Справа № 166/646/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/88/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2017 року (суддя Лозицький С.О., смт. Ратне, час прийняття 15:50) у справі № 166/646/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

02 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2, в якому просив поновити строк звернення до суду, скасувати протокол про порушення митних правил № 1277/20500/17, складений державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного поста «Доманове» Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 та постанову в справі про порушення митних правил № 1277/20500/17 про визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а провадження у справі закрити.

Ухвалою від 12 вересня 2017 року проведено заміну неналежного відповідача на належного - Волинську митницю Державної фіскальної служби України.

Постановою від 30 жовтня 2017 року Ратнівського районного суду Волинської області у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що за змістом частини 1 ст. 381 МК України, якщо він ввозив транспортний засіб особистого користування в режимі «транзит», то мав письмово задекларувати в порядку, передбаченому для громадян, та внести на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошову заставу в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України.

Про те в ході розгляду справи, митницею, як субєктом владних повноважень, у відповідності до приписів ч.2 ст. 71 КАС України жодним доказом не підтверджено, що позивач переміщав через кордон транспортний засіб, як товар чи транспортний засіб комерційного призначення.

В ходу судового розгляду відповідачем не надано документів, що підтверджують письмове декларування переміщення транспортного засобу особистого користування чи сплати коштів позивачем.

Отже, автомобіль «OPEL ASTRA» перетнув кордон без застосування заходів гарантування, як це передбачено ч.2 ст. 380 МК України, тобто в звичайному режимі, а не в режимі «транзит».

Крім того, зазначає, що відповідачем не надано жодного документа про те, що ОСОБА_1 є власником або співвласником транспортного засобу комерційного призначення.

Згідно контрольного талону на зазначеному автомобілі в Україну в'їхало 2 особи. Особа, яка фактично ввезла автомобіль не встановлена, а тому постанова митниці підлягає скасуванню.

Звертає увагу суду на ту обставину, що згідно даних прикордонної служби 10.02. 2017 року, які наявні в справі, позивач в пішому режимі пройшов паспортний контроль на виїзд з України о 13 годині 32 хвилини і о 13 годині 48 хвилин пройшов паспортний контроль на в'їзд в Україну.

При виїзді з України після паспортного контролю в пункті пропуску «Доманове» він проходив митний контроль, а потім перевірку паспорта та контрольного талону пішохода на шлагбаумі. Він стояв біля шлагбаума і через декілька хвилин йому видали новий контрольний талон на в'їзд в Україну, де перевірили паспорт та зафіксували час прибуття на паспортний контроль о 13 год. 48 хвилин.

Апелянт зазначає, що свій паспорт 10.02. 2017 року передав водієві автомобіля «OPEL ASTRA» безпосередньо перед паспортним контролем в міжнародному пункті пропуску «Доманове», оскільки подумав, що він необхідний для проходження паспортного та митного контролю при перевезенні цигарок.

Крім того, зазначає, що він не давав пояснень про те, що мав намір перевезти два ящики цигарок і, взагалі, не знає яку кількість їх можливо перевозити.

На розгляд справи у Волинську митницю він не прибув тому, що був хворий і ця обставина підтверджується довідкою Ратнівської центральної лікарні від 01.06. 2017 року, яку додано до позову.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

30.01.2018 року до суду надійшов відзив Волинської митниці ДФС на подану апеляційну скаргу, в якому зазначається, що відповідно до ст.366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обовязкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту регламентовано Розділом IV цих же Правил, якими передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту па митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі га який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Відтак, вказане наводить на висновок, що за відсутності необхідних документів, цей автомобіль на мигну територію України в режимі «транзит» пропущено не було б.

З огляду на викладене, відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Суд встановив та підтверджується матеріалами справи, що листом Волинської митниці ДФС №839/03-70-67/20 від 06.03.2017 року позивача було повідомлено про дату та час складання протоколу про порушення митних правил відносно нього та запрошено на 30.03.2017 року прибути на митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС.

Вказаний лист було отримано ОСОБА_1 особисто 13.03.2017 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, однак, позивач своєї явки 13.03.2017 року на митний пост не забезпечив.

У відповідності до протоколу № 1277/20500/17 від 11 квітня 2017 року, складеного державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Доманове» Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 про порушення митних правил, під час здійснення митних формальностей відповідно до баз даних, а саме: АСМО «Інспектор-2006» ЄАІС ДФС, встановлено, що 10.02.2017 року на митну територію України через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» ввіз легковий автомобіль марки "OPEL ASTRA" реєстраційний номер WPI8EE4 (країна реєстрації - Польща) кузов WOLOTGF69X5156535 та станом на 11.04.2017 р. не вивезено та в інший митний режим не заявлено. В протоколі зазначено, що встановлено строки для транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 20 лютого 2017 року.

Листом №1368/03-70-67/20 від 11.04.2017 відповідач повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи про порушення митних правил 17.05.2017 року та надіслав вказаний вище протокол.

17.05.2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2 винесено постанову № 1277/20500/17 у справі про порушення митних правил, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодексу України, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до норм МК України та є обґрунтованою.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 318 Митного кодексу (МК) України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до положень глави 55 цього Кодексу поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 цього Кодексу встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 1 ст. 381 цього Кодексу громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Таким чином, максимальний строк транзитного перевезення ввезеного 10.02.2017 року позивачем в режимі «транзит» автомобіля марки марки «Ореl Astra», реєстраційний номерний знак WPI8EE4 (країна реєстрації - Польща), становив десять діб, тобто позивач був зобов'язаний вивезти цей транспортний засіб особистого користування з митної території України або перевести його в інший митний режим до 20.02.2017 року, однак всупереч вимогам наведених вище норм не зробив цього.

Згідно із ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Тобто відповідно до вимог наведених норм для звільнення особи від відповідальності за порушення строків, встановлених ст. 95 Митного кодексу України, є виключно аварія, протиправні дії третіх осіб чи дія обставин непереборної сили.

Однак, позивач не надав ні відповідачу, ні суду жодних доказів того, що вказаний ремонт ввезеного ним транспортного засобу був вимушеним і зумовлений зазначеними вище обставинами, а тому суд зазначає, що поломка транспортного засобу у спірному випадку не підпадає під дію обставин непереборної сили чи аварії, а також протиправних дій третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Суд вважає, що ст. 467 Митного кодексу України не передбачено вичерпного переліку триваючих правопорушень, а лише констатується приналежність до таких порушень, у тому числі тих, що передбачені ст. ст. 469, 477- 485 Митного кодексу України.

При цьому, в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Поряд з тим, відповідно до висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України від 01 грудня 2003 року №22-34-1465, триваючим правопорушенням є такі, що пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Отже триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Тобто, не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Оскільки ОСОБА_1 станом на 17.05.2017 року не виконав обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України або розмитнення автомобіля в порядку, встановленому законом, таке правопорушення, на переконання апеляційного суду, є триваючим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем перевищено встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж десять діб, а обставини непереборної сили, які би перешкодили йому виконати вимоги законодавства України, були відсутні.

Щодо суті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту.

Згідно з ч. 2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Про виявлене правопорушення, ОСОБА_1 було повідомлено листом №829/03-70-67/20 від 06.03.2017 року, зазначено про дату та час складання протоколу про порушення митних правил відносно позивача та запрошено на 30.03.2017 року прибути на митний пост Доманове Волинської митниці ДФС України.

Як видно з матеріалів справи, вищевказаний лист позивачем було отримано, але на складання протоколу про порушення митних правил він не прибув. Зважаючи на це, 11.04.2017 року посадовою особою Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №1277/20500/17.

Крім цього, листом №1368/03-70-67/20 від 11.04.2017 року відповідач повідомив позивача про дату розгляду справи про порушення митних правил 17.05.2017 року.

Відповідно до витягу з сайту УДППЗ «Укрпошта» вказаний лист разом з протоколом позивач отримав 21.04.2017 року.

Відповідно до ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Також, згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17 листопада 2005 року №1118, транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути предявлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою, при цьому обов'язкової вимоги щодо наявності у такої особи посвідчення водія вказаний нормативно-правовий акт не містить.

Доводи апелянта про те, що в ході судового розгляду відповідачем не надано документів, що підтверджують письмове декларування переміщення транспортного засобу особистого користування чи сплати коштів позивачем, не є аргументованими з огляду на наступне.

Особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту регламентовано Розділом IV цих же Правил, якими передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту па митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі га який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

В позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_1 пояснив те, що 10.02.2017 року він перетнув державний кордон України з Республікою Мінськ з метою перевезення на територію України двох ящиків сигарет. Під час перетину кордону він підписав надані його знайомим ОСОБА_4 документи, з текстом яких не міг ознайомитися, оскільки був без окулярів. Одразу після перетину кордону сів в автомобіль, який прямував назад через пункт пропуску в Україну. Вказаним автомобілем керувала незнайома ОСОБА_1 особа, якій позивач надав свій паспорт та згадувані вище документи невідомого змісту. Пізніше водій даного авто запропонував позивачу підписати ще один документ, на що той погодився, хоча не знав його змісту.

Разом з тим, надані ОСОБА_1 пояснення апеляційний суд розцінює виключно як намагання особи уникнути адміністративної відповідальності та повністю спростовуються матеріалами справи.

Апелянт покликається на те, що він не зміг прибути 17.05.2017 року на розгляд справи у Волинську митницю, оскільки був хворий, що підтверджується довідкою Ратнівської центральної лікарні від 01.06.2017 року. Разом з тим, матеріали справи свідчать, що позивач запрошувався для складення відносно нього протоколу на митний пост Волинської митниці також на 30.03.2017 року, однак проігнорував виклик для дачі пояснень.

Щодо звернення Позивача до правоохоронних органів із заявою про вчинення невстановленою особою злочину, відповідальність за який передбачена ст. 190 Кримінального кодексу України, то сам факт такого не може слугувати доказом відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним порушення митних правил з огляду на те, що сама по собі вказана заява не спростовує такої вини позивача, а вина особи у вчиненні вказаного кримінально караного діяння може бути встановлена лише вироком суду, ухваленим за результатами розгляду відповідного кримінального провадження, який набрав законної сили.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що обставина ввезення позивачем автомобіля марки «OPEL ASTRA», р.н. WP18EE4, кузов №W0L0TGFF69X5156535 підтверджується витягом з бази даних АСМО Інспектор, Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, відповідно до яких вбачається, що 10.02.2017 року вказаний транспортний засіб ввозився на територію України ОСОБА_1.

Відтак, в його діях присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а тому постанова заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2 від 17 травня 2017 року в справі про порушення митних правил №1277/20500/17 є законною.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2017 року у справі № 166/646/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_5