Справа № 826/26721/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію (ліквідацію) публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство «Дельта банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними наказу та бездіяльності, скасування наказу та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. (надалі за текстом - «Уповноважена особа») щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу № 014-28539-160215 від 16.02.2015 р., укладеного між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі за текстом - «ПАТ «Дельта Банк») та позивачем;

- визнати протиправним та скасувати рішення (у формі повідомлення про нікчемність правочинів від 23.09.2015 р.) Уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського вкладу № 014-28039-160215 від 16.02.2015 р.;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами під час тимчасової адміністрації, за закінченим договором банківського вкладу, які отримують відшкодування коштів в межах гарантованої суми;

- зобов'язати Уповноважену особу провести дії щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу, що знаходяться на рахунках у банку, та подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі за текстом - «Фонд») щодо включення ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Разом з тим, відповідач не виконує вимог указаного закону та безпідставно відмовляє у відшкодуванні.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу від 16.02.2015 №014-28539-160215, який укладено між позивачем та ПАТ «Дельта Банк». Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського вкладу від 16.02.2015 №014-28539-160215, який укладено між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», оформлене наказом від 16.09.2015 №813. Визнано протиправними дії Уповноваженої особи щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на виплату коштів за вкладами під час тимчасової адміністрації за закінченим договором банківського вкладу, які отримують відшкодування коштів в межах гарантованої суми. Зобов'язано Уповноважену особу подати до Фонду зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, стосовно рахунків ОСОБА_3, відкритих у ПАТ «Дельта Банк», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Зокрема, відповідач стверджує, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається, а уклавши такий договір Банк надав перевагу кредиторам. Скаржник також звертає увагу, що договір банківського вкладу був укладений у період дії постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 р. «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних».

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая» у гривнях від 16.02.2015 року № 014-28539-160215, за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 200 000 грн. за ставкою 13 % річних строком до 15 серпня 2015 року.

Відповідно до додаткової угоди №1 до договору від 16 лютого 2015 року пункт 1.8 вказаного договору викладено в наступній редакції: зарахування вкладі на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору Сторони домовились, що умови п.5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Як вбачається із платіжного доручення від 16.02.2015 № 45937029, на вкладний рахунок позивача внесено грошові кошти у розмірі 200 000 грн., шляхом перерахування з банківського рахунку ОСОБА_4 відкритого в ПАТ «Дельта Банк».

02 березня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову за № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

На підставі цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02 березня 2015 р. яким запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» - Кадирова В.В.

08.04.2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 в ПАТ «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 року № 147 строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015 року включно.

02 вересня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року за № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року.

24 червня 2015 року ОСОБА_3 звертався до Уповноваженої особи із заявою про надання інформації із зазначенням причин не виплати йому відшкодування коштів за вкладом.

Листом від 23 вересня 2015 року № 8821/1442 позивача повідомлено, що договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 16.02.2015 року № 014-28539-160215 визнано нікчемним відповідно до вимог п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем не наведено та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що укладений з позивачем договір банківського вкладу (депозиту) був спрямований на завдання шкоди державі, а тому позовні вимоги про визнання бездіяльності Уповноваженої особи протиправною та зобов'язання вчинити дії по включенню позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі за текстом - «Фонд») визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 р. № 4452-VI (надалі за текстом - «Закон № 4452-VI»).

Згідно частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 27 Закону № 4452, у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, регулюється порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У відповідності до п. 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року №14, (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Згідно п.п. 2, 4 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

За змістом частини 1 статті 35 Закону № 4452-VI тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня «спеціаліст») та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

В силу вимог частини 2 статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 1 статті 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Підстави для визнання правочину (у тому числі договору) нікчемним визначені, зокрема, у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

Так, відповідно до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI нікчемними є правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Договір банківського вкладу № 014-28039-160215 від 16.02.2015 року не передбачає платежів чи передачі майна з метою надання переваги окремим кредиторам, а відтак посилання Уповноваженої особи на пункт 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI є необґрунтованим.

В матеріалах справи відсутні докази та відповідачем не доведено наявність підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 16.02.2015 року № 014-28039-160215, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» та не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Посилання Уповноваженої особи на те, що кошти на депозитний рахунок позивача надійшли від ОСОБА_4 обґрунтовано не взято судом до уваги, оскільки така операція не заборонена законодавством.

Прийняття банком коштів від іншої особи може свідчити про порушення працівниками банківської установи внутрішніх нормативних актів банку, проте не має наслідком нікчемність укладеного правочину.

При цьому, у даній правовій ситуації сторони за договором у додатковій угоді від 16 лютого 2015 року передбачали можливість зарахування коштів на вкладний рахунок з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента

З огляду на наведені правові норми та враховуючи, що вимоги позивача не були включені Уповноваженою особою до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про обґрунтованість позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а посилання скаржника на те, що договір банківського вкладу був укладений у період дії постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 р. «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» є помилковим.

По-перше, ця обставина не була підставою для прийняття рішення про визнання договору банківського вкладу нікчемним.

По-друге, зазначена постанова складає банківську таємницю, а отже позивач не знав і не повинен був знати про її існування.

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що на початку 2015 ПАТ «Дельта Банк» активно рекламувало депозитну програму «Найкращий від Миколая» та залучало кошти клієнтів.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 06 березня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мельничук В.П.

Земляна Г.В.