Справа № 315/1323/17(2-а/315/35/17)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 року справа № 315/1323/17(2-а/315/35/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу Гуляйпільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2017 року у справі №315/1323/17(2-а/315/35/17) (головуючий суддя у 1 інстанції Телегуз С.М., постанова прийнята та складена 23 листопада 2017 року у м.Гуляйполе в приміщенні Гуляйпільського районного суду Запорізької області) за позовом ОСОБА_2 до Гуляйпільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Гуляйпільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі відповідач,), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII;

- зобовязати відповідача провести обчислення, призначити та виплачувати пенсію за вислугу років з 28.09.2017 року згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року без обмежень її граничного розміру з урахуванням фактично отриманих виплат і умов праці за останні 60 календарних місяців роботи, відповідно до поданої заяви від 28.09.2017 року і наданих довідок прокуратури Запорізької області про заробітну плату від 22.09.2017 року №18-639вих.17 та №18-640вих.17.;

- стягнути з Державного бюджету України на її користь судові витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позову зазначила, що 28 вересня 2017 року звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугою років у відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року. Листом від 12 жовтня 2017 року за №37/Д-4 відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії, з посиланням на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII з 01.06.2015року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються за Законом України «Про прокуратуру», а тому пенсії в порядку на умовах, визначених цим законом не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Вважає, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії грубо порушує її конституційне право на соціальний захист.

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Гуляйпільського обєднаного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Зобов'язано Гуляйпільське обєднане управління Пенсійного фонду в Запорізькій області призначити з дня звернення з відповідною заявою від 28.09.2017 року та виплачувати позивачу, на підставі раніше отриманих необхідних для призначення пенсії довідок прокуратури Запорізької області пенсію за вислугою років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року без обмежень її граничного розміру з урахуванням фактично отриманих виплат і умов праці за останні 60 календарних місяців роботи.

Стягнуто на користь позивача судові витрати у сумі 640 гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Гуляйпільського обєднаного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та залишити позовну заяву без розгляду, закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ст.86 Закону України «Про прокуратуру» визначено порядок та підстави призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 01 жовтня 2016 року по 30.09.2017 року 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років. Як вбачається із поданих документів,у період з 14.10.2014 року по 01.06.2015 року у позивача відсутній стаж роботи для призначення пенсії, тобто він є меншим за 23 роки, що свідчить про відсутність у позивача права на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, жодних заяв чи клопотань до суду не надали, тому апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до пп.1, 2 ч.1 ст.311 КАС України.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. В обґрунтування відзиву зазначила, що на день звернення 28.09.2017 року її загальний страховий стаж становить 37 років 25 днів, у тому числі стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугою років 23 роки 8 місяців 4 дні, з яких стаж роботи на прокурорсько-слідчих посадах становить 19 років 2 місяці 24 дні. Стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» складається з часу роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах, стаж роботи на посаді головного спеціаліста по кадрах в управління ПФУ у Гуляйполівському районі та строк перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та він є достатнім для призначення пенсії за вислугу років, а тому відповідач безпідставно відмовив у призначенні такої пенсії.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 28 вересня 2017 року звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугою років у відповідності до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Листом від 12 жовтня 2017 року за № 37/Д-4 відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії, з посиланням на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII з 01.06.2015року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються за Законом України «Про прокуратуру», а тому пенсії в порядку на умовах, визначених цим законом не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погоджуючись з відмовою відповідача ОСОБА_2 звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача за вислугою років, яка дає право на призначення пенсії відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» на день звернення позивача з заявою про призначення пенсії, складав 23 роки 8 місяців і 4 дні, в тому числі на прокурорсько-слідчих посадах 19 років 2 місяці 24 дні. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_2 мала право на призначення пенсії та пенсійне забезпечення відповідно до ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VIII.

З наведеними висновками колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону України Про прокуратуру від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ (далі Закон №1789-ХІІ), яка втратила чинність 15 липня 2015 року, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Частиною 6 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ було визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

При цьому у ч.1 ст.56 Закону №1789-ХІІ, було визначено, що під поняттям "прокурор" у статті 50-1 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Згідно пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказані в пункті 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону №213-VIII положення закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийняті не були, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону №1789-ХII щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

15 липня 2015 року набрав законної сили Закон України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до частини 1 статті 86, якого прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Вказана норма набрала законної сили після 1 червня 2015 року, станом на вказану дату не була діючою, а тому положення Закону №213-VIII на неї не розповсюджуються, ця норма іншими законами не скасовувалась, її дія не зупинялась, у звязку з чим колегія суддів вважає, що з 15 липня 2015 року право прокурорів на пенсійне забезпечення за вислугу років законодавцем відновлено і прокурори з вказаної дати мають таке право.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 28.09.2017 року звернулась до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України Про прокуратуру, отже на момент звернення позивача із відповідною заявою чинним був Закон України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Частиною 1 статті 86 Закону України Про прокуратуру №1697-VII від 14.10.2014 року (далі Закон №1697-VII), в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, було встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Відповідно до ч.2 статті 86 Закону № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з ч.6 статті 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач з 08.04.1998 року була прийнята на роботу в органи прокуратури Запорізької області та призначена стажистом на посаду помічника прокурора Гуляйполівського району, 24.03.1999 року призначена на посаду помічника прокурора, 07.01.2002 року призначена старшим помічником прокурора, 20.06.2002 року звільнена з органів прокуратури, стаж роботи - 4 роки 2 місяці 13 днів; з 18.09.2002 року призначена старшим помічником прокуратури, з 05.06.2012 року призначена старшим прокурором прокуратури, з 15.12.2015 року призначена на посаду прокуратури Гуляйполівського відділу Токмацької місцевої прокуратури це працювала і на момент звернення з заявою про призначення пенсії, стаж роботи 15 років 0 місяців 11 днів, всього 19 років 2 місяці 24 дні. Наведений стаж роботи в силу приписів ч.6 статті 86 Закону № 1697-VII зараховується до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею та зараховується до часу роботи на прокурорських посадах.

Що стосується періоду роботи з 21.06.2002 року по 19.09.2002 року на посаді головного спеціаліста по кадрах в Управління Пенсійного фонду України в Гуляйполівському районі, колегія суддів вважає, що наведений стаж роботи не може бути зарахований до вислугу років для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки відповідно до ст.86 зазначеного Закону до вислуги років зараховується час роботи на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою. З наведеної норми вбачається, що умовою для зарахування стажу роботи на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою до вислуги років, позивач повинна була обіймати посаду державного службовця безпосередньо у перерахованих органах чи утворених відповідно до законодавства України військових формуваннях, проте вона працювала у Пенсійному фонді України, а тому відсутні підстави для зарахування цього стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Також колегія суддів вважає безпідставними твердження позивача про необхідність зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» періоду знаходження у відпустках по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 04.12.1985 року по 08.04.1987 року та з 24.02.1989 року по 30.12.1991 року, всього 4 роки 2 місяці та 12 днів, оскільки згідно доказів, які містяться в матеріалах справи, у зазначених відпустках позивач перебувала займаючи посаду юрисконсульта Гуляйполівського ремонтно-механічного заводу ПО «Украгнопромреммаш» та в цей період жодного відношення до прокурорських посад чи посад визначених у ст.86 Закону України «Про прокуратуру» не мала, а тому така відпустка не може бути зарахована до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином стаж роботи позивача на прокурорських посадах, який зараховується до вислуги років та надає право позивачу на пенсію згідно зі ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років, складає 19 років 2 місяці 24 дні.

За наведених обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії вислуга років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» становить менше ніж 23 роки, а тому ОСОБА_2 не набула права на отримання пенсії за вислугу років на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, що свідчить про безпідставність позовних вимог, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно зясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Гуляйпільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити частково.

Постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2017 року у справі №315/1323/17(2-а/315/35/17) - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Гуляйпільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 27.02.2018 року та відповідно до п.2 ч.5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 06 березня 2018 року.

ОСОБА_3 ОСОБА_1

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_4