Справа № 813/4393/17
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/4393/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Карп'як О.О.,

секретар судового засідання Єрмакова Х.Р.,

за участю:

представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області з вимогами про :

- визнання протиправними відмов ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області, оформлені листами від 08.11.2017 № В-13495/0-8427/6-17, № В-13496/0-8426/6-17, у наданні ОСОБА_2, ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 2,000 га та 0,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка-Бузького району Львівської області;

- зобовязання ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка-Бузького району Львівської області із врахуванням висновків суду у даній справі;

- зобовязання ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка-Бузького району Львівської області із врахуванням висновків суду у даній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що відмовляючи позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, відповідач жодним чином не вказав про будь-яку невідповідність місця розташування об'єкта. Вказане рішення ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області містить підставу для відмови, яка не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України, а відтак є протиправним. Позивачі вказують, що відмовляючи у наданні дозволів, відповідач покликається лише на доручення Віце премєр міністра України 337732/0/1-14 від 08.10.2014 року, рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 року щодо відсутності погодження сільської ради, без зазначення чіткої підстави для відмови, визначеної ч.7 ст.118 ЗК України. Вказані доручення, на які покликається відповідач як на підставу для відмови, не є нормативно правовими актами України, оскільки не пройшли реєстрацію відповідно до Положення про державну реєстрацію нормативно правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМ України від 28.12.1992 року №731, та несуть лише рекомендаційний характер. Тому, вважають відмови відповідача протиправними, просять позов задовільнити у повному обсязі.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що підстави, порядок та норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам регулюються ст.ст. 116, 118 та 121 Земельного кодексу України. В результаті розгляду клопотань позивачів ОСОБА_4 управління Держгеокадастру Львівській області надано відмови позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га та 0,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка-Бузького району Львівської області. Зазначив, що відповідно до доручення Віце-прем`єр-міністра України від 08.10.2014 р. №37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 р. ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області при прийнятті рішення щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності зобовязане враховувати обовязковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування. Разом з тим, у відмові позивачам було наголошено на врахування обовязковості погодження Сілецької сільської ради при наданні відповідного дозволу ОСОБА_4 управлінням на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Таким чином позивачам було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у звязку з відсутністю погодження Сілецької сільської ради про надання відповідного дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Ухвалою від 11.12.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 11.12.2017 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11.01.2018 року. Ухвалою від 11.01.2018 року розгляд справи відкладено у звязку з неявкою відповідача на 31.01.2018 року. Ухвалою від 31.01.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву до 08.02.2018 року для надання можливості сторонам подати додаткові документи. 01.02.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача. Ухвалою від 08.02.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву до 15.02.2018 року у звязку з неявкою відповідача. Ухвалою від 15.02.2018 року оголошено перерву в судовому засіданні до 26.02.2018 року.

Заслухавши вступне слово представників сторін, зясувавши обставини, викладені у заявах по суті справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

17.10.2017 ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки площею 0,5 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка-Бузького району Львівської області.

18.10.2017 ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка-Бузького району Львівської області.

До зазначених заяв було долучено копії таких документів: копія паспорта громадянина України, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, графічний матеріал місця розташування земельної ділянки.

08.11.2017 року ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області надало позивачам відповіді, а саме: за №В-13495/0-8427/6-17 та №В-13496/0-8426/6-17, згідно яких позивачам відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,5 га та 2,00 га на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка-Бузького району Львівської області, оскільки відсутнє погодження Сілецької сільської ради на розроблення документації із землеустрою. У вказаних рішення зазначається, що відповідно до даних державної статистичної звітності з земельних ресурсів форми 6-зем та інформації (лист №00-13-0,25-1677/107-17 від 31.10.2017 року), наданої Відділом у Камянка Бузькому районі ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області, земельна ділянка, що пропонується для відведення, є частиною господарського двору. Відтак, запропонована до відведення земельна ділянка, відповідно до існуючих планово картографічних матеріалів, може надаватися в користування для обслуговування будівель господарського двору.

Крім цього, у відмовах ГУ Держгеокадастру у Львівській області містить посилання на доручення Віце-премєр-міністра України №37732/0/1-14 від 08.10.2014, рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 та доручення Голови Львівської облдержадміністрації №13/0/6-15 від 10.02.2015 ГУ Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до яких при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обовязковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Спірним у даній справі є правомірність відмови ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні позивачам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЗК України, до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

При цьому, п. «а» ч.3 ст.22 ЗК України визначає те, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Таким чином, частина 3 ст.22 ЗК України надає право громадянам набувати у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, до яких належать сільськогосподарські та несільськогосподарські угіддя.

Відповідно до п. б ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно п.6 ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі - не більше 2,0 гектара.

Згідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства)

Відповідно до п.7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, законодавством чітко передбачена підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, ч.4 ст.122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14 січня 2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Згідно з п.п. 31, 50 п. 4 Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи; погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Оскільки спірна земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, саме до компетенції ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області відноситься розгляд питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відтак, суд наголошує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Щодо посилання відповідача у відмовах на дані державної статистичної звітності з земельних ресурсів форми 6-зем та інформації (лист №00-13-0,25-1677/107-17 від 31.10.2017), наданої відділом у Камянка -Бузькому районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області, що вказані земельні ділянки, що пропонуються до відведення є частиною господарського двору, слід зазначити наступне.

Таким чином, ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області відмовило позивачам у наданні дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, що не передбачені законодавством.

Відповідно до довідки від 12.01.2018 року, виданої відділом у Камянко Бузькому районі ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області форми 6-зем та викопіювання з кадастрової карти (плану), земельна ділянка, яка є предметом розгляду у справі, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, та відповідає нормам, визначеним Земельним Кодексом України, що передаються громадянам у власність (а.с. 75-77).

Окрім того, як вказує представник позивача та обгрунтовує поданими доказами, господарський двір, в межах якого знаходяться земельні ділянки належать сім`ї позивачів, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що підтверджується рішенням Камянка Бузького районного суду Львівської області від 06.06.2018 у справі №2-514/2007 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Сілець про примусове виконання обовязку в натурі та виділено майно у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а саме адмінбудівлі, що знаходиться у с. Сілець.

Слід звернути увагу на те, що згідно даних державної статистичної звітності з земельних ресурсів форми 6-зем та інформації (лист №00-13-0,25-1677/107-17 від 31.10.2017), наданої відділом у Камянка -Бузькому районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області, на які покликається відповідач, вказані земельні ділянки не перебувають в користуванні (власності) третіх осіб (а.с.57, 64).

При цьому, відповідачем не подано будь яких рішень щодо виділення земельної ділянки під господарський двір іншим фізичним чи юридичним особам. Будь яких документів, що могли би бути розцінені як правовстановлюючі, суду відповідачем не надано і про їх існування не повідомлено. Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 23.07.2015 року №К/800/20017/15, від 11.04.2017 №К/800/25862/16.

Відповідно до п. 6 ст.118 ЗКУ у разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим, ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Пунктом 7 ст. 118 Земельного кодексу України чітко передбачено підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, даний перелік підстав є вичерпним.

Відповідно до схеми розміщення земельних ділянок (а.с.73), що надаються кожному позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га та 0,5 га на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка-Бузького району Львівської області (за межами населеного пункту) дані ділянки відповідають місцю розташування.

Перевіривши оскаржені позивачами дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га та 0,5 га для ведення особистого селянського господарства на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка-Бузького району Львівської області, суд дійшов висновку, що такі дії вчинені відповідачем без урахування вимог Земельного кодексу України. Зокрема, нормами Земельного кодексу України не передбачено заборони передачі у власність громадянам у межах норми земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі.

Крім цього, листи від 08.11.2017 року за №В-13495/0-8427/6-17 та №В-13496/0-8426/6-17 ГУ Держгеокадастру у Львівській області містять посилання на Віце-прем`єр-міністра України від 08.10.2014 р. №37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 р. та доручення Голови Львівської облдержадміністрації №13/0/6-15 відповідно до яких при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обовязковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що у звязку із надходженням клопотання позивачів, ГУ Держгеокадастру листом від 30.10.2017 року №31-13-0.3-13915/2-17 звернулося до Голови Сілецької сільської ради Камянка Бузького району з проханням перевірити бажане місце розташування земельної ділянки на відповідність затвердженому генеральному плану населеного пункту та іншій містобудівній і землевпорядній документації, розробленій на місцевому рівні, якими обґрунтовуються довгострокові стратегії планування та забудови території населеного пункту і розвитку відповідної територіальної громади, а також висловити позицію щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до Доручення Віце-премєр-міністра України від 08.10.2014 №37732/0/1-14 та рішенням колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014з 15.10.2014 запроваджено обовязкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпоряджання землями сільськогосподарського призначення державної власності шляхом обовязкового направлення на розгляд місцевих рад на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації з землеустрою відповідних погоджень.

Наказом Держземагенства України від 15.10.2014 № 328 введено в дію ряд рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014, в тому числі рішення №2/1.

Відповідно до рішення колегії Держземагенства України №2/1:

2. Начальникам головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15 жовтня 2014 року, забезпечити обовязкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою:

2.1. Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. До запиту додавати копії клопотань та графічних матеріалів до них.

2.2. У запиті, наведеному в пункті 2.1 цього рішення:

зазначати прохання до відповідного органу місцевого самоврядування протягом десяти календарних днів з дня отримання запиту письмово висловити позицію із зазначеного питання;

інформувати орган місцевого самоврядування, що відсутність протягом зазначеного строку мотивованих заперечень є мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою.

2.3. У разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

2.4. У разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин.

Системний аналіз положень рішення колегії Держземагенства України №2/1 дає підстави стверджувати, що підставою відмови заявнику може бути лише мотивовані заперечення органу місцевого самоврядування, які передбачені виключно законом (ч.7 ст.118 та ч.3 ст.123 ЗК України) та які надійшли у десятиденний строк. За відсутності мотивованих заперечень ГУ Держземагенства повинен забезпечити розгляд клопотання у встановленому порядку.

Судом встановлено, що Сілецька сільська рада не надала відповіді на звернення ГУ Держземагенства у Львівській області від 30.10.2017 року №31-13-0.3-13915/2-17, що свідчить про відсутність заперечень з боку органу місцевого самоврядування.

Самі по собі доручення Віце-премєр-міністра України від 08.10.2014 №37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 та доручення Голови Львівської облдержадміністрації №13/0/6-15 не можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд звертає увагу на те, що лише частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, перелік яких є вичерпним.

Із наведених норм ЗК України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Виходячи з аналізу вказаних положень законодавства, суд вважає, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності відмови позивачам. у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,0 га та 0,5 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Сілецької сільської ради Камянка Бузького району Львівської області за межами населеного пункту.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку рішень відповідача про відмову у наданні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оформлені листами від 08.11.2017 №В-13495/0-8427/6-17 та №В-13496/0-8426/6-17, суд дійшов висновку що вони не відповідають критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України та вимогам Земельного кодексу України, тому їх слід визнати незаконними та скасувати.

Ураховуючи висновок суду про протиправність дій відповідача, виходячи із положень пункту 10.3. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про судове рішення в адміністративній справі від 20.05.2013 № 7 та наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд вважає за можливе зобовязати відповідача надати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2,0 га та 0,5 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Сілецької селищної ради Камянка Бузького району Львівської області за межами населеного пункту, оскільки це не повязано із здійсненням відповідачем владних повноважень під час адміністративних процедур.

Оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області, оформлене від 08.11.2017 року №В-13495/0-8427/6-17, яким ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка - Бузького району Львівської області.

3.Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області, оформлене листом від 08.11.2017 року №В-13496/0-8426/6-17, яким ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка - Бузького району Львівської області.

4.Зобов`язати ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка - Бузького району Львівської області із врахуванням висновків суду у даній справі.

5.Зобов`язати ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сілецької сільської ради за межами населеного пункту Камянка - Бузького району Львівської області із врахуванням висновків суду у даній справі.

6.Стягнути з ГУ Держгеокадастру у Львівській області (адреса:89018, м. Львів, пр.Чорновола,4, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (адреса: м. Львів, вул. Корсуньська,6/4)2 560 грн. сплаченого судового збору.

7.Стягнути з ГУ Держгеокадастру у Львівській області (адреса:89018, м. Львів, пр.Чорновола,4, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (адреса: м. Львів, вул. Городоцька, 311/8) 2 560 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 06.03.2018 року.

Суддя Карп`як О.О.