Справа № 2а-2317/10
Суддя: Музичук Н.Ю.
Дата ухвалення: 2010-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рівненський міський суд Рівненської області
___________________________________________________________________________________
Справа №2А-2317/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2010 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Музичук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне в порядку письмового провадження справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТА НОВИВ:

17 Травня 2010 року позивач звернувся з позовом до УДАІ УМВС України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ВО №117874 від 07 травня 2010 року.

Відповідач, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку, письмових заперечень на позовну заяву не надав, в судове засідання представник не з»явився.

Позивач надав суду заяву, в якій просить розглянути праву в його відсутності порядку письмового провадження.

Справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно положень ст.ст. 122, 128 ч.6 КАС України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Постановою серії ВО №117874 від 07 травня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення було притягнуто до відповідальності позивача ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн.

Згідно вищевказаної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВО № 130208 від 07 травня 2010 року ОСОБА_1, в цей день о 17.10 год на 333 км. автодороги Домолове-Ковель-Чернівці, керуючи автомобілем «Рено» д.н.з. ВК 4353АТ, порушив вимогу дорожнього знаку 16 .д.1 «Напрямок руху по смугах», рухався по смузі прямо, з якої на перехресті ліворуч, чим порушив вимоги п.5,16.д.1 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КпАП України.

З наданих позивачем пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 не визнав правопорушення в його діях, вказуючи що з порушенням в його діях не згідний. В позовній заяві вказує на відсутність складу правопорушення в його діях.

Відповідно до положень ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Встановлено, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності не визнала подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність. Доказів правопорушення в діях порушника, які б спростували доводи порушника, протоколом про адміністративне правопорушення не наведено, відсутні письмові докази, докази відео чи фото фіксування технічними засобами. Також не відібрано пояснення від свідків та очевидців події адміністративного правопорушення, щодо події та вини особи в вчиненні правопорушення, які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи вбачається неповне встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, шо органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства. Доказів, які б спростовувати доводи позивача відповідач суду не надав. Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 247, 251,258, 280 КпАП України, керуючись ст. ст. 17-19, 70, 71 122, 143, 159-163,167,171-2,185,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Інспектора ОРО ДПС ОДДЗ УДАІ УМВС в Тернопільській області Павлова Івана Євстаховича серії ВО №117874 від 07 травня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч.1 КУпАП на накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн скасувати.

Постанова місцевого загального суду як адміністративного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після

закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної

скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у

відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук