Справа № 345/3668/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/65/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 грудня 2017 року (суддя Парфенюк В.І., м. Чортків, час прийняття 12:03) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 період служби в армії з 11.05.1979р. по 11.05.1981р., стажу роботи з 26.08.2000р. по 08.02.2001р.; з 16.02.2006р. по 20.03,2007р до стажу роботи по Списку № 2 та перевести позивача з одного виду пенсії на пенсію за віком по Списку № 2 з 12.06.2017р. Крім того, просив зобов'язати відповідача зарахувати період служби в армії з 11.05.1979р. по 11.05.1981р., стаж роботи з 26.08.2000р. по 08.02.2001р., з 16.02.2006р. по 20.03.2007р. до стажу роботи по Списку № 2 та перевести позивача з одного виду пенсії на пенсію за віком по Списку № 2 з 12.06.2017р.

Постановою від 04 грудня 2017 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області позов задовольнив.

Визнав неправомірними дії Калуського обєднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 період служби в армії з 11.05.1979р. по 11.05.1981р., стажу роботи з 26.08.2000р. по 08.02.2001р.; з 16.02.2006р. по 20.03.2007р до стажу роботи по Списку № 2 та перевести пенсію ОСОБА_1 з виду на вид на пенсію за віком по Списку № 2 з 12.06.2017р.

Зобов'язав Калуське обєднане управління ПФУ Івано-Франківської області зарахувати період служби в армії з 11.05.1979р. по 11.05.1981р., стаж роботи з 26.08.2000р. по 08.02.2001р., з 16.02.2006р. по 20.03.2007р. до стажу роботи по Списку № 2 та перевести пенсію ОСОБА_1 з виду на вид на пенсію за віком по Списку № 2 з 12.06.2017р.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що пенсійний орган фактично не відмовив ОСОБА_1 у переведенні пенсію на пільгових умовах, а в межах своїх повноважень розяснило необхідність подання документів, що підтверджують наявність пільгового стажу.

Судом не враховано положення Закону України від 02.06.2005р. № 2636-ІV «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби», яким з 01.01.2006 року передбачено, що "Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності (Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах".

Оскільки на час призову на строкову військову службу позивач ОСОБА_1 не працював на роботі, що дає право на пільгову пенсію період проходження строкової служби не підлягає до зарахування до пільгового стажу роботи. Даний факт підтверджується копією трудової книжки позивача, згідно відомостей якої до призову в армію позивач працював не на пільговій роботі.

Судом також не враховано, що під час призначення пенсії відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного пятирічного періоду роботи із шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року таке право впродовж цього періоду має бути підтверджено за результатами атестації робочих місць.

Таким чином, відсутність атестації робочого місця не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, а позивачем не надано жодних документів на підтвердження того, що атестація його робочого місця в період роботи з 26.08.2000 р. по 08.02.2001 р. на посаді помічника бурильника ОАО «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» та в період роботи з 16.02.2006 р. по 10.03.2007 р. на посаді бурового майстра ООО «Аргиллит» проводилась.

За таких обставин, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову

24 січня 2018 року на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу пенсійного органу, в якому позивач зазначає, що згідно військового квитка він - ОСОБА_1 з 11.05.1979р. по 11.05.1981р. - всього 2 роки 1 день проходив військову службу в Радянській армії. Після цього одразу з 05.06.1981р. по 27.11.1981р. він працював в особливо шкідливих умовах праці за Списком №1 на Калуському ВО «Хлорвініл» слюсарем по ремонту апаратурного устаткування.

Посилання відповідача на відсутність підстав для зарахування стажу роботи помічником бурильника з 26.08.2000р. по 08.02.2001р., буровим майстром з 16.02.2006р. по 20.03.2007р. до стажу роботи за Списком № 2 без підтвердження результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці періоду роботи.

Ці твердження є необґрунтованими, безпідставними, оскільки відповідач свідомо ігнорує норми міжнародного законодавства, які підлягають застосуванню в першу чергу.

Відповідно до ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993р. Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Тому Калуське обєднане УПФУ повинно було при призначенні пенсії зарахувати до стажу роботи за Списком № 2 стаж роботи з 26.08.2000р. по 08.02.2001р. - в Ноябрьському нафтогазрозвідувальному підприємстві ОАО «Сибнефть-Ноябрьскнефтегаз» в м. Ноябрськ та з 16.02.2006р. по 20.03.2007р.- в ООО «Аргиллит» в м. Ніжньовартовськ, який підтверджується пільговими довідками.

З огляду на викладене, просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 грудня 2017 року без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 22.04.2016р. призначено пенсію за віком відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення. Згідно розрахунку стажу Калуське обєднане УПФУ для обчислення пенсії врахував загальний стаж роботи 33 роки 8 місяців 5 днів. В тому числі: 5 місяців 23 днів - з 05.06.1981р. по 27.11.1981р. стаж роботи слюсарем по ремонту апаратурного устаткування зараховано до стажу роботи за Списком № 1 на підставі пільгової довідки № 145 від 20.04.2016р. та 4 роки 7 місяців 9 днів - з 20.12.1985р. по 28.07.1990р. стаж роботи помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ зараховано до стажу роботи за Списком № 2 на підставі пільгової довідки № 10-754 від 14.05.2015р.

Відповідно до п. 9 «Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 стаж роботи за Списком № 1 - 5 місяців 23 дні можна додати до стажу роботи за Списком № 2 - 4 роки 7 місяців 9 днів, для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2. В свої сукупності стаж роботи за Списком № 2 становить 5 років 1 місяць.

Згідно розрахунку стажу відповідач зарахував період роботи з 26.08.2000р. по 08.02.2001р. в Ноябрьському нафтогазрозвідувальному підприємстві ОАО «Сибнефть-Ноябрьскнефтегаз» та з 16.02.2006р. по 20.03.2007р. в ООО «Аргиллит» до стажу роботи для обчислення пенсії, однак не врахував ці періоди до пільгового стажу роботи за Списком № 2.

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з заявою про зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах періодів роботи з 26.08.2000р. по 08.02.2001р. та з 16.02.2006р. по 20.03.2007р., а також періоду служби в Радянській армії з 11.05.1979р. по 11.05.1981р. Крім того, росив перевести його на пенсію за віком по Списку №2 з 12.06.2017 року.

Однак, пенсійний орган відмовив позивачу у зарахуванні вказаних періодів та переведенні позивача на пенсію за віком по Списку №2 з 12.06.2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що документи, подані позивачем, повністю підтверджують підстави для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що правовою підставою для призначення особі пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення, є наявність у неї відповідного статусу, що повинен підтверджуватися посвідченням або факт проживання у вказаній зоні.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, лише частково відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Нормами ч.1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону передбачено, що особам, які на день введення в дію цього Закону мають стаж на роботах із шкідливими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, мають право на пенсію на пільгових умовах, яка призначається відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсія на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Тобто для призначення пенсії після досягнення 57 років позивачу необхідно мати стаж роботи не менше 26 років 6 місяців з них не менше 7 років 6 місяців за Списком № 2.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ, п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Суд першої інстанції встановив, що згідно записів трудової книжки (запис №№ 29-32) ОСОБА_1 з 26.08.2000р. по 08.02.2001р. працював в Ноябрьському нафтогазрозвідувальному підприємстві ОАО «Сибнефть-Ноябрьскнефтегаз» помічником бурильщика експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ.

Пільгова довідка № 18/1/1/4925 від 07.04.2016р., видана ОАО «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз», підтверджує, що стаж роботи з 26.08.2000р. по 08.02.2001р. по зазначеній професії, дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, затвердженим постановою КМ СРСР від 26.01.1991р. № 10 Розділ № ХІІ підрозділу 1а позиції 2130100а-11297, у відповідності з пп. 2 п.1 ст. 30 Федерального закону РФ від 28.12.2013р. № 400-ФЗ «О страховых пенсиях».

Також період роботи в Ноябрьському нафтогазрозвідувальному підприємстві ОАО «Сибнефть-Ноябрьскнефтегаз» підтверджується архівною довідкою про заробітну плату № 01/1/1/6480 від 10.05.2016р., в якій відображено заробіток за період 09.2000-05.2001рр.

Згідно записів в трудовій книжці (запис №№ 43-45) з 16.02.2006р. по 20.03.2007р. ОСОБА_1 працював в ООО «Аргиллит» в м. Ніжньовартовськ - буровим майстром.

Пільгова довідка від 16.05.2006р. № 76, видана правонаступником ООО «Интегра-Бурение» підтверджує, що стаж роботи з 16.02.2006р. по 20.03.2007р. на посаді буровим майстром при виконанні робіт по бурінню нафти, газу та газового конденсату передбачена Списком № 2, а саме розділом ХІІ «Бурение, добыча и переработка нефти, газа и газового конденсата, переработка угля и сланца» підрозділом №1 «Бурение» позиції 2130100б-23196, затверджених постановою КМ СССР № 10 від 26.01.1991р. у відповідності з пп. 2 п.1 ст. 30 Федерального закону РФ від 28.12.2013р. № 400-ФЗ «О страховых пенсиях».

Таким чином, у спірні періоди позивач працював на підприємствах ОАО «Сибнефть-Ноябрьскнефтегаз» та ООО «Аргиллит», які знаходяться на території Російської Федерації, а тому питання щодо можливості зарахування вказаних періодів роботи до пільгового стажу за відсутності висновків атестації, слід розглядати у відповідності до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року (далі - Угода).

Частинами 2,3 ст. 6 Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Водночас, за приписами статті 7 Угоди, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода 1992 року) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з ст. 1 Угоди 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.

Отже, пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суду слід перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню до пільгового відповідно до законодавства країни, де особа його набула.

Згідно з листом відділення ПФРФ в м. Ноябрську по Ямало-Ненецькому автономному округу від 24.03.2017 року № 209679/16-04 проведення атестації робочих місць на території Російської Федерації є прерогативою підприємства і не є вирішальним критерієм при визначенні права на дострокове призначення пенсії.

Відповідно до матеріалів справи, спірні періоди роботи позивача з 26.08.2000р. по 08.02.2001р. помічником бурильщика експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ в в Ноябрьському нафтогазрозвідувальному підприємстві ОАО «Сибнефть-Ноябрьскнефтегаз» та з 16.02.2006р. по 20.03.2007р. буровим майстром при виконанні робіт по бурінню нафти, газу та газового конденсату в ООО «Аргиллит» дають право на пільгове пенсійне забезпечення за законодавством РФ, а тому відповідно до Угоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку № 2.

Що стосується зарахуванню позивачу до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоду служби в армії з 11.05.1979р. по 11.05.1981р., колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи те, що позивач на момент призову на строкову військову службу працював на посаді, яка не дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, час перебування ОСОБА_1 на військовій службі з 11.05.1979р. по 11.05.1981р не підлягає зараховуванню до пільгового стажу.

Беручи до уваги вищевикладене, у позивача відсутній достатній стаж, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах 7 років 6 місяців, а відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, позовні вимоги щодо зарахування періоду строкової військової служби з 11.05.1979р. по 11.05.1981р. до стажу роботи по Списку № 2 та зобовязання відповідача перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком по Списку № 2 задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні періодів роботи з 26.08.2000р. по 08.02.2001р., з 16.02.2006р. по 20.03.2007р. до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла переконання щодо обґрунтованості апеляційної скарги в частині безпідставного зарахування судом першої інстанції строкової військової служби з 11.05.1979р. по 11.05.1981р. до стажу роботи по Списку № 2 та зобовязання відповідача перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком по Списку № 2, та задоволення апеляційної скарги в цій частині позовних вимог.

В решті постанову суду слід залишити без змін.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно зясував обставини, що мають значення для, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 періоду служби в армії з 11.05.1979 року по 11.05.1981 року і перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобовязання Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 період служби в армії з 11.05.1979 року по 11.05.1981 року та перевести позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 грудня 2017 року у справі № 345/3668/17 в частині визнання неправомірними дій Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 період служби в армії з 11.05.1979 року по 11.05.1981 року і перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобовязання Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 період служби в армії з 11.05.1979 року по 11.05.1981 року та перевести позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 скасувати та прийняти в цій частині позовних вимог нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_2

Постанова в повному обсязі складена 07 березня 2018 року.