Справа № 803/80/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року ЛуцькСправа № 803/80/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бірука В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника управління Укртрансбезпеки у Волинській області Степанова Володимира Петровича про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02.01.2018 №008851

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до заступника начальника управління Укртрансбезпеки у Волинській області Степанова Володимира Петровича (далі - заступник начальника управління Степанов В.С., відповідач) про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02.01.2018 №008851.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою від 02.01.2018 №008851 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 1700,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказує на те, що викладене у постанові та приписі порушення про відсутність у нього договору із замовником транспортних послуг не відповідає дійсності, оскільки він займається торгово-посередницькою діяльністю, а не перевезенням пасажирів. Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, та просив її скасувати.

Ухвалою суду від 26.01.2018 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без судового засідання та виклику сторін, а в подальшому за клопотанням відповідача ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 11:00 год. 26.02.2018.

26.02.2018 розгляд справи відкладено на 11:45 год. 05.03.2018 у зв'язку з клопотанням відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 23-26) позовні вимоги заперечив та зазначив, що 05.12.2017 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Волинській області проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні перевезення пасажирів в м. Луцьку. В ході проведення перевірки встановлено, що 05.12.2017 о 09:32 год. легковий автомобіль марки Volkswagen LT 35, номерний знак НОМЕР_1, заїхав на територію автобусної станції №1, з транспортного засобу вийшло близько шести пасажирів, які розраховувалися з водієм за проїзд з смт. Любешів до м. Луцька.

В порушення вимог статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» у позивача була неоформлена ліцензія на право надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення, а також неоформлений договір із замовником послуги.

Вказані порушення зафіксовані в акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 05.12.2017, на підставі якого винесено припис від 02.01.2018 № 004618 про усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт та постанову від 02.01.2018 № 008851 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 гривень на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». З врахуванням наведеного, просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 05.12.2017 на підставі наказу від 30.11.2017 № 1155, яким затверджено щотижневий графік проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті з 04.12.2017 по 10.12.2017, направлення на перевірку від 01.12.2017 № 027160 на автостанції № 1 в м. Луцьку посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Волинській області проведена рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів щодо дотримання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 27-29).

В ході проведення перевірки встановлено, що 05.12.2017 о 09:32 год. водієм ОСОБА_1 легкового автомобіля марки Volkswagen LT 35, номерний знак НОМЕР_1, надавались послуги по перевезенню шести пасажирів.

Транспортний засіб марки Volkswagen LT 35, номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

В ході перевірки встановлено, що у водія транспортного засобу Volkswagen LT 35, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 відсутній договір із замовником послуг, а також відсутня (неоформлена) ліцензія на право надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

Вказані обставини зафіксовані посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.12.2017 (а.с. 30).

ОСОБА_1 з актом перевірки ознайомлено, однак від підпису та надання письмових пояснень останній відмовився, про що зроблено відповідний запис (а.с. 30).

20.12.2017 відповідач направив ОСОБА_1 повідомлення від 18.12.2017 № 911/17 про розгляд справи про порушення транспортного законодавства 02.01.2018 (а.с. 35).

Позивач на вказану дату прибув до управління Укртрансбезпеки у Волинській області та надав письмові пояснення, в яких зазначив, що 05.12.2017 прибув до м. Луцька з дружиною та донькою, яких привіз на ринок та висадив на автостанції №1, а сам поїхав у лікарню (а.с. 36).

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем винесено припис від 02.01.2018 №004618 про усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт перевізнику ОСОБА_1 та винесено постанову №008851 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн. на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Згідно із частиною першою статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України "Про автомобільний транспорт" послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

Легковий автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев'ять з місцем водія включно (стаття 1 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб марки Volkswagen LT 35, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 є легковим автомобілем.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено перелік документів для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, а саме: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України; для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Крім того, статтею 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" також встановлено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до пункту 4 цього Порядку державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено виключний перелік документів, що перевіряється контролюючими органами під час здійснення рейдових перевірок: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 (далі - Правила № 176).

Ці Правила визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов'язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Згідно з пунктами 104, 105 Правил № 176 для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) перевізник зобов'язаний використовувати транспорті засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, мати відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожен автомобіль.

Організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб'єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

Договір може бути укладений: окремо на кожну послугу з визначенням часу та місця посадки пасажира (групи пасажирів), місця та орієнтовного часу прибуття, а також загального розміру оплати послуги; на встановлений строк обслуговування з визначенням переліку обов'язків, що покладаються на автомобільного перевізника, автомобільного самозайнятого перевізника, виду оплати (подобова, погодинна та/або покілометрова) з можливим продовженням строку дії договору за домовленістю сторін.

Перевезення на замовлення також може здійснюватися за попередньою домовленістю між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та замовником послуг.

Відповідно до пунктів 106, 107 цих Правил послуги з перевезення на замовлення не можуть надаватися на стоянках таксі та на шляху проходження транспортного засобу особам, з якими не було попередньої домовленості про надання послуги. Вартість послуг визначається за попередньою домовленістю між замовником послуг та суб'єктом господарювання або перевізником.

Перевізнику, який надає послуги з перевезення на замовлення, забороняється оформляти послугу та здійснювати посадку пасажира: на шляху проходження; на зупинках транспорту, стоянках таксі; у місцях, не передбачених договором.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок автомобільного перевізника чи водія мати і пред'являти на вимогу контролюючих органів відповідні документи, що засвідчують його право на здійснення перевезення пасажирів.

З матеріалів перевірки, зокрема, із службової записки старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті ОСОБА_5 від 07.12.2017 адресованої заступнику начальника управління Степанову В.С., вбачається, що на момент проведення рейдової перевірки автомобіль марки Volkswagen LT 35, номерний знак НОМЕР_1 під'їхав і зупинився на території автостанції № 1 м. Луцька, в салоні автомобіля знаходилося близько шести пасажирів, які при виході проводили грошовий розрахунок з водієм. Відсутність договору із замовником транспортних послуг і ліцензії водій пояснив тим, що привіз людей у лікарню.

В якості свідка був допитаний в судовому засіданні старший державний інспектор відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті ОСОБА_5, який надав показання аналогічні тим, що викладені у службовій записці від 07.12.2017. Також зазначив, що під час розмови з пасажирами, останні підтвердили, що приїхали з смт. Любешів до м. Луцька.

При цьому, суд не приймає до уваги пояснення позивача про те, що 05.12.2017 прибув до м. Луцька з дружиною та донькою, яких привіз на ринок та висадив на автостанції №1, а сам поїхав у лікарню, оскільки як вбачається з фотокарток наявних у матеріалах справи, автомобіль марки Volkswagen LT 35, номерний знак НОМЕР_1 перебував на території автостанції № 1 м. Луцька, а не на стоянці автомобілів та на них зафіксовано не лише осіб жіночої статі, а й особу чоловічої статі.

Крім того, пояснення позивача, надані ним 02.01.2018 та у судовому засіданні є різними по суті, а саме: в письмовому поясненні від 02.01.2018 він зазначав, що привіз на ринок дружину та дочку, а в судовому засіданні пояснював, що привіз дружину та її дочку і свою сестру.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 перебував 05.12.2017 на прийомі у лікаря суду не надано.

Також у судовому засіданні позивач не зміг належним чином пояснити, чого він пересів на пасажирське сидіння автомобіля і біля нього стояли пасажири різної статі, які по характеру їх дій ніби-то проводили розрахунок з водієм.

Вказане, із долученими до справи письмовими доказами, на думку суду, свідчить про те, що позивач здійснював внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

При цьому, надаючи послуги по перевезенню пасажирів, позивач зобов'язаний був мати та пред'явити під час перевірки на здійснення перевезення договір із замовником та ліцензію, чого зроблено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем порушено вимоги статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки послуги з перевезення пасажирів легковим автомобілем надавались позивачем без належного оформлення документів, які передбачені статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: без договору із замовником послуги та ліцензії.

Частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з пунктом 28 Порядку № 1567 адміністративно-господарський штраф повинен бути перерахований суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.

Оскільки на момент перевірки у водія був відсутній договір із замовником послуг на перевезення пасажирів та ліцензія, тому застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу згідно з оскаржуваною постановою є правомірним.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищевикладене, суд прийшов висновку, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02.01.2018 №008851 в розмірі 1700,00 грн., прийнята відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства України та в межах наданих йому повноважень, а тому в задоволенні адміністративного позову про скасування постанови від 02.01.2018 №008851 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до заступника начальника управління Укртрансбезпеки у Волинській області Степанова Володимира Петровича про скасування постанови від 02.01.2018 №008851 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Р.С.Денисюк

Повний текст рішення складено 12 березня 2018 року.