Справа № 823/241/18
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року справа № 823/241/18

м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастирищенської центральної районної лікарні про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Монастирищенської центральної районної лікарні (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною бездіяльність субєкта владних повноважень протиправною та зобовязати надати вичерпну відповідь на запитувану інформацію, яка міститься у листі від 26.12.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що на його думку відповідач здійснив бездіяльність щодо своєчасного надання відповіді на письмовий запит позивача на отримання публічної інформації, що є порушенням Закону України Про доступ до публічної інформації.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 26.12.2017 ОСОБА_1 звернувся із запитом до головного лікаря Монастирищенської центральної районної лікарні ОСОБА_2, в якому просив:

- надати калькуляцію на оплату одного ліжко-місця (дня) перебування хворого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 з 30.03.2017 до 06.04.2017;

- на базі історії хвороби стаціонарного хворого повідомити прізвище медичного працівника, який прийняв рішення про госпіталізацію ОСОБА_3 30.03.2017;

- яким чином або в результаті яких маніпуляцій був встановлений діагноз, що передбачав госпіталізацію;

- повідомити прізвище лікаря, який здійснював лікування ОСОБА_3;

- підтвердити інформацію, що хворий ОСОБА_3 дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ЦРЛ 01.04.2017 та 02.04.2017;

- чи подавав заяву ОСОБА_3, що у вищевказані дні йому необхідно перебувати в с.Лукашівка у звязку із сімейними обставинами;

- надати інформацію про кількість коштів, витрачених Монастирищенською ЦРЛ (медикаменти та матеріали) на лікування ОСОБА_3, за період з 30.03.2017 до 06.04.2017.

Однак відповідачем не надано позивачу інформації на вищевказаний запит або вмотивованої відмови.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд врахував таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані законами України від 2 жовтня 1992 року №2657-XІІ "Про інформацію" (далі - Закон №2657-XІІ), Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі - Закон №2939-VІ) та іншими нормативно-правовими актами.

Ч.1 ст.3 Закону №2657-XІІ встановлює право кожного на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно зі ст.1 Закону №2939-VІ публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Ч.2 вказаної статті передбачено, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов'язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст. 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із ст. 12 Закону №2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 2939- VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Таким чином, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Щодо не суб'єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Враховуючи наведені норми Закону №2939-VI, суд дійшов висновку, що Монастирищенська центральна районна лікарня є розпорядником запитуваної позивачем інформації, а тому на відповідача поширюються вимоги вказаного Закону.

Відповідно до частин 1, 4 статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Разом з тим, ч.1 ст. 6 Закону №2939-VІ встановлено види публічної інформації з обмеженим доступом, зокрема: конфіденційна, таємна та службова.

Ч.2 ст.22 Закону №2939-VІ закріплено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту на отримання інформації у разі, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч.2 ст.6 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону №2657-XІІ конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень.

До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоровя, а також адреса, дата і місце народження (ч.2 ст.11 Закону № 2657-XІІ).

Так, частина друга статті 32 Конституції України не допускає збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Конституційний Суд України в абз.1 п.1 резолютивної частини рішення від 30 жовтня 1997 року №5-зп відніс до конфіденційної інформацію про фізичну особу, зокрема, відомості про стан здоровя.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, відображеною у рішенні від 20.01.2012 №2-рп/2012, інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоровя, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сімї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, повязану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що запитувана позивачам інформація, що стосується обставин хвороби та перебування на лікуванні в Монастирищенській ЦРЛ ОСОБА_3 відноситься до конфіденційної інформації з обмеженим доступом та відповідно до викладених норм не може бути розголошена відповідачем, як розпорядником цієї інформації. Отже, позов в цій частині є безпідставним та не підлягає задоволенню.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.6 Закону №2939-VІ не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Враховуючи, що згідно з даними спеціального витягу з ЄДРПОУ Монастирищенська ЦРЛ є комунальною організацією та фінансується за рахунок бюджетних коштів, суд дійшов висновку, що інформація, яка стосується витрачених відповідачем коштів на лікування ОСОБА_3 не відноситься до конфіденційної, оскільки не стосується особистих даних вказаної особи, а тому позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо її ненадання та зобовязання надати є обґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У звязку із вищевикладеним, суд дійшов висновку частково задовольнити позов.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Монастирищенської центральної районної лікарні щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на запитувану інформацію, яка міститься у листі від 26.12.2017, в частині:

- надання калькуляції на оплату одного ліжко-місця (дня) перебування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у Монастирищенській центральній районній лікарні з 30.03.2017 до 06.04.2017;

- надання інформації про кількість коштів, витрачених Монастирищенською центральною районною лікарнею на лікування ОСОБА_3 за період з 30.03.2017 до 06.04.2017.

Зобовязати Монастирищенську центральну районну лікарню (19100, Черкаська обл., Монастирищенський район, м. Монастирище, вул. Соборна, буд.1; ) надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) відповіді на запитувану інформацію, яка міститься у листі від 26.12.2017 в частині:

- надання калькуляції на оплату одного ліжко-місця (дня) перебування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у Монастирищенській центральній районній лікарні з 30.03.2017 до 06.04.2017;

- надання інформації про кількість бюджетних коштів, витрачених Монастирищенською центральною районною лікарнею на лікування ОСОБА_3 за період з 30.03.2017 до 06.04.2017.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Рідзель