Справа № 686/19894/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/19894/17

Головуючий у 1-й інстанції: Мазурок О.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

13 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2018 року (повний текст якого складено 02 лютого 2018 року в м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у м. Хмельницькому, інспектора УПП у м. Хмельницькому старшого лейтенанта поліції Шулькевича Сергія Анатолійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у м. Хмельницькому, інспектора УПП у м. Хмельницькому старшого лейтенанта поліції Шулькевича Сергія Анатолійовича, в якому просив визнати дії інспектора старшого лейтенанта поліції Шулькевича Сергія Анатолійовича щодо складання постанови серії ЕАА № 178331 про адміністративне правопорушення від 03 жовтня 2017 року та про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконними та визнати постанову серії ЕАА № 178331 від 03 жовтня 2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Позовні вимоги мотивовані тим, що його транспортний засіб безпідставно зупинено відповідачем та, не роз'яснюючи належним чином його прав, інспектором одразу складено оскаржувану постанову без з'ясування інших обставин, що мають значення для справи.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не з'ясовано підстав не складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та не надано оцінки тій обставині, що відповідач не з'ясував майновий стан позивача та обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а також здійснив розгляд справи з порушенням ст. 276 КУпАП.

Сторони по справі не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу у наданий судом строк відповідно до ст. 304 КАС України та будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили, при цьому, 12 березня 2018 року до суду надійшла заява від ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03 жовтня 2017 року інспектор УПП у м. Хмельницькому старший лейтенант поліції Шулькевич С.А. виніс постанову ЕАА №178331 у справі про адміністративне правопорушення. Згідно з постановою ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом AUDI A6 НОМЕР_1 на перехресті вул. Грушевського та вул. Героїв Майдану, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 ПДР України, чим порушив п. 8.4 "в" ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв'язку із чим на нього накладено штраф у розмірі 255 грн.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що доказами по справі підтверджено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.4. "в" Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Дорожній знак п. 2.2 ПДР України означає "Проїзд без зупинки заборонено". Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно протиправності винесення оскаржуваної постанови у зв'язку із не складанням відповідного протоколу та розглядом справи про адміністративне правопорушення з порушенням вимог ст. 276 КУпАП, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також визначено, що постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

З урахуванням наведених вище правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта стосовно необхідності складання інспектором протоколу є безпідставними та такими, що ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції щодо правомірності винесення постанови серії ЕАА № 178331 від 03 жовтня 2017 року за місцем вчинення правопорушення, що вказує на необґрунтованість доводів апелянта відносно порушення інспектором вимог ст. 276 КУпАП.

Колегія суддів зазначає також, що із наявного в матеріалах справи відеозапису слідує, що позивач не виконав вимоги дорожнього знаку п. 2.2 Правил дорожнього руху України та просив у інспектора поліції обмежитись попередженням. Також на вказаному відеозаписі чітко зафіксовано скоєння адміністративного правопорушення саме водієм автомобіля AUDI A6 НОМЕР_1, що не викликає у суду будь-яких сумнівів щодо належного притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Більше того, на переконання суду апеляційної інстанції, прохання позивача обмежитись попередженням підтверджує факт визнання ним вчинення правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, в повній мірі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв'язку із чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення прийнята правомірно.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Ватаманюк Р.В.