Справа № 161/2931/18
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2931/18
Провадження № 2-а/161/215/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Подзірова А.О., за участю секретаря судового засідання Шепелюка Д.О., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши в порядку спрощеного2 березня 2018 року першого батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 17 лютого 2018 року ЕАА №297721, -

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора 4 роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 17 лютого 2018 року ЕАА №297721.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також посилається на процесуальні порушення допущені відповідачем, зокрема на: не складання протоколу про адміністративне правопорушення; розгляд справи за місцем зупинки транспортного засобу; невірне зазначення місця вчинення правопорушення в оскаржуваній постанові.

З наведених вище підстав просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 17 лютого 2018 року ЕАА №297721, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді від 27 лютого 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додатково пояснив, що він не вчиняв адміністративне правопорушення, яке зазначено у спірній постанові.

Представник відповідача, субєкта владних повноважень, у судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, а також не заперечується сторонами, що 17 лютого 2018 року о 10 год. 48 хв., за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Володимирська, 39А, інспектором 4 роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17 лютого 2018 року ЕАА №297721, в якій зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номер JUA353, 17 лютого 2018 року о 10 год. 14 хв. в м. Ковелі по вул. Володимирській, 39А, під час руху транспортного засобу користувався засобом звязку тримаючи його у руці, чим порушив п.2.9 «д» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с.12).

Позивач отримав вказану постанову того ж дня наручно, що не заперечується сторонами.

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 122 КУпАП в тому числі передбачено, що порушення правил користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, пунктом 2.9 (д) ПДР передбачено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

З аналізу диспозиції частини другої статті 122 КУпАП в системному звязку з пунктом 2.9 (д) ПДР слід дійти висновку, що адміністративне правопорушення вважається вчиненим навіть якщо водій тримає засіб звязку у руках, однак не розмовляє по ньому, оскільки тим самим водій знімає одну руку з керма та органів управління автомобіля, відволікається від керування, погіршується його здатність оперативно реагувати на обстановку, чим створюється небезпека для інших учасників дорожнього руху. Саме для попередження такої небезпеки спрямовані норми ч.2 ст.122 КУпАП в поєднанні з пунктом 2.9 (д) ПДР.

Стосовно наявності чи відсутні факту адміністративного правопорушення та порушення позивачем ПДР, суд зазначає наступне.

Так, відповідач, всупереч вимогам ухвали суду не надав суду доказів відеофіксації порушення.

Крім того, позивач категорично заперечує факт скоєного адміністративного правопорушення, а доказів протилежного суду не надано.

Сам по собі рапорт поліцейського ОСОБА_4, не є беззапереченими та належними доказами скоєного адміністративного правопорушення. Крім того, рапорт поліцейського, який був свідком цієї події, не був долучений до оскаржуваної постанови, а отже показання цього поліцейського не лягли в основу прийнятної постанови про накладання адміністративного стягнення.

Отже, факт адміністративного правопорушення не був доведений відповідачем належними та допустимими доказами, а самі лише пояснення викладенні в рапорті поліцейського ОСОБА_4 суд до уваги брати не може, оскільки такий містить розбіжності щодо місця можливого скоєння правопорушення (зазначено вулицю Володимирську 25, тоді як згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №297721 від 17.02.2018 місцем скоєння адміністративного правопорушення є вул. Володимирську 39А), відсутні докази подання рапорту начальнику Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції до складення оскаржувальної постанови, якому такий адресований, докази в підтвердження реєстрації такого рапорту (штамп із вхідним номером та датою, витяг з журналу вхідної кореспонденції) в матеріалах справи відсутні.

Стосовно інших процесуальних порушень, які на думку позивача здійснив відповідач, суд зазначає наступне.

Зокрема, суд зазначає про помилковість посилання позивача на те, що відповідач має право розглядати справу про адміністративне правопорушення лише на місці вчинення правопорушення, оскільки статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно позивача, могла бути розглянута у будь-якому місці в межах Волинської області і в цій частині відповідачем порушень не допущено.

Стосовно доводів позивача, що відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що зазначене твердження не відповідає діючому законодавству, оскільки відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки під час розгляду судом цієї адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами не доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково шляхом скасування спірної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

У задоволенні позовної вимоги про визнання дій відповідача протиправними слід відмовити, оскільки права та законні інтереси позивача повністю поновлення за фактом скасування оскаржуваної постанови, а додатково визнавати дії відповідача протиправними потреби не має.

Керуючись статтею 286 КАС України, на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора 4 роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17 лютого 2018 року ЕАА №297721, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено, підписано та проголошено 12 березня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_5