Справа № 826/10680/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

12 березня 2018 року м. Київ№ 826/10680/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Григоровича П.О., суддів Каракашьяна С.К., Смолія І.В. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особаКабінету Міністрів України Державної судової адміністрації України в особі територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, третя особа - Державної судової адміністрації України в особі територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Кабінету Міністрів України, які виразились в не виконанні покладених, на нього обов'язків щодо приведення нормативно - правових актів у відповідність у тримісячний строк, а саме до Державного бюджету України за 2014 рік згідно змін від 26 жовтня 2014 року до частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та до Державного бюджету України за 2015 рік від 29 березня 2015 року до частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зобов'язати Кабінет Міністрів України внести до Верховної Ради України подання про внесення змін до Державного бюджету України, якими збільшити видатки на виплату заробітної плати, з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо) працівникам апаратів судів, за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року включно відповідно до статті 144 Закону України «Про, судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»).

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №826/10680/17 та від 16.11.2017 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Судове засідання, неодноразово відкладалося, у зв'язку з неявкою сторін.

Враховуючи наявність клопотання позивача про розгляд справи без його участі, неявку відповідачів та третьої особи, відсутність необхідності заслуховувати свідків чи експертів, суд, на підставі ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Аналогічні положення були визначені в статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на момент звернення позивачем з даним позовом до суду.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

З позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо приведення нормативно - правових актів у відповідність у тримісячний строк, а саме до Державного бюджету України за 2014 рік згідно змін від 26 жовтня 2014 року до частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та до Державного бюджету України за 2015 рік від 29 березня 2015 року до частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суд наголошує, що позивач в позовній заяві сам наголошує на тому, що 29.06.2015 сплинув тримісячний термін для внесення відповідачем відповідних змін.

Отже, про порушене право позивач дізнався ще в червні 2015 року, в той час як з даною позовною заявою звернувся лише в серпні 2017 року.

Окрім того, матеріали справи свідчать, що позивач в січні 2017 року звертався за захистом своїх прав до Дніпропетровського окружного адміністративного суду шляхом подачі позову про перерахунок заробітної плати.

Вказане додатково підтверджує факт обізнаності позивача про оскаржувані обставини.

В позовній заяві ОСОБА_1 на обґрунтування строку звернення до суду посилалась на приписи частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як було зазначено вище, позивач вже зверталась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про здійснення перерахунку заробітної плати.

Однак, в межах даної адміністративної справи ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність відповідача щодо приведення нормативно - правових актів у відповідність у тримісячний строк, а саме до Державного бюджету України за 2014 рік згідно змін від 26 жовтня 2014 року до частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та до Державного бюджету України за 2015 рік від 29 березня 2015 року до частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, на звернення до суду з даними позовними вимогами поширюються вимоги Кодексу адміністративного судочинства України щодо шестимісячного строку звернення до суду з позовною заявою.

Матеріали справи свідчать, що позивачем не подавалось клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та підтвердження неможливості звернення до адміністративного суду у межах строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду.

До того ж, позивачем також не було подано суду заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, в реалізацію положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017 року.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи, що позивачем разом з позовною заявою не подано обґрунтованого клопотання про визнання поважними причини пропуску звернення до суду, в процесі розгляду справи позивачем не заявлено про поновлення процесуального строку, позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі статей 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що він не позбавлений можливості повторно звернутися до суду із вказаним позовом, обґрунтувавши причини пропуску встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку звернення до суду, подавши до суду клопотання/заяву про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтями 122, 123, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя П.О. Григорович

Судді С.К. Каракашьян

І.В. Смолій