Справа № 821/1858/17
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1858/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1Є.) до Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» (далі відповідач, Державна установа) про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 15694,56 грн. та середнього заробітку за час не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 53908,96 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що Державна установа «Херсонський слідчий ізолятор» при звільненні ОСОБА_1 не виплатила їй одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, чим допустила протиправну бездіяльність. Позивач вважає, що порушено його право на отримання такої допомоги, передбачене пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей». Зазначає, що згідно ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України позивачу має бути виплачений його середній заробіток за час затримки належних звільненому працівникові сум по день фактичного розрахунку. Крім того, позивач просить зобовязати Державну установу у місячний строк з моменту набуття судового рішення законної сили подати до суду звіт про його виконання. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

05 грудня 2017 року провадження по справі було відкрито, призначено розгляд справи на 21 грудня 2017 року, але у зв'язку із неможливістю фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, ухвалою суду від 21 грудня 2017 року розгляд справи було відкладено на 04 січня 2018 року.

04 січня 2018 року позивач у судове засідання не з'явився, відповідачем заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із поданням позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог, з метою надання до суду відзиву на вказану заяву.

Згідно змісту заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить:

- стягнути з Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 надбавку за інформаційно - аналітичне забезпечення у розмірі 17725,00 грн.;

- стягнути з Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої одноразової грошової допомоги у розмірі 17094,72 грн.;

- стягнути з Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 63636,98 грн.;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" у місячний строк з моменту набуття судового рішення законної сили подати до Херсонського окружного адміністративного суду звіт про його виконання.

Ухвалою суду від 04 січня 2018 року клопотання відповідача було задоволене, розгляд справи був відкладений на 12 січня 2018 року.

Суд зазначає, що станом на 12 січня 2018 року головуючий суддя по даній справі перебував на лікарняному до 23 січня 2018 року, крім того з 29 січня по 28 лютого 2018 року головуючий суддя перебував у запланованій відпустці, тому розгляд справи був призначений на 01 березня 2018 року.

18 січня 2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов та заяву про збільшення позовних вимог позивача.

Як вбачається із змісту відзиву, відповідач не виплатив ОСОБА_1 вказану одноразову грошову допомогу із посиланням на те, що виплата може бути реалізована виключно за наявності у позивача права на пенсію відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зазначає, що надбавка за інформаційно аналітичне забезпечення, згідно вимог пункту 3 Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2008 року № 1294», виплачується виключно за рішенням керівника органу державної влади та з урахуванням специфіки діяльності, функціональних обовязків працівника, при цьому відповідач стверджує, що за своєю організаціно правовою формою Державна установа «Херсонський слідчий ізолятор» не є органом державної влади, а тому надбавка за інформаційно аналітичне забезпечення співробітникам даної установи не призначається. Вважає, що особливості проходження служби позивача, як майора внутрішньої служби ДКВС України, регулюються спеціальним законодавством, положення якого мають пріоритет у застосуванні перед загальними нормами трудового законодавства, а тому неможливо застосувати статті 116, 117 КЗпП та, як наслідок, немає можливості виплатити позивачу середній заробіток за час не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю, розглянути справу у порядку письмового провадження.

22 лютого 2018 року від позивача до суду надійшла друга заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої останній просить:

- стягнути з Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 надбавку за інформаційно - аналітичне забезпечення у розмірі 17725,00 грн.;

- стягнути з Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої одноразової грошової допомоги у розмірі 17094,72 грн.;

- стягнути з Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 71191,01 грн.;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" у місячний строк з моменту набуття судового рішення законної сили подати до Херсонського окружного адміністративного суду звіт про його виконання;

- розглянути справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи наведене, згідно ст. 262, 263 КАС України, суд приймає рішення про задоволення клопотань сторін щодо розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши документи, які наявні у матеріалах справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що з 10 жовтня 2001 року по 23 листопада 2016 року ОСОБА_1 проходила службу в органах Державної кримінально виконавчої служби України.

З 15 серпня 2012 року по 23 листопада 2016 року позивач працював на посаді старшого інспектора групи контрольно аналітичної роботи Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор», у період з 11 листопада 2015 року по 09 грудня 2015 року позивач займав посаду начальника відділу по роботі з персоналом Херсонської виправної колонії № 61.

При звільненні з посади старшого інспектора групи контрольно аналітичної роботи Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» позивачу не було виплачено грошову допомогу у розмірі 25% щомісячного грошового забезпечення за 16 повних календарних років служби з підстав, визначених частиною 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", обґрунтовуючи це тим, що на час звільнення з Державної кримінально - виконавчої служби України, позивач не набув права на пенсію на умовах, визначених зазначеним Законом, а тому не має права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Не погоджуючись з оскаржуваною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» від 01 липня 1949 року № 95, ратифікована Україною від 31 січня 1961 року (далі Конвенція № 95), Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262 12 (далі Закон 2262 12), Закону України «Про державну кримінально виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713 15 (далі Закон № 2713 15), Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580 8 (далі Закон № 580 8), Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі Постанова № 393), Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08 лютого 1995 року (далі Постанова № 100), Постанови Кабінету України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294 (далі Постанова № 1294), Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року № 322 8 (далі КЗпП України), Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" від 12 січня 2008 року № 5 (далі Наказ № 5), Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» від 7 жовтня 2009 року № 222 (далі Наказ № 222), Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально виконавчої служби України» 18 березня 2018 року № 460/5 (далі Наказ № 460/5).

Так, за змістом преамбули Закону 2262 12, цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі, зокрема, в органах Державної кримінально виконавчої служби України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону 2262 12, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, системний аналіз наведених положень Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" дає підстави для висновку, що ч. 2 ст. 9 цього Закону встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

Аналогічне положення закріплено в абзаці 4 п. 10 Постанови № 393, за змістом якої особам рядового і начальницького складу органів Державної кримінально - виконавчої служби, які звільняються зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають 10 років вислуги і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Тобто, наведені положення пункту 10 Постанови № 393 не повязують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію.

Із аналізу зазначеної норми вбачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, зокрема, особами рядового і начальницького складу органів Державної кримінально - виконавчої служби України, у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов'язане з наявністю десятирічної вислуги та звільненням з передбачених підстав. Зважаючи на вказане, не набуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги, за умови наявності десяти і більше років вислуги. Аналогічною є позиція Верховного суду України, викладена у постанові від 17 березня 2015 року № 21-80а15.

Позивач звільнений із Державної кримінально виконавчої служби України із званням майора внутрішньої служби, підставою для звільнення є п. 7 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням), вислуга років позивача при звільненні в календарному обчисленні становила 16 років 08 місяці 02 дні.

Тобто, позивач за наведених обставин набув право на виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а тому суд вбачає ознаки протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

З приводу вимоги щодо стягнення з відповідача надбавки за інформаційно аналітичне забезпечення на суму 17 725,00 грн. та включення вказаної надбавки у розмірі 50 відсотків посадового окладу до суми невиплаченої одноразової грошової допомоги і суми середнього заробітку за час не виплати вказаної допомоги, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 5 ст. 23 Закону № 2713-15, на осіб рядового і начальницького складу кримінально виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 6 пп. 1 п. 5 Постанови № 1294 (за редакцією від 07 жовтня 2016 року, яка діяла на момент звільнення позивача) передбачено надбавку особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які провадять інформаційно аналітичне забезпечення органів державної влади в розмірі до 50 відсотків посадового окладу.

Приписами абзацу 2 п. 15 р. 11 Закону № 580 8 встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Враховуючи положення Закону № 2713 15, Державна установа «Херсонський слідчий ізолятор» входить до складу Державної кримінально виконавчої служби України (на яку покладено завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань), створена для забезпечення виконання завдань зазначеної служби, посилання відповідача на те, що за своєю організаціно правовою формою Державна установа «Херсонський слідчий ізолятор» не є органом державної влади, як на підставу не виплати надбавки за інформаційно аналітичне забезпечення позивачу є необґрунтованими.

З огляду на вказане, суд вважає, що позивач опосередковано здійснював інформаційно аналітичне забезпечення органу державної влади, а тому дія приписів абзацу 6 пп. 1 п. 5 Постанови № 1294 поширюється на осіб рядового і начальницького складу кримінально виконавчої служби, зокрема на ОСОБА_1

Разом з тим відповідно до п. 3.3 Наказу № 5, начальникам територіальних органів управління Державного департаменту України з питань виконання покарань надано право у межах затвердженого фонду грошового забезпечення установлювати особам рядового і начальницького складу надбавку, зокрема за інформаційно аналітичне забезпечення органів державної влади у розмірі до 50 відсотків посадового окладу.

Пунктом 6.3 Наказу № 222 встановлено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, які провадять інформаційно аналітичне забезпечення органів державної влади, за рішенням начальника органу або установи виплачуються надбавки в розмірі до 50 відсотків посадового окладу.

Отже, зважаючи на те, що у період з 15 серпня 2012 року по 23 листопада 2016 року (за виключенням періоду з 11 листопада 2015 року по 09 грудня 2015 року) позивач перебував на посаді старшого інспектора групи контрольно аналітичної роботи (штатна чисельність якої складалась з 1 посади), а також на той факт, що позивач здійснював роботу, повязану із контрольно аналітичним забезпеченням органу державної влади, як обєм робіт, що належав до його трудових обовязків, суд вважає протиправною невиплату позивачу надбавки за інформаційно аналітичне забезпечення органів державної влади у розмірі до 50 відсотків посадового окладу.

Щодо вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, суд вказує наступне.

Частиною 8 ст. 14 Закону № 2713 15, встановлено, що трудові відносини працівників кримінально виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

Враховуючи вищевказане, суд вважає твердження відповідача щодо неможливості застосування приписів КЗпП України у даному випадку - необґрунтованим.

Згідно ст. 117 КЗпП Укрїани, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В даному випадку між сторонами присутній спір про розмір належних позивачу виплат, оскільки відповідач не визнає за позивачем права на виплату одноразової грошової допомоги та надбавки за інформаційно аналітичне забезпечення, а тому відповідач має сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки в тому разі, якщо спір буде вирішено на користь працівника.

Крім того, приймаючи до уваги той факт, що спір на користь позивача ще не вирішено, всі належні позивачу суми не виплачено, суд не має можливості встановити день фактичного розрахунку, який має враховуватися для визначення дати, до якої позивачу було затримано середній заробіток, а тому суд вважає, що стягнення з відповідача середнього заробітку за час не виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні є неможливим до моменту фактичної сплати всіх належних ОСОБА_1 сум.

Отже, судом вирішено відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час не виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Що стосується розрахунку надбавки за інформаційно аналітичне забезпечення, одноразової грошової допомоги, зазначених позивачем у адміністративному позові та заяві про збільшення позовних вимог, суд зазначає наступне.

Пунктом 6.3 Наказу № 222 встановлено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, які провадять інформаційно аналітичне забезпечення органів державної влади, за рішенням начальника органу або установи виплачуються надбавки в розмірі до 50 відсотків посадового окладу.

З огляду на той факт, що у період з 15 серпня 2012 року по 23 листопада 2016 року (за виключенням періоду з 11 листопада 2015 року по 09 грудня 2015 року) ОСОБА_1 перебувала на посаді старшого інспектора групи контрольно аналітичної роботи, суд не погоджується з розрахунком надбавки за інформаційно аналітичне забезпечення, вказаним у позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог позивача, зокрема відносно періоду перебування ОСОБА_1 на зазначеній посаді (51 місяць), у звязку із тим, що з 11 листопада 2015 року по 09 грудня 2015 року вона займала посаду начальника відділу по роботі з персоналом Херсонської виправної колонії № 61.

Враховуючи вказане, при розрахунку надбавки за інформаційно аналітичне забезпечення слід виходити з наступного:

- посадовий оклад за період з 15 серпня 2012 року по 17 червня 2013 року 675,00 грн.;

- посадовий оклад за період з 17 червня 2013 року по 23 листопада 2016 року 700,00 грн.

Тому, 50% надбавки, яку належить стягнути, складає 17375,00 грн. ((675 x 10 міс.) + (700 x 40 міс.) x 50% = 17375).

За приписами пункту 18.2 Наказу № 222, одноразова грошова допомога особам рядового і начальницького складу, звільненим зі служби, нараховується з окладів за останніми штатними посадами, займаними перед звільненням, окладів за спеціальними званнями, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та премій (обчислених як середньомісячна сума за попередні повні дванадцять календарних місяців), крім одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що були їм нараховані в останньому повному календарному місяці служби перед звільненням.

Відповідно до довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 21 листопада 2017 року № 24/4-62, останнім повним відпрацьованим календарним місяцем є жовтень 2016 року, за який позивачу нарахована сума грошового забезпечення у розмірі 3923,67 грн. (без врахування надбавки за інформаційно аналітичне забезпечення 350 грн. (700 x 50% = 350).

Виходячи з викладеного, 25 відсотків місячного грошового забезпечення складає 1068,42 грн. ((3923,67 + 350) х 25 % = 1068,42).

Отже, одноразова грошова допомога, яка підлягає виплаті позивачу за 16 повних відпрацьованих календарних років становить 17094,72 грн. (1068,42 грн. x 16 = 17094,72).

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 9, 14, 72 78, 241 246, 257, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 надбавку за інформаційно - аналітичне забезпечення у розмірі 17375,00 грн.

Стягнути з Державної установи "Херсонський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої одноразової грошової допомоги у розмірі 17094,72 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зобов'язати Державну установу "Херсонський слідчий ізолятор" подати до суду у місячний строк з дати набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 12.3