Справа № 824/99/18-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 р. м. Чернівці справа № 824/99/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної адміністрації у прийнятті рішення про передачу їй легкового автомобіля марки "Фольксфаген Пассат", 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у власність та надання дозволу на перереєстрацію вказаного автомобіля на її ім`я;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації повторно розглянути її заяву та прийняти рішення про безоплатну предачу у її власність легкового автомобіля марки "Фольксфаген Пассат", 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 з надання дозволу на перереєстрацію вказаного автомобіля на ім`я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2, інваліда ІІ групи Великої Вітчизняної війни, який був забезпечений безкоштовно автомобілем марки "Фольксфаген Пассат", 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1. Вказаний автомобіль був визнаний гуманітарною допомогою згідно протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 21.07.2005 р. №26/ГД-10647.

14.05.2015 р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту ветеранів війни і їх сімей" відповідно до якого, після смерті інваліда, автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення, за бажанням членів їх сімей, спадкоємців передається йому у власність безоплатно за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на зміни, які відбулися в законодавстві, позивачкою подана заява від 27.07.2016 р., в якій просила передати їй у власність вищевказаний автомобіль. Однак, в супереч вимогам закону, листом від 22.11.2017 р. №6300 їй відмовлено у наданні дозволу на переоформлення автомобіля у зв`язку з наявністю постанови Верховного Суду України від 16.05.2012 р. про повернення вказаного автомобіля. Позивачка вважає зазначену відмову необґрунтованою та протиправною у зв`язку із тим, що у зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту ветеранів війни і їх сімей" змінився порядок забезпечення інвалідів автомобілями.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.01.2018 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи на 27.02.2018 р.

27.02.2017 р. позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (далі - відповідач) про відкриття провадження в адміністративній справі та призначення розгляду за правилами спрощеного позовного провадження повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення від 02.02.2018 р.

У судове засідання призначене на 27.02.2017 р. відповідач не з`явився, причини неприбуття не повідомив, своїм правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Враховуючи приписи ст. ст. 194, 205 КАС України, суд вважає, що подання до суду позивачкою клопотання про розгляд справи за її відсутності, а також неприбуття без поважних причин відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, не є перешкодою для розгляду і вирішення справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 21.07.2005 р. №26/ГД-10647, автомобіль марки "Фольксфаген Пассат", номер кузова НОМЕР_3 визнано гуманітарною допомогою (а.с. 10-11).

Наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації від 16.08.2005 р. №116 "Про видачу автомобілів з числа гуманітарної допомоги" наказано видати ОСОБА_2, інваліду ІІ групи Великої Вітчизняної війни, мешканцю с. Лужани Кіцманського району автомобіль "Фольксфаген Пассат", як гуманітарна допомога, кузов № НОМЕР_1 з правом передачі зятю ОСОБА_3 (вперше) (а.с. 9).

Відповідно до довідки виданої Головним управлінням праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації №05/528 від 19.08.2005 р., ОСОБА_4 безкоштовно видано автомобіль моделі "Фольксваген Пассат" з числа гуманітарної допомоги (а.с. 12).

Судом встановлено, що право власності на автомобіль "Фольксфаген Пассат", кузов № НОМЕР_1, 1998 року випуску, зареєстровано за ОСОБА_2 без права продажу, дарування або передачі іншій особі, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу КХС № 883041 від 19.11.2005 р. (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дочкою ОСОБА_2 (а.с. 15).

19.07.1980 р. ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 16).

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого 08.10.2007 р. виконкомом Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 81 рік, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №64 (а.с. 18).

Згідно із довідкою виконавчого комітету Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області від 18.01.2018 р. №98, після смерті ОСОБА_2 спадкоємницею є його дочка - позивачка (а.с. 14).

З матеріалами справи видно, що після смерті ОСОБА_4 автомобіль членами його сім`ї добровільно повернений не був, у зв`язку з чим Головне управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації звернулося до суду з позовом про повернення автомобіля.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2011 р. у справі № 6-18893ск11, касаційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації задоволено. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21.02.2011 р. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 06.04.2011 р. скасовано. Позов Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації до ОСОБА_3, третя особа - МРЕВ ДАІ УМВС України в Чернівецькій області, про повернення автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 повернути Головному управлінню праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації автомобіль "Фольксваген", 1997 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с 19-20).

Постановою Верховного Суду України від 16.02.2012 р. у справі № 6-10цс12, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2011 р. у справі за позовом Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації до ОСОБА_3, третя особа - МРЕВ ДАІ УМВС України в Чернівецькій області, про повернення автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, відмовлено.

27.07.2016 р. позивачка звернулася із заявою до Міністерства соціальної політики України, в якій просила надати дозвіл передати у власність автомобіль "Фольксваген Пассат", 1998 року випуску, кузов № НОМЕР_1, отриманого її покійним батьком як гуманітарна допомога (а.с. 21).

Як видно із змісту оскаржуваної відмови, відповідно до супровідного листа Міністерства соціальної політики України від 05.07.2017 р., не розглянуті справи щодо переоформлення гуманітарних автомобілів передано на адресу Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (а.с. 22).

22.11.2017 р. Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації направив позивачці листа №6300, в якому повідомив, що 07.09.2017р. на засіданні робочої групи з гуманітарної допомоги при Чернівецькій обласній державній адміністрації розглянуто звернення позивачки щодо переоформлення гуманітарного автомобіля "Фольксваген Пассат", який належав покійному ОСОБА_2 Відповідно до протоколу №4 засідання зазначеної робочої групи прийнято рішення про відмову позивачці у наданні дозволу на переоформлення гуманітарного автомобіля у зв`язку з наявністю постанови Верховного Суду України від 16.05.2012 р. (а.с. 22).

Вважаючи відмову протиправною, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 06.10.2005р. №2961-IV (далі - Закон № 2961-IV) держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Положеннями ч. 9 ст. 26 Закону №2961-IV встановлено, що перелік технічних та інших засобів реабілітації, порядок забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 р. № 875-XII (далі - Закон № 875-XII) після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи видно, що згідно протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 21.07.2005 р. №26/ГД-10647 та наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації від 16.08.2005 р. №116 автомобіль марки "Фольксфаген Пассат", кузов № НОМЕР_1 визнано гуманітарною допомогою та передано у користування ОСОБА_2, інваліду ІІ групи Великої Вітчизняної війни, мешканцю с. Лужани Кіцманського району.

Після ОСОБА_2, засвідченої Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 08.10.2007 р., питання про належність автомобіля, отриманого ним в якості гуманітарної допомоги, вирішувалось на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті, а саме постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 р. № 999.

Відповідно до п. 41 вказаного Порядку, автомобіль, отриманий інвалідом як гуманітарна допомога, після його смерті повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

Згідно з ст. 11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу" від 22.10.1999 р. №1192-XIV (в редакції, що діяла на момент смерті ОСОБА_7.), забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи праці та соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий у їх власність безкоштовно.

У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) органам праці та соціального захисту населення у порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2011 р. у справі № 6-18893ск11 касаційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації задоволено. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21.02.2011 р. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 06.042011 р. скасовано. Позов Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 , третя особа - МРЕВ ДАІ УМВС України в Чернівецькій області, про повернення автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 повернути Головному управлінню праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації автомобіль "Фольксваген", 1997 року випуску, кузов НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2.

16.05.2012 р. постановою Верховного Суду України у справі № 6-10цс12 у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2011 р. у справі за позовом Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації до ОСОБА_3, третя особа - МРЕВ ДАІ УМВС України в Чернівецькій області, про повернення автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, відмовлено.

Частиною 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни" від 14.05.2015 р., який набрав чинності 06.06.2015 р. (далі - Закон № 426-VIII), частини 2 і 3 ст. 11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу" №1192-XIV від 22.10.1999 р. викладено в такій редакції: "Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, за бажанням членів їхніх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності членів сім'ї, спадкоємців або у разі небажання членів сім'ї, спадкоємців отримати автомобіль, визначений у ч. 2 цієї статті, такий автомобіль повертається органам соціального захисту населення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Відповідно до розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни" №426-VIII визначено, що норми цього Закону щодо передачі безоплатно у власність членів сім'ї, спадкоємців автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, поширюються також на випадки, коли смерть інваліда, дитини-інваліда та звернення членів сім'ї до органів соціального захисту населення про залишення їм автомобіля без сплати податків і зборів відбулися до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, суд звертає увагу, що нормами Закону № 426-VIII врегульовано питання щодо можливості передачі автомобіля, визнаного як гуманітарна допомога, у власність позивачці на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 р. № 999, зміни до п. 41 якої були внесені 07.10.2015 р. та визначено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через головне управління соціального захисту населення, за бажанням членів їх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням Мінсоцполітики.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення зміни до пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 21.06.2017 р. № 429 внесено зміни по абзацу 8 п. 41, згідно якого після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через структурний підрозділ соціального захисту населення, за бажанням членів сімей, спадкоємців інвалідів передається їм у власність безоплатно за рішенням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. У разі відсутності членів сім'ї, спадкоємців або в разі небажання членів сім'ї, спадкоємців отримати автомобіль такий автомобіль повертається структурному підрозділу соціального захисту населення.

У зв'язку з вказаними змінами законодавства, позивачка 27.07.2016 р. звернулася до Міністерства соціальної політики України із заявою, в якій, посилаючись на положення ч. 2 ст. 11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу", просила передати їй у власність автомобіль марки "Фольксфаген Пассат", номер кузова НОМЕР_3, 1998 року випуску, який був виданий покійному ОСОБА_2, як інваліду ІІ групи Великої Вітчизняної війни.

Згідно із ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд звертає увагу, що прийняття Закону України № 426-VIII від 14.05.2015 р. було спрямоване на врегулювання спірних правовідносин до набрання ним чинності, з метою застосування чинного законодавства до правовідносин, що мали місце до його прийняття, в тому числі до правовідносин, що склались на момент смерті ОСОБА_2

З огляду на вищезазначене суд, приходить до висновку, що з 06.06.2015 р. змінилось правове регулювання та застосування норм законодавства щодо перереєстрації транспортного засобу, визнаного як гуманітарна допомога. Відтак, суд вважає, що посилання Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації на постанову Верховного суду України від 16.05.2012 р. не ґрунтуються на вимогах спеціального законодавства. Суд звертає увагу, що вказана постанова була прийнята до прийняття Закону №426-VIII від 14.05.2015 р., тому норми, якими керувались суди, не можуть більше застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки вказаним Законом змінено порядок їх врегулювання.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 29.04.2011 р. № 5149-0-26-11-18 щодо усунення суперечностей між положеннями нормативно-правових актів визначено, що при розв'язанні таких правових колізій, як правило, застосовуються загальновизнані прийоми тлумачення правових норм (надання переваги нормі, що має вищу юридичну силу, а у разі виявлення суперечностей (колізії) між положеннями різних нормативно-правових актів, які мають однакову юридичну силу, застосовуються положення нормативно-правового акта, який прийнято пізніше або який є спеціальним тощо).

Розділом ІІ Прикінцевих положень Закону № 426-VIII визначено, що норми цього Закону щодо передачі безоплатно у власність членів сім'ї, спадкоємців автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, поширюються також на випадки, коли смерть інваліда, дитини-інваліда та звернення членів сім'ї до органів соціального захисту населення про залишення їм автомобіля без сплати податків і зборів відбулися до набрання чинності цим Законом.

Закон № 426-VIII було прийнято пізніше, а тому саме положення цього законодавчого акту необхідно застосовувати до правовідносин, що виникли у цій справі.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищезазначене суд, приходить до висновку, що відмова Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації надана у листі №6300 від 22.11.2017 р. є протиправною, а тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

За наведених вище обставин, підлягає задоволенню також позовна вимога про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки щодо прийняття рішення про безоплатну передачу їй у власність легкового автомобіля.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Як зазначалося вище, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався, причини неподання відзиву до суду не повідомив.

За таких обставин, неподання відповідачем відзиву на позов, суд кваліфікує як його визнання.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність прийнятого рішення.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн, що підтверджується квитанцією від 18.12.2018 р. № ПН1073182 (а.с. 3).

Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивачки судові витрати (судовий збір) у сумі 1409,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 194, 205, 241 та 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, що міститься у листі №6300 від 22.11.2017 р.

3. Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2016 р. щодо прийняття рішення про безоплатну передачу у власність їй легкового автомобіля марки Фольксфаген Пассат", 1998 року випуску, кузов НОМЕР_3.

4. Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (вул. Головна, 245, м. Чернівці, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (вул. АДРЕСА_1, смт. Лужани, Кіцманський район, Чернівецька область, паспорт серія КР №439380, виданий Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області 14.05.1999 р.) сплачений судовий збір в сумі 1409,60 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.К. Левицький