Справа № 640/15000/17
Суддя: Шмадченко С. І.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017 року Київський районний суд м.Харкова у складі головуючої судді Шмадченко С.І. за участю секретаря Черниш О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про визнання рішень, дій протиправними та дискримінаційними, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просив визнати з 01.04.2017 року рішення та дії Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова неправомірними щодо припинення виплати йому пенсії протиправними та дискримінаційними. Зобов'язати Київське об'єднане управляння пенсійного фонду України м.Харкова поновити виплату пенсії та виплатити виниклу заборгованість ОСОБА_1 Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Київського об'єднане управляння пенсійного фонду України м. Харкова подати до суду у встановлений судом строк з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

В судове засідання позивач направив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Коноваленко О.С. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, посилався на те, що позивачу з квітня 2017 року припинена виплата пенсії у зв'язку з тим, що проведеною перевіркою було встановлено, що позивач як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, за зазначеною адресою, як фактичне місце проживання на території Київського району м.Харкова, не проживає.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач є пенсіонером і отримував пенсію за віком за місцем свого проживання в м.Луганську.

Згідно довідки № від 02.02.2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Личница Польша та проживав у АДРЕСА_2, перемістився 12 січня 2015 р. з тимчасово окупованої території до АДРЕСА_1. (а.с.11)

З 01.07.2014 р. позивач перебував на обліку у Київському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Харкова, отримував пенсію на окремий пенсійний картковий рахунок в АТ «Ощадбанк», а з квітня 2017 року виплату пенсії було призупинено.

Згідно витягу з рішення управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради №12 від 07.07.2017 р. скасовано ОСОБА_1 довідку № від 02.02.2015 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, який не перебуває за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, підставою для припинення виплати пенсії позивачеві пенсійним органом визначено не підтвердження позивачем фактичного місця проживання на території Київського району м.Харкова.

Такі дії відповідача суд вважає протиправними, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 та п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;(положення пункту 2 визнано такими, що не відповідають Конституції України, є неконституційними, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009р.№25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5)в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, частиною 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначений вичерпний перелік припинення виплати пенсії та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках передбачених законом.

Між тим, відповідачем не зазначено, яка саме з підстав, визначених наведено нормою Закону, слугувала припиненню виплати пенсії позивачу.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених устатті 1 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі Порядок № 509).

За приписами п. 1 вказаного Порядку № 509 довідка є документом, який видається внутрішньо переміщеній особі.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» передбачено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., N 81, ст. 2296; 2015 р., N 70, ст. 2312). Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється в установах публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому.

Зазначені виплати припиняються з місяця, наступного за тим, у якому завершився строк дії такої довідки, виданої після 9 вересня 2015 року. У разі продовження строку дії довідки зазначені виплати поновлюються з дати припинення їх виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача взято на облік Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, як особу переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО відповідно до довідки УПСЗН від 02.02.2015 року № . Термін дії довідки безстроковий.

Суд зазначає, що припинення виплати пенсії позивачу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення з підстав не підтвердження фактичного місця проживання суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, за висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 07.10.2009р. в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Таким чином, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

У п. 51 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, вказано, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. При цьому за п. 54 такого рішення зазначено, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач, припиняючи 01 квітня 2017 року виплату позивачу його пенсії діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Київського об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо припинення з 01.04.2017 року пенсійних виплат позивачу та зобов'язати відповідача поновити позивачу з 01.04.2017 року виплату пенсії.

Керуючись ст.ст. 6-14, 86, 159, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним рішення та дії Київського об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо припинення з 01.04.2017 р. виплати пенсії ОСОБА_1

Зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова поновити з 01.04.2017 року виплату пенсії та виплатити виниклу заборгованість ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя