадянина Азербайджану, а тому необхідності в триманні його в пункті тимчасового перебування іноземців або осіб без громадянства немає.

05 березня 2018 року до суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу представника відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і надані в ході судового розгляду документи, обговоривши доводи апеляційної скарги і наданого відзиву, встановила наступне.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Республіки Азербайджан.

З протоколу про адміністративне правопорушення Центрального РВ м. Маріуполя Донецької області від 03.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_3, якого було виявлено співробітниками УБЗПТЛ в Дон. обл. під час проведення заходів «Мігрант», було запрошено до Центрального РВ у м. Маріуполь ГУ ДМС з метою встановлення законності його перебування в Україні. В ході проведення перевірки було з'ясовано, що гр. ОСОБА_3 прибув в Україну (зі слів) 20.10.2015 року та по теперішній час перебуває на Україні незаконно з 17.01.2016 року; від виїзду з України ухиляється (а.с. 15).

Постановою Центрального РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області від 03.08.2017 року, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн. (а.с. 16).

05.08.2017 року Центральним РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України у Донецькій області прийнято рішення № 5 про примусове повернення ОСОБА_3. до країни походження - Республіки Азербайджан; зобов'язано відповідача звернутися до Посольства Республіки Азербайджан у м. Києві для оформлення документу для виїзду на батьківщину у встановлений термін; зобов'язано його самостійно покинути територію України у термін до 03.09.2017 року; заборонено останньому подальший в'їзд в Україну терміном на три роки. Про прийняті заходи повідомити прокурора Центрального району м. Маріуполя протягом 24 годин (а.с. 19).

04.12.2017 року ГУ ДМС України в Донецькій області звернулось до суду з позовом про примусове видворення ОСОБА_3. за межі території України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 4-5 ст. 26).

Частиною 1 ст. 30 зазначеного Закону передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 1 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви (ч. 2 ст. 289 КАС України).

Частиною 11 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Постановою Центрального РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області від 03.08.2017 року встановлено порушення ОСОБА_3 п. 2 ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п.п. 2 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 150 «Про порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців або осіб без громадянства в Україні» від 15.02.2012 року, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн. Зазначена постанова відповідачем не оскаржена та 03.08.2017 року ОСОБА_3. сплачено штраф, що підтверджується копією квитанції № 37 (а.с. 16-17).

Рішенням Центрального РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України у Донецькій області № 5 від 05.08.2017 року зобов'язано відповідача звернутися до Посольства Республіки Азербайджан у м. Києві для оформлення документу для виїзду на батьківщину у встановлений термін; зобов'язано його самостійно покинути територію України у термін до 03.09.2017 року; заборонено останньому подальший в'їзд в Україну терміном на три роки. Про прийняті заходи повідомити прокурора Центрального району м. Маріуполя протягом 24 годин (а.с. 19).

На теперішній час відсутні докази, які б підтверджували, що дії ОСОБА_3. спрямовані на виконання рішення Центрального РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України у Донецькій області № 5 від 05.08.2017 року.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя наявна справа № 263/15918/17 за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України. По даній справі відповідачем надано зустрічний позов про визнання протиправним та скасування рішення № 5 про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства до країни походження від 05.08.2017 року. Докази прийняття остаточного судового рішення у даній справі відсутні.

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Донецькій області зазначено, що у поданому зустрічному позові оскаржується рішення № 5 від 05.08.2017 року Центрального РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області про примусове повернення ОСОБА_3. до країни походження лише в частині заборони в'їзду в Україну строком на 3 роки.

Суд вказує на те, що доказів на спростування зазначеного апелянтом до суду не надано.

Документи на продовження терміну перебування в Україні або документи, які дають право на законне проживання та перебування на території України відповідач не оформив. Паспорт громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3. загубив про що зазначено ним у поясненні начальнику Центрального РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України у Донецькій області (а.с. 7).

Відповідач не звертався до компетентних органів України з заявою про визнання його біженцем, або особою, що потребує додаткового захисту, не ініціював питання про надання йому громадянства України або дозволу на тимчасове проживання.

Суд апеляційної інстанції враховує пояснення представника Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області щодо скерування запиту в посольство Республіки Азербайджан в м. Києві на оформлення документів, що посвідчує особу відповідача, підтверджене відповідними письмовими доказами.

Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача з приводу надання їй 12.03.2018 року паспорта відповідача, оскільки його автентичність потребує перевірки, як і його справжність.

Передбачених законом підстав для передачі відповідача на поруки або внесення ним застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення, не встановлено.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою його ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч. 11 ст. 289 КАС України, який не може перевищувати шести місяців, що не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 9, 29 Загальної Декларації прав людини.

Разом з тим, позовні вимоги щодо видворення відповідача за межі території України передчасні, оскільки рішення суду про видворення останнього відсутнє, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Разом з тим, в резолютивній частині судом першої інстанції помилково зазначено про задоволення адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_3 про затримання громадянина Республіки Азербайджан з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для зміни судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись статями 195, 271, 289, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2018 р. у справі № 263/975/18 - змінити.

В абзаці першому резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2018 р. у справі № 263/975/18 після слів «задовольнити» доповнити «частково».

Після абзацу другого резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2018 р. доповнити абзацем третім наступного змісту «В решті позовних вимог відмовити».

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2018 р. у справі № 263/975/18 - залишити без змін.

Повний текст складений 12 березня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Л.А. Василенко

А.В. Гайдар