Справа № 150/102/16-а
Суддя: Цимбалюк Л. П.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"06" березня 2018 р.
Справа №150/102/16-а
Провадження по справі №2-а/150/1/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Л.П. Цимбалюк

при секретарі А.О. Володовській,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області (на даний час - Шаргородського обєднаного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області) про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_1 з вище зазначеним позовом, посилаючись на неправомірність дій УПФУ у Чернівецькому районі Вінницької області (на даний час - Шаргородського обєднаного УПФУ у Вінницькій області) при припиненні виплати їй пенсії за вислугу років, як працівнику освіти, та відмові їй у поновленні виплати пенсії, що звужує зміст й обсяг конституційних прав позивача.

Позивач в судове засідання не зявилася, подавши через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області заяву про розгляд справи у її відсутність, свої вимоги підтримує на умовах, викладених в адміністративному позові, та просить їх задоволити.

Відповідачем не забезпечено явку в судове засідання повноважного представника, Шаргородським обєднаним УПФУ у Вінницькій області до Чернівецького районного суду подано заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає вимоги позивача законними та обґрунтованими, ґрунтуючись на наступних підствах.

З 01 березня 2006 року по даний час ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійною фонду України у Чернівецькому районі (на даний час - Шаргородського обєднаного УПФУ у Вінницькій області), їй нараховується пенсія за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01 квітня 2015 року і по даний час ОСОБА_1 працює на посаді завідувача сектору з питань внутрішньої політики, у справах засобів масової інформації та зв'язків з громадськістю апарату Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області. Дана посада відноситься до посад, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі з 1 квітня 2015 року призупинено виплату пенсії ОСОБА_1

15 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Управління ПФУ в Чернівецькому районі з заявою про поновлення виплати даної пенсії з моменту її припинення.

16 січня 2016 року Управлінням ПФУ у Чернівецькому районі розглянуто заяву ОСОБА_1 і надано відповідь №2-Ю-06, з якої вбачається, що з 01 квітня 2015 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, відповідно до якого у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особи, які мають право на призначення пенсії (щомісячного грошового утримання) у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються. Відповідно до вимог даного закону з 1 січня 2016 року пенсія виплачується без урахування одержуваної заробітної плати (а.с. 7).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратила чинність норма Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Відповідно до ст.ст. 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом».

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року, №4-рп/2016 (справа № 1-8/2016) у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII; пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Вище зазначене рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними, та є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене (п.5, п.6 рішення).

Особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює ОСОБА_1, не дає їй права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч.1 ст.47 ст.54 Закону 1058 підстави для невиплати ОСОБА_2 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відпали, тому з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу пенсії за вислугу років відсутні.

Викладені обставини підтверджують те, що Шаргородським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області, відмовивши ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії, порушено вимоги ст. 22 Конституції України щодо недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів та ст. 58 Конституції України про неприпустимість зворотної дії у часі законів та інших нормативно-правових актів, тому і такими неправомірними діями суттєво звужено зміст і обсяг прав позивача, гарантованих Конституцією України, яка має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами і Закону прямої дії, а саме, Конституції України над іншими законами при відновленні ОСОБА_1 пенсії застосуванню підлягає Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII).

Завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Твердження відповідача про те, що позивачем пропущено визначений чинним законодавством процесуальний строк звернення до суду є хибними та такими, що не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 99 КАС України (в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду) встановлено що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення субєкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень (ч.4 ст.99 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України (в редакції, чинній на час винесення даного рішення) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обовязковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень (ч.4 ст.122 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, Шаргородським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області відмовлено ОСОБА_1 у відновленні виплати пенсії 16.01.2016 року, про що свідчить лист за № (а.с. 7), за захистом свої прав та інтересів із даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького районного суду, як адміністративного суду, 07.02.2016 року.

Вище наведене свідчить про те, що позивачем при зверненні до суду не пропущено процесуальний строк звернення до суду, встановлений нормами КАС України, які діяли як на час зверненні до суду, так і з нормами КАС України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року, №2147 VІІІ, що діють з 15 грудня 2017 року.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем належним чином доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо зобов'язання Шаргородського обєднаного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відновити з 01.07.2015 року пенсію, яку було призначено відповідно до закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд, ґрунтуючись на підставі повно і всебічно зясованих обставинах в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які надані позивачем при зверненні до суду, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про необхідність зобов'язання Шаргородського обєднаного УПФУ у Вінницькій області відновити ОСОБА_2 з 01.07.2015 року пенсію, яку було призначено відповідно до закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що відповідає вимогам ч.2 ст.9 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуваню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати (судовий збір), здійснені позивачем при зверненні до суду, які належним чином документально підтверджені, про що свідчить квитанція №0.0.506650852.1 від 17.02.2016 року, у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України підлягають стягненню на його користь з рахунку бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Шаргородського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Вінницької області відповідно до задоволених вимог.

На підставі ст., ст.19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058; ст.36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року №875; Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, №213-VІІІ, керуючись ст. 2, 9, 73-76, 90, 132, 139, 241, 242, 243, 243, 246, 250, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.

Зобов'язати Шаргородське обєднане Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці вул. Святомиколаївська, 18 смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області, з 01 липня 2015 року виплату пенсії, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Присудити з рахунку бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Шаргородського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Вінницької області на користь позивача 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк