Справа № 809/16/18
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2018 р. справа № 809/16/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Скільський І.І., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибгосп Бурштинський» про застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності, -

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибгосп Бурштинський» про застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.01.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) (а.с. 1-2).

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (стаття 258 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок проведеної позивачем планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства встановлено порушення відповідачем статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», внаслідок якого відповідач здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за відсутності дозволу на здійснення таких викидів, порушення пункту 9 статті 44 Водного кодексу України, внаслідок якого у відповідача відсутній дозвіл на спеціальне водокористування на ставкове господарство, порушення пункту 4 частини 1 статті 98 Водного кодексу України, внаслідок якого відповідачем здійснюється експлуатація водозабірних споруд без рибозахисних пристроїв.

30.01.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Щодо заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві (а.с.32-33), просив суд у задоволенні позовних вимог про застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності відмовити. Зокрема, вказав, що в матеріалах перевірки відсутні дані, які підтверджують те, за допомогою яких споруд або технічних пристроїв ТОВ «Рибгосп Бурштинський» здійснював забір води з водних об`єктів та який негативний вплив має вказана обставина на навколишнє природне середовище, права та свободи водокористувачів. Звернув увагу суду на те, що позивачем не надано доказів забору води товариством зі свердловини в розмірі 250 тис. м.куб. Крім того, зазначив, що в акті перевірки відсутня інформація щодо проведення інструментально-лабораторного контролю (відбір проб та вимірювання безпосередньо на об`єкті перевірки), відсутнє посилання на акти відбору та протоколи вимірювань.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

Відповідач зареєстрований як юридична особа 07.02.2003 року, здійснює господарську діяльність на підставі Статуту, згідно Режиму рибогосподарської діяльності експлуатації водойми – охолоджувача Бурштинської ТЕС, знаходиться за адресою 77111, Івано-Франківська область, м.Бурштин, вул.Міцкевича, буд.51 основним видом діяльності товариства є прісноводне рибництво (аквакультура) (код КВЕД 03.22).

В період з 07.12.2017 до 15.12.2017 позивачем у відповідності до наказу №451 від 04.12.2017 та на підставі направлення на проведення планової перевірки за №287 від 04.12.2017 проведено планову перевірку дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (а.с.10,11).

За наслідками проведеної перевірки позивачем складено акт за №393 (а.с.12-23).

Проведеною перевіркою встановлено порушення статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», внаслідок здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Під час перевірки позивачем також зроблено висновок про те, що станом на 15.12.2017, зарибнення Бурштинської водойми не відбулося (зворотній бік а.с.22).

Суд зазначає, що відповідачем в поясненні до акту перевірки зазначено, що до акту перевірки додається акт зарибнення (а.с.23).

Крім того, позивачем перевіркою встановлено, що відповідачем протягом 2016-2017 років забрано з свердловини 250 тис. кв.м без дозволу на спецводокористування. Скид води з виробничих приміщень по каналізаційному трубопроводу здійснюється у водойму – охолоджувач Бурштинської ТЕС.

За наслідками розгляду вищевказаного акта перевірки, 15.12.2017 позивачем внесено відповідачу припис за №287, пунктом 5 якого зобов`язано відповідача до 15.02.2018 отримати дозвіл на спеціальне водокористування, на ставкове господарство та свердловину; пунктом 7 якого зобов`язано відповідача до 01.03.2018 не здійснювати скиду води з виробничих приміщень по каналізаційному трубопроводу у водойму – охолоджувач Бурштинської ТЕС, та здійснити заходи щодо запобігання забрудненню водних об`єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з території, а сам обладнати територію твердим покриттям з встановленням відстійників; пунктом 18 якого зобов'язано відповідача до 01.03.2018 отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; пунктом 19 якого зобов`язано відповідача до 01.03.2018 здійснювати забір води з поверхневих джерел при наявності рибозахисних пристроїв; пунктом 20 якого зобов`язано відповідача до 01.02.2018 відповідно до режиму СТРГ здійснити рибо-меліоративні заходи (зарибнення) (а.с.25).

Відповідно до п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 р. № 275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з п.1 Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 р. №429 (далі за текстом - Положення) Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Держекоінспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

На підставі підпункту «г» п.4.2 Положення, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог:

- законодавства про охорону атмосферного повітря щодо: виконання запланованих і затверджених загальнодержавних, галузевих або регіональних природоохоронних програм; наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин, забезпечення безперебійної ефективної роботи і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; додержання нормативів у галузі охорони атмосферного повітря; додержання екологічних показників нафтопродуктів (бензину автомобільного та дизельного палива), які реалізуються шляхом оптової та роздрібної торгівлі суб'єктами господарювання; порядку здійснення діяльності, спрямованої на штучні зміни стану атмосфери і атмосферних явищ у господарських цілях; надання своєчасної, повної та достовірної інформації про стан атмосферного повітря, визначення видів і обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря.

У відповідності до абз.2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів.

Згідно з частиною 5, 6 статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, суб'єкту господарювання, об'єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Суд зазначає, що позивачем в акті перевірки не наведено відомостей про забруднюючі речовини, їх обсяг та величину, які містяться у викидах в атмосферне повітря.

Натомість, позивачем в акті перевірки вказано, що на підприємстві знаходиться котельня, з котлом на твердому паливі для обігріву приміщень, яка на момент перевірки не функціонує (а.с.14).

Крім того, відповідачем у поясненні до акту перевірки щодо вказаного порушення зазначено, що на даний час викиди з котла не здійснюються, а з початку експлуатації зобов`язуються виготовити дозвіл (а.с.23).

Відповідно до частини 1, 2 статті 48 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу (пункт 9 частини 1 статті 44 Водного кодексу України).

Згідно ст. 50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», екологічна безпека є такий стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров'я людей.

Екологічна безпека гарантується громадянам України здійсненням широкого комплексу взаємопов'язаних політичних, економічних, технічних, організаційних, державно-правових та інших заходів.

Діяльність фізичних та юридичних осіб, що завдає шкоди навколишньому природного середовища, може бути припинена за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що факт здійснення викидів відповідачем забруднюючих речовин позивачем не встановлено, оскільки на час перевірки котельня відповідача не здійснювала експлуатацію. Вказана обставина відповідачем повідомлена позивачу в поясненні до акта перевірки (а.с.23).

Враховуючи те, що відповідачем повідомлено позивача про те, що ним не проводилась експлуатація котла, до акту перевірки надано акт зарибнення, а також те, що позивачем у приписі на усунення порушень встановлений термін на їх усунення - до 01.03.2018 року, а із позовом позивач звернувся до суду вже 01.01.2018 року, тобто до встановленого інспекцією строку для усунення встановлених порушень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відсутні підстави для застосування судом заходів реагування у вигляді заборони (зупинення) окремих видів діяльності: роботи джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; спеціальне водокористування (експлуатація водозабірних споруд, забір води із підземних та поверхневих джерел, скидання зворотних вод у водні об`єкти; експлуатація водозабірних споруд без рибозахисних пристроїв.

За приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Також, суд вважає з потрібне зазначити, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду (пункт 8 частина 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи положення частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення суб'єктом владних повноважень.

Відтак, суд звертає увагу на те, що обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

За таких обставин, звернення позивача до суду з вимогами про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю) до завершення строку, визначеного в приписі, внесеному на усунення виявлених порушень суперечить та унеможливлює застосування до спірних відносин частину 11 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», якою передбачено, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем не доведено факту порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів, а, отже, адміністративний позов Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Рибгосп Бурштинський» про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю) до задоволення не підлягає.

Вимоги позивача про стягнення сплаченого судового збору з відповідача, до задоволення не підлягають, оскільки відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлені правила розподілу судових витрат встановлено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262, 372 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області () вул. Сахарова, 23 а, м.Івано-Франківськ, 76014;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибгосп Бурштинський» (), вул. Міцкевича, 51, м.Бурштин, Івано-Франківська область, 77111.

Суддя Скільський І.І.