Справа № 2а-9375/11/1370
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року

Київ

справа №2а-9375/11/1370

адміністративне провадження №К/9901/5919/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2013 року (суддя Потабенко В.А.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2015 року (судді: Пліш М.А., Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.) у справі №2а-9375/11/1370 за позовом Приватного підприємства «Лада-Плюс» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Львівської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Лада-Плюс» (далі - позивач, ПП«Лада-Плюс») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби (далі - відповідач, контролюючий орган) про скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 12 серпня 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог ПП«Лада-Плюс» зазначило, про помилковість висновків контролюючого органу щодо заниження укасі підприємства виручки від реалізації товарів в сумі 852 146,00 грн, оскільки безповоротна фінансова допомога не є виручкою, відповідно не повинна відображатись у Книзі обліку доходів і витрат суб'єкта підприємницької діяльності для подальшого оподаткування єдиним податком. Щодо договору купівлі-продажу земельної ділянки, то податковим органом не надано жодних доказів того, що кошти від такого продажу надійшли підприємству. Крім того, відповідачем в акті перевірки встановлено повернення коштів ПП «Лада-Плюс» емітентам корпоративних прав на загальну суму 1 219 799,00 грн, відповідно сума коштів вважається фінансовою допомогою та підлягає оподаткуванню. Однак, ДПІ в Галицькому районі м. Львова не враховано, що позивач був платником єдиного податку в розмірі 10% від виручки і здійснював свою діяльність відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва». Також позивач вважає, що податковим органом неправомірно застосовано до нього штрафні (фінансові) санкції за перевищення лімітів готівки в касі, оскільки передбачений чинним законодавством річний термін для такого застосування минув. Крім того, позивач посилається на проведення перевірки в межах розслідування кримінальної справи, відповідно до постанови слідчого, у зв'язку з чим, контролюючий орган позбавлений права для визначення податкових зобов'язань до прийняття рішення у кримінальній справі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2015 року, задоволено позовні вимоги та скасовано податкові повідомлення-рішення №, №, № від 12 серпня 2011 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з думкою якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що спірні податкові повідомлення - рішення прийняті в порушення вимог пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, до набрання законної сили судовим рішенням в кримінальній справі, в межах досудового розслідування по якій проводилась позапланова перевірка на підставі постанови слідчого.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПП «Лада-Плюс».

У доводах касаційної скарги відповідач посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи, зважаючи на те, що оскільки кримінальна справа в рамках якої призначена перевірка позивача, порушена відносно посадових осіб контрагента, а не позивача, то грошові зобов'язання визначаються у порядку статті 58 Податкового кодексу України.

Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України уповноваженими особами контролюючого органу проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП «Лада-Плюс» з питань правильності обчислення і своєчасності сплати до бюджету податків та обов'язкових платежів за період з 1 січня 2009 року по 31 березня 2011 року, про що складено акт №2430/23-209/22421736 від 3 серпня 2011 року, яким встановлено порушення позивачем вимог пункту 2.6., пункту 2.8 статті 2, пункту 3.5 статті 3 «Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні»; пункту 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», пункту 2 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат суб'єкта малого підприємництва - юридичної особи, який застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності; порушення пункту 16, пункту 18, пункту 1.23, пункту 1.32 статті 1, підпункту 4.1.6, пункту 4.1 статті 4, статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

За результатами перевірки контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 12 серпня 2011 року №, яким застосував до позивача штрафні санкції у сумі 3 556 575,00 грн, №, яким збільшив позивачу суму грошових зобов'язань з єдиного податку у розмірі 122 566,00 грн та застосував штрафні (фінансові) санкції - 30 641,52 грн, №, яким збільшив розмір грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 304 949,75 грн та застосував штрафні фінансові санкції у розмірі 76 237,43 грн.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, якщо отримано постанову суду (ухвалу суду) про призначення перевірки або постанову органу дізнання, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні.

У відповідності до пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність.

Відповідно до пункту 58.4 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли судом за результатами розгляду кримінальної справи про злочини, предметом якої є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, забороняється до набрання законної сили рішенням суду у справі або винесення постанови про закриття такої кримінальної справи за нереабілітуючими підставами.

Таким чином, оскільки пункт 86.9 статті 86 та підпункт 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України не конкретизують коло осіб, щодо яких може бути призначено документальну позапланову перевірку за наявності відповідної постанови компетентної особи, винесеної в порядку кримінально-процесуального законодавства, то відповідну документальну перевірку за постановою слідчого, прокурора, органу дізнання чи суду може бути проведено щодо будь-яких осіб, а тому пункт 86.9 статті 86 Податкового кодексу України врегульовує порядок оформлення результатів документальних позапланових перевірок щодо будь-яких осіб, якщо такі перевірки були проведені на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, тобто в межах кримінально-процесуального законодавства чи законодавства про оперативно-розшукову діяльність.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що перевірку позивача проведено на підставі постанови слідчого прокуратури Старосамбірського району Львівської області від 6 травня 2011 року про призначення позапланової документальної перевірки, у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи №160-00006, відповідно до матеріалів якої вбачається, що службові особи управління Держкомзему у Старосамбірському районі Львівської області, зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересам державної служби в інтересах корпорації «Лендінвест» не забезпечили відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва при відведенні земельних ділянок вказаній корпорації. Крім того, корпорація «Лендінвест», ПП «Лада-Плюс» та інші суб'єкти господарювання при зміні цільового призначення без сплати втрат сільськогосподарського виробництва передали належні їм земельні ділянки громадянину ОСОБА_1, який в подальшому передав їх до статутного фонду ТОВ «Петро Карбо Хем». Згідно матеріалів кримінальної справи ПП «Лада-Плюс» не сплатило втрат сільськогосподарського виробництва за отриману ділянку в сумі 857 520,00 грн, по факту чого прокуратурою Старосамбірського району Львівської області порушено кримінальну справу 20 лютого 2011 року. З метою зібрання доказів по даній кримінальній справі органам ДПС у Львівській області було доручено проведення позапланової документальної перевірки ПП «Лада-Плюс» за період з 2009 року по І квартал 2011 року.

Отже, станом на дату прийняття спірних податкових повідомлень-рішень №, №, № від 12 серпня 2011 року, обвинувального вироку, що набрав законної сили, або рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами не було прийнято.

Враховуючи, що перевірка позивача була призначена відповідно до кримінально-процесуального закону та за відсутності відповідного судового рішення у кримінальній справі, у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття спірного рішення.

Відтак, викладене спростовує доводи відповідача викладені у касаційні скарзі відносно правомірності винесення спірних податкових повідомлень рішень, зважаючи на те, що контролюючий орган помилкового посилається на положення пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, у редакції, яка діяла з 4 січня 2013 року (пункт 8 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо перегляду ставок деяких податків і зборів» від 20 листопада 2012 року №5503), тобто після прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зазначене, враховуючи, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2015 року слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного суду України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2015 року у справі №2а-9375/11/1370 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова,

Судді Верховного Суду