Справа № 804/7037/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 р. Справа № 804/7037/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі судового засідання Конєвої С.О. Карімовій Ю.Р.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Сталь" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» Куліша Віктора Миколайовича, третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправними дій відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Сталь» звернулося з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» Куліша Віктора Миколайовича, третя особа: ОСОБА_4 та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов кредитного договору №22-0031/В від 06.03.2013р., що укладені між ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» та ТОВ «Нова Сталь», а саме: щодо правочинів (договорів): договір поруки №22-0031/В/П-1 від 30.09.2014р., що укладений між ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» та ОСОБА_4; договір про внесення змін та доповнень №9 від 02.10.2014р. до кредитного договору від 06.03.2013р. укладеного між ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» та ТОВ «Нова Сталь»; Банківська операція від 30.09.2014р. щодо перерахування шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок 856 318,87 доларів США з поточного рахунку НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4; Банківська операція від 30.09.2014р. щодо перерахування шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок 12704,42 доларів США з поточного рахунку НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на адресу позивача надійшов лист від 25.09.2017р. за вих. № 20/112 з повідомленням про нікчемність вищенаведених правочинів, а також необхідність повного та належного виконання усіх умов кредитного договору. Позивач вважає такі дії відповідача щодо визнання нікчемними вищевказаних правочинів протиправними у зв'язку з тим, що вказані вище правочини не містять ознак нікчемності правочинів, визначених пунктом 1 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність, оскільки заборгованість по вказаному кредитному договору була погашена за рахунок грошових коштів, які перебували на рахунку третьої особи, за згодою самої третьої особи, строк дії вказаного кредитного договору був припинений шляхом укладення договору про внесення змін і доповнень №9 від 02.10.2014р. до вказаного кредитного договору про що було надано позивачеві підтвердження щодо відсутності заборгованості та закриття рахунків згідно листа №20/1367 від 08.12.2016р. за підписом попередньої уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб банку Приходько Ю.В. При цьому, позивач вказує на те, що банк, здійснивши списання коштів з рахунку третьої особи, що було передбачено і договором поруки за вказаним кредитним договором, третя особа виконала зобов'язання позивача перед Банком, тобто вчинила відповідні майнові дії на користь Банку, у зв'язку з чим Банк отримав повне погашення заборгованості позивача за його кредитним договором, а отже, вважає, що твердження про нікчемність правочинів є лише припущенням відповідача, оскільки не відбулося жодного факту безоплатного відчуження майна з боку Банку або відмови останнього від майнових вимог. Списання Банком грошових коштів третьої особи призвело до збільшення розміру грошових активів банку за рахунок зменшення обсягу зобов'язань Банку, а тому позивач вважає, що укладення вказаних договорів та здійснення зазначених банківських операцій мало наслідком виключно покращення активів капіталу банку. Також позивач посилається і на те, що відповідачем при визнанні нікчемними вказаних договорів не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у ч.3 ст.38 вказаного Закону та не наведено з яких підстав вбачається, що вказані вище договори та банківські операції мають ознаки нікчемного правочину і яким чином взагалі вказані правочини могли би спричинити неплатоспроможність банку. Окрім того, позивач вважає, що відповідачем було порушено строк проведення перевірки правочинів Банку на предмет нікчемності, оскільки така перевірка мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме: до 17.01.2016р. у зв'язку з чим позивач вважає, що дії відповідача щодо направлення повідомлень про нікчемність правочинів (договорів), не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягають визнанню протиправними.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи у порядку письмового провадження згідно до вимог ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, письмових заперечень на вимогу суду не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 15.11.2017р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с.43).

Третя особа (ОСОБА_4.) в судове засідання не з'явилася, причину неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.44).

Згідно до вимог ч.2 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які не прибули в судове засідання, не є перешкодою для розгляду справи.

Також і за приписами ч.4 ст.128 вказаного Кодексу встановлено, що у разі неприбуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

А якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта - ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, належне повідомлення відповідача і третьої особи про дату, час та місце розгляду справи, строки розгляду справи, встановлені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представників відповідача та третьої особи за наявними у справі доказами згідно до вимог ч.2, ч.4, ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із наданих суду сторонами документів встановлені наступні обставини у даній справі.

06.03.2013р. між ПАТ "ІнтерКредитБанк» та ТОВ «Нова Сталь» був укладений кредитний договір №22-0031/В за умовами якого Банк надав позивачу кредит у формі відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 550000 доларів США з кінцевим строком повернення повної суми кредиту до 05.03.2014р.,що підтверджується копією відповідного кредитного договору (а.с.10-17).

Також з метою належного виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 30.09.2014р. між Банком, ОСОБА_4 (поручителем), ТОВ «Нова Сталь» (боржником) був укладений договір поруки №22-0031/В/П-1, що підтверджується копією відповідного договору поруки (а.с.18-21).

Надалі, 30.09.2014р. з поточного рахунку НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, було здійснено банківські операції щодо перерахування шляхом внутрішньобанківських проводок 856318,87 доларів США та 12704,42 доларів США на виконання умов кредитного договору №22-0031/В від 06.03.2013р., що підтверджується змістом повідомлення про нікчемність правочинів від 25.09.2017р. за вих. №20/112 (а.с.24-25).

02.10.2014р. між Банком та ТОВ «Нова Сталь» було укладено договір про внесення змін та доповнень №9 до кредитного договору №22-0031/В від 06.03.2013р. за умовами якого достроково було припинено дію договору з 02.10.2014р., що підтверджується його копією (а.с.22).

08.12.2016р. на звернення позивача до Банку, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку Приходько Ю.В. було надано лист за вих. №20/1367 зі змісту якого видно, що станом на 08.12.2016р. заборгованість позивача перед Банком за кредитним договором №22-0031/В від 06.03.2013р. відсутня; рахунки для обліку заборгованості за вказаним кредитним договором закриті (а.с. 23).

Відповідно до постанови Правління НБУ від 16.01.2015р. №27 «Про відкликання банківської ліцензії ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.01.2015р. №8 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» відповідно до яких було розпочато процедуру ліквідації Банку, строки здійснення якої були продовжені до 16.01.2018р. та уповноваженою особою Фонду, якій делеговані були повноваження ліквідатора Банку згідно рішення №2220 від 31.05.2017р. були надані Кулішу В.М. з 07.06.2017р., що підтверджується матеріалами справи.

25.09.2017р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку Куліш В.М. за вих. №20/112 було направлено повідомлення про нікчемність правочинів згідно п.п.1,2,7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»:

-Договору поруки №22-0031/В/П-1 від 30.09.2014р., укладений з ОСОБА_4 на суму 869023,29 доларів США;

-Банківської операції від 30.09.2014р. щодо перерахування шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок 856318,87 доларів США з поточного рахунку НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4;

-Банківської операції від 30.09.2014р. щодо перерахування шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок 12704,42 доларів США з поточного рахунку НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4;

-Договору про внесення змін та доповнень №9 від 02.10.2014р. до кредитного договору від 06.03.2013р. (про припинення строку дії договору) - (а.с.24-25).

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлення про нікчемність вищевказаних правочинів посилаючись на те, що заборгованість по вказаному вище кредитному договору була погашена за рахунок списання Банком коштів з рахунку поручителя (третьої особи у справі - ОСОБА_4.), що передбачено умовами договору, а тому вважає, що вказані вище правочини та банківські операції по списанню коштів з рахунку третьої особи не містять ознак нікчемності правочинів, визначених пунктом 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Правовідносини з приводу направлення повідомлення про нікчемність правочинів уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. №4452-УІ (далі - Закон №4452) та Порядком виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення» затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №826 від 26.05.2016р. ( далі - Порядок №826).

За приписами ст.37 Закону №4452 визначено, що уповноважена особа Фонду діє від імені банку та в межах повноважень, делегованих їй Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно п.4 ч.2 ст.37 Закону №4452 уповноважена особа Фонду має право, зокрема: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Також і відповідно до ч.2 ст. 38 Закону №4452 протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.38 Закону №4452 Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що Уповноважена особа Фонду наділена правом та повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних та направлення повідомлень про нікчемність таких правочинів.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком Уповноваженої особи Фонду встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто самого по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно(твердження), у даному випадку, нівелюється протилежним твердженням сторони договору про дійсність такого договору.

Таким чином, у розпорядчому рішенні (наказі, розпорядженні, повідомленні) належить вказувати передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним.

Згідно ч.3 ст.38 Закону №4452 правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (п.1 ч.3 ст.38);

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим (п.2 ч.3 ст.38);

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п.7 ч.3 ст.38).

Аналогічні повноваження відповідача та підстави для визнання правочинів нікчемними визначені і Порядком №826.

Також, у відповідності до вимог п.2 розділу ІІ Порядку №826 Уповноважена особа Фонду забезпечує ефективний та ґрунтовний аналіз всіх документів, пов'язаних із вчиненням правочинів (укладенням договорів), а також проведення неупередженого дослідження наявних доказів, які мають підтвердити правомірність або неправомірність їх вчинення (укладення).

Згідно до п.3 розділу ІІ Порядку №826 Уповноважена особа Фонду своїм розпорядчим документом створює комісію для здійснення перевірки документів, пов'язаних із вчиненням правочинів (укладенням договорів), метою якої є виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій зі сторони працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Уповноважена особа Фонду не входить до складу такої Комісії.

Перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку.

У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірки повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідачем на адресу позивача було направлено повідомлення про нікчемність правочинів від 25.09.2017р. за вих. №20/112 зі змісту якого видно, що відповідачем визнано нікчемними наступні правочини, а саме: договір поруки №22-0031/В/П-1 від 30.09.2014р., укладений з ОСОБА_4 на суму 869023,29 доларів США; Банківська операція від 30.09.2014р. щодо перерахування шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок 856318,87 доларів США з поточного рахунку НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4; Банківська операція від 30.09.2014р. щодо перерахування шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок 12704,42 доларів США з поточного рахунку НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4; Договір про внесення змін та доповнень №9 від 02.10.2014р. до кредитного договору від 06.03.2013р. (про припинення строку дії договору) з підстав п.п.1,2,7 ч.3 ст. 38 Закону №4452 з порушенням термінів проведення такої перевірки з урахуванням того, що така перевірка повинна була бути проведена і завершена у строк до 17.01.2016р. (рішення про ліквідацію банку прийнято 17.01.2015р.) та її можливо було продовжити не більше як на шість місяців, тобто до 17.07.2016р. у відповідності до вимог п.5 розділу ІІ Порядку №826.

Проте, відповідачем суду не було надано жодних доказів, які б свідчили про дотримання строків проведення перевірки нікчемності вказаних правочинів або продовження таких строків перевірки за рішенням виконавчої дирекції Фонду у спосіб та у порядку, встановленому п.5 розділу ІІ Порядку №826.

Також відповідачем у ході судового розгляду справи не було надано і жодних доказів, які б свідчили про призначення відповідачем відповідної Комісії з проведення перевірки нікчемності вказаних правочинів у спосіб, встановлений Порядком №826 з урахуванням того, що внаслідок вказаних банківських операцій від 30.09.2014р. списання коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором з рахунку поручителя (ОСОБА_4.) за даним кредитним договором та договором поруки від 30.09.2014р. відбулося саме на користь Банку.

При цьому, в порушення вимог п.2 розділу ІІ Порядку №826, перед прийняттям повідомлення про нікчемність правочинів позивача від 25.09.2017р., відповідачем не враховано та не досліджено лист попередньої Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку Приходько Ю.В. від 08.12.2016р. за вих. №20/1367 про відсутність заборгованості у ТОВ «Нова Сталь» перед Банком за вищенаведеним кредитним договором від 06.03.2013р. (а.с.23).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами фактів та підстав того, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог чи взяв на себе зобов'язання внаслідок чого став неплатоспроможним або уклав договори, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим категоріям переваг (пільг) прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку у відповідності до п.п.1,2,7 ч.3 ст.38 Закону №4452 з урахуванням того, що списання коштів з рахунку поручителя за кредитним договором - ОСОБА_4 на користь Банку за банківськими операціями, здійсненими 30.09.2014р., які визнані відповідачем нікчемними 25.09.2017р., відбулося погашення заборгованості за кредитним договором позивача саме на користь Банку, тобто вказані банківські операції призвели до збільшення активів Банку, а не навпаки.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем у ході судового розгляду справи не надано жодних доказів та не наведено жодних обґрунтованих підстав, які б свідчили про правомірність вчинення відповідачем дій по визнанню нікчемними правочинів позивача та направлення відповідного повідомлення про нікчемність правочинів від 25.09.2017р. за вих. №20/112 з урахуванням встановлених обставин та наведених вище доказів.

Твердження Уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочинів та банківських операцій від 30.09.2017р., які наведені у повідомленні від 25.09.2017р. за вих. №20/112 є припущеннями, яке не доведено жодними належними доказами у відповідності до вимог Порядку №826 з урахуванням того, що за наведеними банківськими операціями списання коштів із рахунку третьої особи - поручителя за кредитним договором ОСОБА_4 відбулося погашення заборгованості за кредитним договором позивача саме на користь Банку, що призвело до збільшення активів саме Банку, що не може свідчити про те, що Банк з вказаними операціями брав на себе будь-які зобов'язання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.3 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії відповідача щодо правомірності направлення відповідачем на адресу позивача повідомлення про визнання нікчемними правочинів, наведених у повідомленні від 25.09.2017р. №20/112, суд приходить до висновку, що відповідач, у даному випаду, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, без врахування всіх обставин у даній справі, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо визнання нікчемними правочинів та направлення повідомлення про нікчемність правочинів підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення даного адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Сталь» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» Куліша Віктора Миколайовича, третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправними дій відповідача - задовольнити.

Визнати протиправними дії відповідача щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлення №20/112 від 25.09.2017р. про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов кредитного договору №22-0031/В від 06.03.2013р., що укладені між ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» та ТОВ «Нова Сталь» щодо правочинів (договорів):

-договору поруки №22-0031/В/П-1 від 30.09.2014р., укладеного між ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» та ОСОБА_4;

-договору про внесення змін та доповнень №9 від 02.10.2014р. до кредитного договору від 06.03.2013р. укладеного між ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» та ТОВ «Нова Сталь»;

-Банківської операції від 30.09.2014р. щодо перерахування шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок 856 318,87 доларів США з поточного рахунку НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4;

-Банківської операції від 30.09.2014р. щодо перерахування шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок 12704,42 доларів США з поточного рахунку НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва