Справа № 826/13684/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Земляної Г.В.,

Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2018 року, що прийнята о 13 год 54 хв. у місті Києві, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25.10.2017 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі - Мінагрополітики) щодо неспрямування бюджетних коштів на погашення бюджетної кредиторської заборгованості в розмірі 1 087 300 грн, зареєстрованої в органах Казначейства, за програмою "Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників та нагляд за ними" для перерахування на рахунки ТОВ "Сади Донбасу";

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Сади Донбасу" компенсацію за КПКВ 2801350 "Закладення і нагляд за молодими садами, виноградниками та ягідниками" і не отримані ним в повному обсязі кошти в розмірі 1 087 300 грн, шляхом списання з наявних бюджетних програм Мінагрополітики.

В подальшому, представником позивача у судовому засіданні суду першої інстанції 15.01.2018 подано заяву про відмову від позову, оскільки відповідач після звернення до суду сплатив суму спірної заборгованості.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2018 року прийнято відмову ТОВ «Сади Донбасу» від позову та закрито провадження у справі, присуджено на користь ТОВ "Сади Донбасу" понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 17 909,50 грн за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Мінагрополітики в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення в частині розподілу судових витрат, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що Мінагрополітики до звернення позивача до суду вживалися дії щодо погашення спірної заборгованості, а виконання обов'язку щодо перерахування коштів не було пов'язано із зверненням позивача до суду. Скаржник також зазначає, що стягнення судового збору з Мінагрополітики суперечить вимогам бюджетного законодавства, окрім того позов було пред'явлено не до одного відповідача - Мінагрополітики, а до двох відповідачів.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на правильність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. Також позивач наголошує на тому, що наказ про розподіл спірних коштів за відповідною бюджетною програмою було видано 15.11.2017, тобто вже після звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VIс удовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За змістом частини першої статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Таким чином, за загальним правилом, судовий збір не відшкодовується позивачу у разі відмови його від позову. Однак, цей збір може бути відшкодовано особі, яка звернулася до суду із позовом, за рахунок іншої сторони у випадку, якщо після подання позову інша сторона фактично виконала позовні вимоги у добровільному порядку.

Як зазначалося, ТОВ "Сади Донбасу" 25.10.2017 оскаржило до суду бездіяльність Мінагрополітики щодо неспрямування позивачу бюджетних коштів за програмою "Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників та нагляд за ними" на погашення бюджетної кредиторської заборгованості в розмірі 1 087 300 грн та просило стягнути на його користь ці кошти.

Скаржник у своїй апеляційній скарзі наголошує на тому, що спільним наказом Мінагрополітики та Міністерства фінансів України «Про затвердження паспорта бюджетної програми на 2017 рік» від 05.10.2017 № 539/835 (далі - Наказ № 539/835) затверджено паспорт бюджетної програми за КПКВК 2801350 «Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників та нагляд за ними» відповідно до якого на погашення кредиторської заборгованості, зареєстрованої в органах Державної казначейської служби України станом на 01.01.2017 передбачено 75 000 тис. грн. Прийняття зазначеного наказу, на думку скаржника, свідчить про те, що станом на час звернення позивача до суду, Мінагрополітики вживалися дії щодо погашення спірної заборгованості, що, у свою чергу, не дає підстав для застосування речення другого частини першої статті 140 КАС.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що предметом спору, що розглядається, є не бездіяльність щодо неприйняття зазначеного вище наказу чи бездіяльність щодо невиділення коштів за програмою КПКВК 2801350 «Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників та нагляд за ними» вцілому, а бездіяльність Мінагрополітики щодо неспрямування коштів за цією програмою позивачу.

Прийняття зазначеного вище наказу, на переконання колегії суддів, не свідчить про відновлення Мінагрополітики прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та не є підставою для висновку про те, що Мінагрополітики 05.10.2017 чи до 25.10.2017 спрямувало на перерахувало спірні кошти позивачу.

Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції наголошує на тому, що матеріли справи не містять доказів інформування позивача про прийняття Наказу № 539/835 до звернення до суду, також матеріали справи не містять доказів надання до суду першої інстанції зазначеного наказу.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів наголошує на тому, що у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що відповідачем було фактично виконано вимоги позовної заяви до подання її до суду. Зазначених обставин не було спростовано належними доказами такої і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Окрім того, скаржник не навів жодних заперечень відносного того, спірні кошти були перераховані позивачу вже після його звернення до суду.

Слід також відмітити, що Державна казначейська служба України була залучена до участі у даній справі не як особа, яка своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю порушила права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а як особа, яка здійснюватиме фактичне виконання рішення про стягнення коштів з Державного бюджету України. При цьому, позов в частині стягнення коштів позивач мотивував бездіяльністю не Державної казначейської служби України, а бездіяльністю саме Мінагрополітики, яке було зобов'язане спрямувати ці кошти позивачу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність присудження позивачу сплаченого ним судового збору саме за рахунок Мінагрополітики у повному обсязі.

Норми чинного законодавства не передбачають необхідності врахування джерел фінансування органу державної влади, який виступав стороною у справі, при вирішенні питання розподілу судових витрат. Тому посилання скаржника на те, що Мінагрополітики фінансується з Державного бюджету України колегія суддів відхиляє.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про присудження позивачу судового збору за рахунок Мінагрополітики в порядку розподілу судових витрат, оскільки позов було фактично задоволено Мінагрополітики після його подання до суду.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Ю.А. Ісаєнко

Повний текст постанови складений 06.03.2018.