Справа № 804/4181/17
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року Справа № 804/4181/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Феріт»
до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування припису,-
Товариство з додатковою відповідальністю «Феріт» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просить: визнати протиправним припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області №4-4469-9-3 від 05.07.2016 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем було проведено перевірку позивача, щодо вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами перевірки було складено акт, на підставі якого винесено оскаржуваний припис. Проте позивач вважає, що при проведенні перевірки та складанні припису відповідачем було допущено порушення норм закону, які регламентують ці питання, у звязку з чим просив задовольнити позов.
06.07.2017 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у справі.
21.07.2017 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та поновлено позивачу строк звернення до суду із даним адміністративним позовом.
03.08.2017 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення по справі №904/6886/17.
21.11.2017 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.
27.11.2017 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було поновлено провадження у справі.
27.11.2017 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було зупинено провадження у справі, у звязку із необхідністю надання відповідачем письмових заперечень та доказів на їх підтвердження.
21.12.2017 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було поновлено провадження у справі.
21.12.2017 року у судовому засіданні у звязку із необхідністю витребування у сторін додаткових доказів було оголошено перерву до 25.01.2018 року.
Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання призначене на 25.01.2018 року не забезпечив.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надав клопотання про перенесення розгляду справи, у звязку з неможливістю прибуття представника у судове засідання, проте доказів неможливості прибуття у судове засідання інших представників до суду не надав. Також, надав до суду письмові заперечення відповідно до яких зазначено, що відповідачем була проведена перевірка позивача в ході якої встановлені порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акт перевірки та винесено оскаржуваний припис. Відповідач вважає, що оскаржуваний припис є правомірним, та таким, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим, підстави для його скасування відсутні.
У відповідності до ч. 9 ст. 205 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що у період з 06.06.2016 року по 29.06.2016 року Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області на підставі наказу №283-П від 18.04.2016р., направлень на планову перевірку №4-2352-9-3 від 18.04.2016р. та повідомлення №4-2352-9-3 від 18.04.2016р. проведено планову перевірку з питань дотримання ТДВ «Феріт» вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.
За результатами зазначеної перевірки Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області складено акт, яким встановлено порушення товариством вимог ст. 35 Закону України «Про охорони земель», ст. 164 Земельного кодексу України, ст.ст. 17, 33 Закону України «Про відходи», ст.ст. 44, 105 Водного кодексу України, а саме: на земельній ділянці біля цеху без відповідних дозволів розміщуються будівельні відходи, площі земельних ділянок, що зазнали засмічення, та товщини шару відходів визначені вимірюванням повіреною рулеткою №1.
На підставі акту перевірки Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було винесено припис №4-4469-9-3 від 05.07.2016 року, у відповідності до якого позивач повинен:
1) дотримуватись вимог природоохоронного законодавства України при здійснені діяльності підприємства - постійно;
2) користування земельними ділянками здійснювати за наявності правовстановлюючих документів - постійно;
3) проектну документацію «Система автономного теплоснабжения ОДО «Феррит». Очисные сооружения по очистке оборотной воды грязного цикла» з розділом ОВНС погодити згідно вимог законодавства - до 01 жовтня 2016 року;
4) розробити проектну документацію з розділом ОВНС на модернізацію виробництва та погодити в установленому порядку - до 01 жовтня 2016 року;
5) дотримуватись умов надання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря - постійно;
6) діяльність підприємства, повязану з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, здійснювати за наявністю дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з урахуванням всіх джерел утворення викидів - постійно;
7) розробити паспорти ГОУ у відповідності до «Правил технічної експлуатації установок очистки газу», затверджених наказом Мінприроди від 06 лютого 2009 року №52, - до 01 вересня 2016 року;
8) організувати ведення первинного обліку у сфері водопостачання та водовідведення - до 01 серпня 2016 року;
9) забезпечити в повному обсязі оснащення пристроями та вимірювальною апаратурою, що здійснюють облік обєму скидання води, - до 01 серпня 2016 року;
10) не припускати відведення стічних (зливових) вод з території підприємства по рельєфу місцевості - постійно;
11) запровадити контроль за якістю і кількістю скинутих стічних вод і забруднюючих речовин - до 01 вересня 2016 року;
12) забезпечити в повному обсязі збирання, очищення та відведення стічних (зливових) вод з території підприємства у відповідності до вимог законодавства - до 01 вересня 2016 року;
13) запровадити контроль за впливом проммайданчика на навколишнє природне середовище - до 01 вересня 2016 року;
14) налагодити контроль за станом заглиблених ємностей та їх можливим негативним впливом на підземні водоносні горизонти та ґрунти - до 01 вересня 2016 року;
15) здійснювати контроль забруднюючих речовин (нафтопродуктів) в ґрунтах з урахуванням фонової концентрації - до 01 вересня 2016 року;
16) розробити інвентаризацію відходів відповідно до фактичного стану з урахуванням всіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства, - до 01 жовтня 2016 року;
17) визначити склад і властивості відходів, та погодити згідно вимог чинного законодавства ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища та здоровя людини - до 01 жовтня 2016 року;
18) розробити та погодити згідно вимог законодавства нормативи граничних показників утворення всіх видів відходів у технологічних процесах та нормативи питомих показників утворення всіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства, - до 01 жовтня 2016 року;
19) декларацію про утворення відходів складати у відповідності до вимог законодавства та у повному обсязі - постійно;
20) операції у сфері поводження з відходами здійснювати відповідно до вимог екологічної безпеки - постійно;
21) розробити технічні паспорти на всі види відходів (ТПВ), що утворюються на підприємстві, та погодити згідно вимог законодавства - до 01 жовтня 2016 року;
22) розробити реєстрові картки обєктів утворення, оброблення та утилізації відходів та погодити згідно вимог законодавства - до 01 жовтня 2016 року;
23) забезпечити ведення первинного поточного обліку відходів за формою 1-ВТ в повному обсязі згідно вимог законодавства - до 01 серпня 2016 року;
24) укласти договори зі спеціалізованими організаціями на видалення чи утилізацію всіх видів відходів, що утворюються на підприємстві, - до 01 вересня 2016 року;
25) вжити заходи для максимальної утилізації відходів - до 01 вересня 2016 року;
26) здійснювати моніторинг місць утворення, зберігання та видалення відходів - постійно;
27) здійснювати зберігання та видалення відходів відповідно до вимог екологічної безпеки - постійно;
28) не допускати змішування та сумісне зберігання відходів різного морфологічного стану - постійно;
29) не допускати розміщення відходів в несанкціонованих містах - постійно;
30) надати на розгляд до Держекоінспекції інформацію та копії документів, які розглядаються в ході інспекційної перевірки, в повному обсязі - до 19 липня 2016 року;
31) виконувати умови надання Дозволу на викиди та не допускати викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з перевищенням нормативів викидів на момент дії Дозволу;
32) після проведення налагоджувальних робіт провести повторний інструментальний контроль від джерела викиду ДВ № 2, інформацію щодо проведення контролю надати до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області - в 5 денний термін після проведення контролю;
33) інформацію про результати проведення контролю за додержанням нормативів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та умов дозволів на викиди надавати до Держекоінспекцїї у Дніпропетровській області - в 15 денний термін після проведення контролю.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до п. «ґ» ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» № 1264-XII від 25.06.1991р., до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, пред'являння претензій про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Щодо посилань позивача на порушення державними інспекторами вимог щодо складання та підписання акту перевірки та припису, суд зазначає.
Для здійснення перевірки керівником відповідно органу Держекоінспекції або його заступником видається наказ про проведення перевірки, який має містити: найменування суб'єкта господарювання, підстава перевірки та предмет перевірки; період, за який буде здійснюватись перевірка; визначення виконавців перевірки із залученням, у разі потреби, спеціалістів інших органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій (за погодженням з їх керівниками, (п.п. 2.2. Порядку №464).
На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки та повідомлення. (2.З., 3.3. Порядку № 464).
За результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся, (п. 4.13 Порядку).
Пунктом 4.21 Порядку №464 передбачено, що в останній день перевірки два примірники акта перевірки підписуються державними інспекторами, які проводили перевірку, і всіма членами комісії (якщо перевірка проводилася комісією), керівником або уповноваженою особою суб'єкта господарювання. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта перевірки. У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт, про це зазначається в акті перевірки.
Як вбачається з акту, перевірку ТДВ «Феріт», щодо вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами було проведено комісією у складі 5 осіб, а саме: старшим державним інспектором з охорони навколишнього середовища ОСОБА_1, державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, при цьому акт та припис було підписано лише однією особою.
Відповідач у запереченнях зазначив, що на день підписання акту працювала лише одна особа, у звязку з перебуванням інших у відпустці та на лікуванні, проте жодних доказів суду не надано, при цьому зазначені обставини, на думку суду не є підставою для висновку про належне оформлення акту.
При цьому, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що перевірку провели 5 посадових осіб Держекоінспекції замість призначеної комісії у складі 16 осіб, склад якої вказаний у наказі від 18 квітня 2016 року № 283-П, оскільки жодною нормою Порядку або іншого нормативно-правового акту не визначено обовязок органу державного нагляду (контролю) проводити перевірку та підписувати акт перевірки усіма особами, зазначеними у наказі на проведення перевірки.
Щодо ступеня ризику господарської діяльності позивача для навколишнього природного середовища.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 №212 затверджено критерії розподілу суб'єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища та періодичність здійснення заходів державного нагляду (контролю).
Так, відповідно до п.п. 1, 2 зазначених Критеріїв суб'єкти господарювання незалежно від форми власності розподіляються за високим, середнім та незначним ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища.
Критеріями віднесення суб'єктів господарювання до групи суб'єктів з високим ступенем ризику є:
1) наявність в них об'єктів, що:
становлять підвищену екологічну небезпеку, або потенційно небезпечних об'єктів, в обігу яких перебувають небезпечні речовини I і II класу небезпеки, або таких, що забезпечують перевезення небезпечних вантажів; забезпечують життєдіяльність населених пунктів, зокрема водопровідно-каналізаційні господарства та підприємства, що провадять діяльність у сфері поводження з відходами;
2) провадження ними діяльності, що:
спричиняє викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в обсязі більш як 5 тис. тонн на рік, водоспоживання і водовідведення - більш як 25 тис. куб. метрів на рік чи призводить до утворення та розміщення відходів I і II класу небезпеки - більш як 100 тонн на рік або інших відходів - більш як 1 тис. куб. метрів на рік; пов'язана з вирубкою лісу, використанням водних живих ресурсів, веденням мисливського господарства та збереженням природно-заповідного фонду; пов'язана з видобуванням корисних копалин та геологічним вивченням надр, у тому числі дослідно-промисловою розробкою родовищ корисних копалин загальнодержавного значення.
Відповідно до п.3 Критеріїв, критеріями віднесення суб'єктів господарювання до групи суб'єктів із середнім ступенем ризику є:
1) наявність в них об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, або потенційно-небезпечних об'єктів, в обігу яких перебувають небезпечні речовини III і IV класу небезпеки;
2) провадження ними діяльності, що спричиняє викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в обсязі близько 5 тис. тонн на рік, водоспоживання і водовідведення - до 25 тис. куб. метрів на рік чи призводить до утворення та розміщення відходів I і II класу небезпеки - близько 100 тонн на рік або інших відходів - близько 1 тис. куб. метрів на рік;
3) діяльність, пов'язана з геологічним вивченням надр.
Згідно п. 4 ОСОБА_2, критеріями віднесення суб'єктів господарювання до групи суб'єктів з незначним ступенем ризику є наявність в них об'єктів, що не належать до високого або середнього ступеня ризику для навколишнього природного середовища та не підлягають державному обліку.
В силу приписів п. 5 Критеріїв планові заходи державного нагляду (контролю) за діяльністю суб'єктів господарювання проводяться: з високим ступенем ризику - не частіше одного разу на рік, із середнім ступенем ризику - не частіше одного разу на два роки, з незначним ступенем ризику - не частіше одного разу на три роки.
При цьому, об'єкти що належать до високого або середнього ступеня ризику для навколишнього природного середовища підлягають державному обліку у відповідності до Закону України «Про екологічну експертизу», який регулює порядок визначення ступеня ризику для навколишнього природного середовища, а саме за результатами висновків екологічної експертизи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 808 затверджено перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.
Згідно матеріалів справи, позивач використовує очисні споруди, що також підтверджено представником під час судових засідань та доданим до матеріалів справи Паспортом «Оборотной системы водоснабжения грязного цикла», які було введено в експлуатацію у 1995 році.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про екологічну експертизу» (чинним на час проведення перевірки) здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковим для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.
Відповідно до ст. 14 вказаного Закону державній екологічній експертизі підлягають, зокрема, документація по перепрофілюванню, консервації та ліквідації діючих підприємств, окремих цехів, виробництв та інших промислових і господарських об'єктів, які можуть негативно впливати на стан навколишнього середовища, в тому числі військового та оборонного призначення, документація по впровадженню нової техніки, технологій, матеріалів і речовин (у тому числі тих, що закуповуються за кордоном, які можуть створити потенційну загрозу навколишньому природному середовищу).
Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про екологічну експертизу», Основними завданнями екологічної експертизи є: 1) визначення ступеня екологічного ризику і безпеки запланованої чи здійснюваної діяльності; 2) організація комплексної, науково обґрунтованої оцінки об'єктів екологічної експертизи; 3) встановлення відповідності об'єктів експертизи вимогам екологічного законодавства; 4) оцінка впливу діяльності об'єктів екологічної експертизи на стан навколишнього природного середовища, і якість природних ресурсів; 5) оцінка ефективності, повноти, обґрунтованості та достатності заходів щодо охорони навколишнього природного середовища.
Як встановлено з матеріалів справи та позивачем не заперечувалося те, що на час проведення перевірки відповідного висновку експертизи із визначенням ступеня ризику здійснено не було.
Згідно ч.15 постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 808 до вказаного переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку відноситься зокрема нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт:
водозаборів поверхневих та підземних вод для систем централізованого водопостачання населених пунктів, промислових підприємств;
споруд водопідготовки систем питного водопостачання;
мереж водопроводу та водовідведення діаметром понад 1000 міліметрів;
систем закачування стічних вод до ізольованих підземних водоносних горизонтів;
систем зворотного водокористування, відведення, оброблення (підготовки) та скидання шахтних, карєрних, дренажних вод;
очисних споруд, систем скидання очищених стічних вод у водні обєкти;
Дослідивши вищевказаний перелік, суд зазначає, що пунктом 15 передбачено нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт, зокрема очисних споруд, систем скидання очищених стічних вод у водні обєкти, при цьому судом встановлено, що наявна у позивача очисна споруда вже була установлена на підприємстві та введена в експлуатацію в 1995 році.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що наявна у позивача система зворотного водопостачання брудного циклу служить для ліквідації скидання промислово-забруднених вод в річку Дніпро, раціональне використання водних ресурсів за рахунок очищення нафтовмісних стічних вод і повторного їх використання в системі оборотного водопостачання. В системі зворотного водопостачання брудного циклу по проекту не передбачено скидання не промислово-забруднених, не очищених вод в річку Дніпро, а тільки повторне їх використання в системі зворотного водопостачання.
Вода із системи зворотного водопостачання брудного циклу використовується для створення тиску робочої рідини (технічна вода, яка працює в замкнутому циклі), як енергоносія, для Пресів, які підприємство використовує для здійснення своєї діяльності.
Для виключення негативного впливу і марнотратства водних ресурсів позивачем були спроектовані і експлуатуються по теперішній час Очисні споруди (задача - раціональне використання водних ресурсів за рахунок очищення стічних вод і повторного їх використання в системі зворотного водопостачання підприємства і з метою поліпшення локального і загального екологічного фону і ліквідації скидання забруднених вод у навколишнє середовище).
Таким чином, вказаними очисними спорудами здійснюється оборотне водокористування, при якому очищена вода використовується у виробництві, що відповідає її призначенню визначеному в технічному паспорті.
Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо віднесення позивача до високого чи середнього ступеня ризику, у звязку з наявністю у позивача «Очисних споруд по очищенню зворотної води брудного циклу», оскільки відповідно до вищевказаного переліку видів діяльності та обєктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку відноситься діяльність повязана з новим будівництвом, реконструкцією, реставрацією, капітальним ремонтом зокрема очисних споруд, систем скидання очищених стічних вод у водні обєкти, а отже суд дійшов висновку, що позивач відноситься до субєкта господарювання з незначним ступенем ризику.
Щодо періодичності проведення перевірки, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що попередня планова перевірка позивача проводилась у період з 07.11.2013 року по 23.11.2013 року, спірна планова перевірка ТДВ «Феріт» проводились в період з 06.06.2016 року по 29.06.2016 року.
Таким чином, оскільки позивач відноситься до групи субєктів з незначним ступенем ризику, то відповідно до п.5 вищевказаних Критеріїв планова перевірка повинна проводитись не частіше одного разу на три роки, а отже відповідачем порушено періодичність проведення перевірки.
Відповідно до вимог статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить надання обов'язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, та здійснення контролю за їх виконанням.
Згідно п. 8 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Таким чином, діюче спеціальне законодавство у сфері здійснення державного нагляду (контролю) чітко визначає суть припису виключно як письмову вимогу щодо усунення конкретних порушень вимог законодавства. Розширення такого визначення не передбачено, а отже, у приписі щодо усунення порушень природоохоронного законодавства має бути зазначено які саме порушення допущено та строки їх усунення.
Суд зазначає, що дотримання вимог законів (в тому числі і в природоохоронній сфері) є конституційним обов'язком кожного.
Вимоги вказані у пунктах № 1, 2, 5, 6, 10, 19, 20, 26-29 припису, а саме: дотримуватись вимог природоохоронного законодавства України при здійснені діяльності підприємства; користування земельними ділянками здійснювати за наявності правовстановлюючих документів; - дотримуватись умов надання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря; - діяльність підприємства, повязану з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, здійснювати за наявністю дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з урахуванням всіх джерел утворення викидів; - не припускати відведення стічних (зливових) вод з території підприємства по рельєфу місцевості; - декларацію про утворення відходів складати у відповідності до вимог законодавства та у повному обсязі; - операції у сфері поводження з відходами здійснювати відповідно до вимог екологічної безпеки; - здійснювати моніторинг місць утворення, зберігання та видалення відходів; - здійснювати зберігання та видалення відходів відповідно до вимог екологічної безпеки; - не допускати змішування та сумісне зберігання відходів різного морфологічного стану; - не допускати розміщення відходів в несанкціонованих містах - не відповідають по своїй суті поняттю "припис" у визначенні, наведеному в Законі України "Про засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
Таким чином, кожна вимога у приписі контролюючого органу повинна бути належним чином сформульованою потребою, загальнозрозумілою і обов'язковою, та доведеною особі щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції.
Тобто, вищевказані вимоги не можуть вважатися приписами, оскільки не містять вимог щодо усунення конкретних порушень та строків у які вони повинні бути усунені, у зв'язку із чим підлягають скасуванню.
Щодо пункту 2 оскаржуваного припису, «Користування земельними ділянками здійснювати за наявності правовстановлюючих документів» - посилання на статті 125, 126 Земельного кодексу України, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що позивач має необхідні оформлені права на земельну ділянку та на право постійного користування, у звязку зі зміненням назви підприємства з АТЗТ «Феріт» на ТДВ «Феріт» був укладений договір-доручення з ТОВ «Геопроєктінвест» на корегування документів на земельну ділянку на ТДВ «Феріт».
Щодо пункту 3 оскаржуваного припису - «Проектну документацію «Система автономного теплоснабжения ОДО «Феррит». Очисные сооружения по очистке оборотной воды грязного цикла» з розділом ОВНС погодити згідно вимог чинного законодавства» - з посиланням на ст. ст. 26, 27, 28, 29 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища, ст. ст. 7, 14, 32, 39 ЗУ «Про екологічну експертизу».
Судом встановлено, на підприємстві була розроблена проектна документація на «Систему автономного теплоснабжения ОДО «Феррит» в 2004 році, топкові, згідно проекту були введені в експлуатацію у липні 2005 року, з узгодженням в усіх необхідних держорганізаціях, зі всією необхідною документацією. На реконструкцію очисних споруд (а точніше - ємності оборотної системи водопостачання брудного циклу) документація була розроблена у 1992 році, а у 1995 році реконструкція була завершена й дані ємності були введені в експлуатацію. Підприємство отримало проектну документацію з розділом ОВНС на вже діючі обєкти, які були введені в експлуатацію у 2005 та 1995 роках. Документація з розділом ОВНС на дані обєкти була повністю опрацьована експертами у сфері архітектурно-будівного та екологічного законодавства з висновком про прийняття даного проекту у сфері впливу на стан навколишнього природного середовища як позитивного.
Щодо пункту 4 оскаржуваного припису - «Розробити проектну документацію з розділом ОВНС на модернізацію виробництва та погодити в установленому порядку» - з посиланням на ст. ст. 26, 27, 28, 29 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища, ст. ст. 7, 14, 32, 39 ЗУ «Про екологічну експертизу».
З наданих позивачем доказів вбачається, що діюче обладнання підприємства, на яке поширюються чинні законодавчі акти та яке підпадає під їх дію, - розроблено, запроектовано, погоджено та запущено у виробництво в установленому порядку.
Щодо пунктів 5 та 6 оскаржуваного припису - «Дотримуватись умов надання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря» - з посиланням на ст. 3 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 10, 11 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря», «Діяльність підприємства, повязану з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, здійснювати за наявністю дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з урахуванням всіх джерел утворення викидів» - з посиланням на ст. 3 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 10, 11 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря».
Щодо пункту 7 оскаржуваного припису - «Розробити паспорти ГОУ у відповідності до «Правил технічної експлуатації установок очистки газу», затверджених наказом Мінприроди від 06.02.09 № 52» - з посиланням на ст. 10 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря», «Правила технічної експлуатації установок очистки газу», затверджені наказом Мінприроди від 06.02.09 № 52.
Згідно з даними статтями та у відповідності до правил позивачем розроблені паспорти ГОУ та передані в Держекоінспекцію 09.09.16 року (вих. №92), здійснюється контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин та ефективністю роботи устаткування.
Щодо пункту 8 оскаржуваного припису - «Організувати ведення первинного обліку у сфері водопостачання та водовідведення» - з посиланням на ст. 24 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 44 Водного кодексу України.
Згідно вищезазначених статей позивач проводить первинний облік у галузі охорони природного середовища і максимально чітко збирає, обробляє та подає відповідним державним органам інформацію та необхідні звіти про стан та діяльність у екологічній та природоохоронній сфері.
Щодо пункту 9 оскаржуваного припису - «Забезпечити в повному обсязі оснащення пристроями та вимірювальною апаратурою, що здійснюють облік обєму скидання води» - з посиланням на ст. ст. 44, 98 Водного кодексу України.
Постачання та водовідведення води здійснюється за рахунок мережі ПАТ «Дніпроважмаш», на території якого розташоване підприємство ТДВ «Феріт», згідно договору № 20-12/860 від 14.09.2012 року. Облік скинутих вод ведеться розрахунковим шляхом: кількість взятої (наданої) води від ПАТ «Дніпроважмаш» дорівнює кількості скинутої води нашим підприємством. Позивач в повному та точному обсязі веде облік прийнятої та скинутої води сумісно з ПАТ «Дніпроважмаш», та платить за неї, відповідно до вимог Водного кодексу України.
Щодо пункту 10 оскаржуваного припису - «Не припускати відведення стічних (зливових) вод з території підприємства по рельєфу місцевості» - з посиланням на ст. 70 Водного кодексу України, ст. 3 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища».
З матеріалів справи вбачається, що ТДВ «Феріт» розташоване на території іншого заводу - ПАТ «Дніпроважмаш» та є його колишньою структурною частиною. Постачання та водовідведення води здійснюється за рахунок мережі ПАТ «Дніпроважмаш», на території якого і розташоване підприємство ТДВ «Феріт» (колишній ковальський цех заводу ПАТ «Дніпроважмаш») згідно договору № 20- 12/860 від 14.09.2012 року. Навколо споруди цеху ТДВ «Феріт» встановлені та використовуються спеціально обладнані жолоба, по яких зливові природні (дощові) води скидаються в існуючу мережу зливної каналізації ПАТ «Дніпроважмаш». Стічні води йдуть лише по існуючій мережі, зєднаної з ПАТ «Дніпроважмаш». По рельєфу місцевості стічні води не відводяться і це не можливо, всі відмостки навколо підприємства виконані з уклоном в сторону зливостоків, адже підприємство було спроектоване саме на такий спосіб скидання води.
Щодо пункту 11 оскаржуваного припису - «Запровадити контроль за якістю і кількістю скинутих стічних вод і забруднюючих речовин» - з посиланням на ст. 44 Водного кодексу України.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивач періодично здає пробу стічної води до Лабораторії моніторингу вод Дніпропетровського обласного управління Водних ресурсів Державного агентства Водних ресурсів України на підставі договорів, про що свідчать також протоколи даних вимірювань, які було надано Державній екологічній інспекції.
Щодо пункту 12 оскаржуваного припису - «Забезпечити в повному обсязі збирання, очищення та відведення стічних (зливових) вод з території підприємства у відповідності до вимог законодавства» - з посиланням на ст. ст. 44. 96, 105 Водного кодексу України, ст. 164 Земельного кодексу України, ст. 35 ЗУ «Про охорону земель».
Навколо споруди цеху ТДВ «Феріт» встановлені та використовуються спеціально обладнані жолоба, всі відмостки навколо підприємства виконані з уклоном в сторону зливостоків по яких зливові природні (дощові) води скидаються в існуючу мережу зливної каналізації ПАТ «Дніпроважмаш», оскільки виробнича діяльність підприємства не призводить до скидів зливових вод, на підприємстві відсутній скид в водні обєкти, крім того, на ТДВ «Феріт» не експлуатуються накопичувачі промислових, побутових сільськогосподарських стоків чи відходів.
Щодо пункту 13 оскаржуваного припису - «Запровадити контроль за впливом проммайданчика на навколишнє природне середовище» - з посиланням на ст. 10 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря», ст. ст. 44, 96, 105 Водного кодексу України, ст. 35 ЗУ «Про охорону земель» та ст. 164 Земельного кодексу України.
Позивачем запроваджено та ведеться контроль можливого впливу, забруднення землі біля ємності системи зворотної системи водопостачання брудного циклу. З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2014 року була відібрана проба ґрунту біля ємності. Згідно законодавства нафтопродукти не нормуються. Результат дослідження у пробах 282,6 мг/кг .
19.10.2016 року були відібрані наступні проби ОСОБА_6 регіональним центром з питань токсиколого-гігієнічної та медико-біологічної оцінки промислових відходів (Н-ВТК «Центр»). Вміст нафтопродуктів у пробах ґрунту 151,99мг/кг; 302,24 мг/кг; 201,14 мг/кг. Наведені висновки у Протоколі за результатами санітарно-хімічних досліджень ґрунту свідчать про те, що «кількість нафтопродуктів у зразках ґрунту є типовими для промислових агломерацій. За коефіцієнтом концентрації та величиною вмісту нафтопродуктів рівень забруднення ґрунту є «допустимим».
Щодо пункту 14 оскаржуваного припису - «Налагодити контроль за станом заглиблених ємностей та їх можливим негативним впливом на підземні водоносні горизонти та ґрунти».
Проектом ОВНС на очисні споруди не передбачено виконання конструкції локальної мережі свердловин для спостереження та контролю якісного складу підземних вод біля ємності, тому що рівень ґрунтових вод на цій території залягає на глибині 13,3 м від донної поверхні (згідно «Отчета о результатах инженерно-геологических изысканий для строительства склада на территории ОАО «Феррит», виконаному «ЧП «ЭпрИС»» в 2000 році).
Щодо пункту 15 оскаржуваного припису - «Здійснювати контроль забруднюючих речовин (нафтопродуктів) в ґрунтах з урахуванням фонової концентрації» - з посиланням на ст. 105 Водного кодексу України, ст. 164 Земельного кодексу України, ст. 35 ЗУ «Про охорону земель», ст. 202 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища».
10.07.2014 року була відібрана проба ґрунту біля ємності. Згідно законодавства нафтопродукти не нормуються. Результат дослідження у пробах - 282,6 мг/кг.
19.10.2016 року були відібрані наступні проби ґрунту ОСОБА_6 регіональним центром з питань токсиколого-гігієнічної та медико-біологічної оцінки промислових відходів (Н-ВТК «Центр»). Вміст нафтопродуктів у пробах ґрунту: 151,99мг/кг; 302,24 мг/кг; 201,14 мг/кг. Наведені висновки у Протоколі за результатами санітарно-хімічних досліджень ґрунту свідчать про те, що «кількість нафтопродуктів у зразках ґрунту є типовими для промислових агломерацій. За коефіцієнтом концентрації та величиною вмісту нафтопродуктів рівень забруднення ґрунту є «допустимим»».
Щодо пункту 16 оскаржуваного припису - «Розробити інвентаризацію відходів відповідно до фактичного стану з урахуванням усіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства» з посиланням на ст. ст. 17,26 ЗУ «Про відходи».
Підприємство періодично проводить Інвентаризацію промислових та побутових відходів, розглядаючи, опираючись та фіксуючи фактичний стан та напрямок роботи підприємства. Звіт про інвентаризацію відходів розроблявся на підприємстві у 2012 році, у 2014 та 2016 роках.
Щодо пунктів 17-27 оскаржуваного припису - з посиланням на ст. ст. 17, 33, 34 ЗУ «Про відходи».
Позивач щороку подає декларацію про відходи за формою та у порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України, визначені склад та властивості, а також класи небезпеки фактичних відходів виробництва (Доповнення 1 до «Звіту про інвентаризацію промислових та побутових відходів), а також наведено санітарно-хімічні та токсико-гігієнічні дослідження промислових відходів ТДВ «Феріт» сумісно з ОСОБА_6 регіональним центром з питань токсиколого-гігієнічної та медико-біологічної оцінки промислових відходів (Н-ВТК «Центр»). ОСОБА_5 дослідження мали місце у 2011 році та у 2017 році. Окрім цього, кожен рік підприємство отримувало висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи щодо поводження з відходами для отримання лімітів, з переліком відходів та класом їх небезпеки.
Нормативи граничних показників утворення всіх фактичних відходів підприємства та нормативи питомих показників утворення всіх фактичних видів відходів підприємства є невідємною частиною при розробці «Звіту про інвентаризацію промислових та побутових відходів». Звіт про інвентаризацію відходів розроблявся на підприємстві у 2012 році, у 2014 та 2016 роках.
Кожен рік починаючи з 2013 року підприємство подає Декларацію з фактичним обсягом відходів згідно вимог законодавства, які визначено необхідними для подання. Копії всіх декларацій було передано до Екологічної інспекції під час перевірок.
Разом з розробкою «Звіту про інвентаризацію промислових та побутових відходів» позивачем розроблено технічні паспорти відходів (ТПВ), які погоджено з Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області у липні 2012 року та у грудні 2016 року - погоджені з Департаментом екології та природних ресурсів Дніпропетровської області. Технічні паспорти були надані під час планової перевірки Державній екологічній інспекції у 2016 році.
Також, на підприємстві позивача ведеться первинний поточний облік відходів і за формою ВТ-1, згідно яких складаються відповідні звіти з охорони навколишнього природного середовища, про що було зазначено в Акті перевірки екологічної інспекції Дніпропетровської області.
Позивачем укладені договори з організаціями, які мають дозволи та Ліцензії згідно законодавства, договір надання послуг утилізації відходів № 642 від 01.07.2015 року з ТОВ «Український центр поводження з відходами»; договір № 1 від 01.012016 року з вивозу ТБВ та будівельного сміття з ТОВ «Магістраль»; договір № і50і від 24.12.2014 р. з ТОВ. «Металорегіон» та договір № 79/9-02-16 від 12.01.2016 року з ДП «Завод обважнених і ведучих труб» на передачу лома чорних металів (металобрухту).
Щодо пункту 28 та 29 оскаржуваного припису - «Не допускати змішування та сумісне зберігання відходів різного морфологічного стану» - з посиланням на ст. ст. 3, 55 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 17, 33,34 ЗУ «Про відходи», - «Не допускати розміщення відходів в несанкціонованих містах» - з посиланням на ст. ст. 3, 55 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 35 ЗУ «Про охорону земель», ст. 164 Земельного кодексу України, ст. ст. 17, 33 ЗУ «Про відходи», ст. ст. 44, 105 Водного кодексу України.
На підприємстві ТДВ «Феріт» немає місць тривалого зберігання відходів. Тимчасове зберігання відходів здійснюється у спеціально облаштованих та відведених місцях, контейнерах (герметичних та стійких), позначених та підписаних у відповідності до відходу, для якого це місце облаштовано. Сумісне зберігання заборонено наказом по підприємству і порушник несе адміністративну відповідальність.
Щодо пункту 31-33 оскаржуваного припису з посиланням на ст. 10 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря», умови Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Умови, згідно яких підприємству ТДВ «Феріт» був виданий Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, виконуються та додержуються позивачем у повному обсязі. На підтвердження вказаного надано лабораторні інструментальні дослідження (вимірювання) сумісно з атестованою лабораторією ПАТ «ВТП Укренергочормет». Щорічні результати досліджень були надані при перевірці Держекоінспекції, перевищень чи зауважень обєму викидів зафіксовано не було.
Після проведення повторного контролю-результати було надано до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області.
Надаючи оцінку доводам щодо правомірності пункту 30 припису, яким підприємство зобовязано у термін до 19.07.2016 року надати на розгляд до Держекоінспекції інформацію та копії документів, які розглядаються в ході інспекційної перевірки в повному обсязі, чим порушено статті 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», стаття 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», суд зазначає про його необґрунтованість та протиправність, у зв'язку із тим, що обовязок по наданню документів є у підприємства саме під час проведення перевірки, проте перевірка позивача завершена 29.06.2016 року, крім того, вказаний пункт є невизначеним, оскільки з нього не вбачається які саме документи має надати підприємство.
Відповідно до п. 4.15. Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 №464, до акта перевірки додаються (за наявності) порівняльні таблиці, графіки, схеми, оформлені належним чином, підписані та надані посадовими особами суб'єкта господарювання, що перевіряється. В акті перевірки також зазначається інформація, пов'язана з проведенням інструментально-лабораторного контролю (відбір проб та вимірювання безпосередньо на об'єкті перевірки), та зазначаються посилання на акти відбору проб та протоколи вимірювань.
Суд зазначає, що відповідно до п. 4.14 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства не допускається включення до акту перевірки інформації або висновків, які не підтверджені документально.
Відповідачем до справи не надано жодних таблиць, графіків, схем, що використовувались спеціалістами державної екологічної інспекції під час вимірювання розміру шкоди, також відсутні посилання на прилади, якими проводилось вимірювання площ засмічених земельних ділянок та відсутня інформація щодо проведення їх перевірки.
Крім того, суд зазначає, що у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 року по справі №904/6886/17 також зазначено про наявність на порушень норм законодавства відповідачем при проведенні вказаної перевірки та складанні акту.
Так, у вищевказаній постанові зазначено, що до акту перевірки не надано первинних документів, які б вказували на спосіб та порядок визначення площі засмічених земельних ділянок та обєм відходів, які знаходились на цій площі. Також, в порушення вищевикладених вимог, в акті відсутня схема розміщення відходів, тому не має можливості встановити засмічену спірну ділянку, оскільки у ТДВ «Феріт» в постійному користуванні знаходиться дві земельних ділянки, площею 0,2718 га та 2,3208 га. в додатку до акту перевірки зазначено, що окрім іншого, під час замірів проводилась фотозйомка, однак жодного фото до матеріалів акту не долучено. Крім того, у акті обстеження (дотримання вимог природоохоронного законодавства) відсутні жодні відомості щодо документів, які б підтверджували зазначений в ньому висновок про розміщення відповідачем будівельних відходів саме на відкритому ґрунті, зокрема матеріалів ґрунтових досліджень, акти відбору проб та протоколи вимірювань. До того ж, в акті перевірки відсутні жодні докази щодо забруднення навколишнього природного середовища або можливості такого забруднення будівельними відходами, а Класифікатор відходів 005-96 не містить такого поняття, як «будівельні відходи».
Також, в акті перевірки не зазначено обставин, з яких перевіряючі дійшли висновку про знаходження на території відповідача саме сміття, а не будівельних матеріалів.
У поясненнях до акту перевірки (від 11 липня 2016 року) ТДВ «Феріт» доводив до відома відповідача, що дані будівельні матеріали, які відповідачем сприйнято як будівельне сміття, було придбано товариством для реконструкції вузла газового обліку.
Відповідно висновків експерта ОСОБА_7 за № 88/17 від 12 червня 2017 року встановлено наступне: «Матеріали та конструкції, що складовані на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні ТДВ «Феріт» по вул. Сухий Острів, 3, в м. Дніпро, не є будівельними відходами. Вказані матеріали та конструкції не втратили свої споживчі властивості і мають подальше використання, що підтверджується результатами визначення технічного стану даних матеріалів та конструкцій як задовільного технічного стану (II категорія технічного стану)».
З огляду на вищевикладене, та враховуючи те, висновки акту перевірки визнані постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09 жовтня 2017 року у справі № 904/6886/17 - незаконними, а сам акт визнано таким, що складений з порушенням вимог законодавства, відповідачем безпідставно та незаконно складено припис № 4-4469-9-3 від 05 липня 2016 року про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Таким чином, матеріалами справи (належними, допустимими та достатніми доказами) підтверджено, що при проведенні перевірки, складенні акту і оскаржуваного припису були порушені вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - Товариством з додатковою відповідальністю «Феріт» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1600,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №663 від 30.06.2017 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1600,00 грн. підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправними та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області №4-4469-9-3 від 05.07.2016 року.
Присудити здійснені Товариством з додатковою відповідальністю «Феріт» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень), що документально підтверджується платіжним дорученням №663 від 30.06.2017 року за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_8