Справа № 621/162/18
Суддя: Шахова В. В.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №621/162/18
РІШЕННЯ

іменем України

02 березня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді- Шахової В.В.,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до інспектора СРПП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

27.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора СРПП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просив постанову інспектора СРПП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії БР № 632266 від 16.01.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 435 скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

В обґрунтування свого адміністративного позову ОСОБА_4 зазначив, що він 16.01.2018 року о 16 год.40 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-21011, державний номер НОМЕР_1, рухався у м. Змієві по вул. Харківській, у напрямку м. Харкова зі швидкістю руху 40-45 км/ч, займаючи крайнє праве положення на правій полосі руху. Знаходячись на перехресті вул. Харківської та вул. Залізничної у м. Змієві, порівнявшись з світлофором, виникла зміна сигналу світлофору з зеленого на жовтий, без миготіння зеленого сигналу. Усвідомлюючи відсутність у нього можливості зупинити автомобіль без екстреного гальмування та знаходячись близько 10 метрів до пішохідного переходу, виконав вимоги п.8.11 ПДД України. Розуміючи, що різке гальмування призведе до втрати керування автомобілем, з причин обмороження покриття дороги, а також створенню аварійної обстановки транспорту, який рухався за ним, розуміючи, що на перехресті, який він перетинав, немає інших учасників дорожнього руху, яким би він міг створити потенційну аварійну ситуацію або перешкоди пішоходам, тому ним було прийнято рішення проїхати вказане перехрестя відповідно до п.16.8 ПДД України. Після проїзду перехрестя, близько 250-300 метрів від світлофора, він був зупинений інспектором Нащанським С.Ю., який невиразно відрекомендувався, був без світловідбиваючого жилета, без нагрудного знаку, не предявив документів та звинуватив його в порушенні вимог п.8.7.3 ПДД України.

ОСОБА_2 вважав, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є незаконним та необґрунтованим, у звязку з чим, звернувся до суду з даним позовом.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши надані докази, дійшов наступного.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 632266 від 16.01.2018 року вбачається, що інспектором Нащанським С.Ю. до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 455 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 16.01.2018 року о 16 год. 50 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ-21011, державний номер НОМЕР_1, рухаючись на перехресті вулиць Харківська та Залізнична у м. Змієві, здійснив проїзд на заборонюючий жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.4.3 Правил дорожнього руху України.

Згідно зі статтею 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з частиною 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і пятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена статтею 122 розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що після того, як позивач, заперечивши під час зупинки допущене порушення, інспектор відповідно до ст. 258 КУпАП повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, чого не було зроблено, оскільки з оскаржуваної постанови вбачається, що до неї долучено нічого не було.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Таким чином, згідно вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст. 245 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Враховуючи заявлені позовні вимоги та приписи ч.3 ст. 286 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 73-77, 90, 139, 143, 205, 229, 241-244, 271, 272, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МК №416237, виданний Зміївським РВ ГУМВС України в Харківській області 02,07.2007р, адреса реєстрації: м.Зміїв вул.Новоселівська,2) до інспектора СРПП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 (юридична адреса: 63404, м.Зміїв, вул.Донецька, 26, Харківська область, інші відомості не відомі) про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити.

Постанову інспектора СРПП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії БР № 632266 від 16.01.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 435 ( чотиреста тридцять п'ять) грн. скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації бюджету 22030106) за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції(м.Харків, вул.Шевченка, 315-А ) витрати на оплату судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області з дня складання повного тексту судового рішення або в порядку ч. 2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складений 07.03.2018 року.

Головуючий: