Справа № 539/2500/17
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 539/2500/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.01.2018, суддя Іващенко Ю.А., м. Лубни Полтавської області, по справі № 539/2500/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Осіпчука Юрія Петровича , Інспектора роти № 3 батальйону № 3 П.1(ЗОПБ) лейтенант поліції Задка Романа Володимировича

про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Осіпчука Юрія Петровича (далі - відповідач 1), інспектора роти № 3 батальйону № 3 П.1(ЗОПБ) лейтенант поліції Задка Романа Володимировича (далі - відповідач 2), в якому просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Осіпчука Юрія Петровича серії БР № 049503 від 16.09.2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн.; скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону № 3 П.1(ЗОПБ) лейтенант поліції Задка Романа Володимировича серії БР № 872427 від 16.09.2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн.; закрити адміністративні провадження відносно ОСОБА_1

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Осіпчука Юрія Петровича серії БР № 049503 від 16.09.2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. та закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП.

Скасовано постанову інспектора роти № 3 батальйону № 3 П.1(ЗОПБ) лейтенант поліції Задка Романа Володимировича серії БР № 872427 від 16.09.2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. та закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управлінням патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, посилаючись на п. 11 ч. 1 ст. 23, п. 8 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 14, ч. 2 ст. 29, ст. 52-3 Закону України "Про дорожній рух", п. п. 1.3, 2.1 Г, 22.5, 22.6 Правил дорожнього руху, п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, п. 21 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, ст.ст. 132-1 283, 284, 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі по тексту - КУпАП), вказує, що позивач, знаючи про допущене ним правопорушення та ігноруючи як Правила дорожнього руху так і Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами прослідував далі по своєму маршруту, хоча повинен був здійснити всі необхідні дії для усунення правопорушення, повернутися до місця завантаження та отримати дозвіл на перевезення великогабаритного вантажу або отримати його в підрозділі Національної поліції за місцем знаходження, однак позивачем цього зроблено не було. За таких обставин, винесення інспекторами УПП у м. Житомирі повторної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення, на думку апелянта, є правомірним.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, учасниками справи не оспорюється та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 16.09.2017 близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем Volvo FН 12, номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі Київ-Чоп 96 км., здійснив перевезення негабаритного вантажу, ширина якого більша 260 см., без відповідного дозволу, чим порушив п.22.5 ПДР, у зв'язку з чим інспектором роти № 2 УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_4 складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 055385, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с.6). Вказаний штраф сплачений позивачем 22.09.2017, що підтверджується квитанцією банку, наявною в матеріалах справи (а.с. 7).

16.09.2017 інспектором роти № 1 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП лейтенантом поліції Осіпчуком Ю.П. близько 11 год. 45 хв. складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 049503, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, через те, що на дорозі Київ-Чоп 145 км., керуючи автомобілем Volvo FН 12, номерний знак НОМЕР_1, в порушення п.22.5 ПДР, він перевозив великогабаритний вантаж, один із габаритів якого перевищував ширину 2,6 м, чим, у зв'язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с.9).

Крім того, 16.09.2017 інспектором роти № 3 батальйону № 3 П.1(ЗОПБ) лейтенантом поліції Задко Р.В. складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 872427, якою ОСОБА_1 визнано винним в тому, що на дорозі Київ-Чоп траса М06, керуючи автомобілем Volvo FН 12, номерний знак НОМЕР_1, він, в порушення п.22.5 ПДР перевозив великогабаритний вантаж, один із габаритів якого перевищував ширину 2,6 м, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, у зв'язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с. 8).

Не погоджуючись з постановами від 16.09.2017 серія БР № 049503 та від 16.09.2017 серія БР № 872427, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії інспекторів поліції, які притягнули ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та наклали на нього адміністративне стягнення у вигляді по 510 гривень штрафу є неправомірними, оскільки саме за це ж порушення правил по ст.132-1 КУпАП на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення, а двічі притягнення до адміністративної відповідальності за одне й теж саме правопорушення не передбачено.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що рух транспортних засобів, навантажень на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у частині 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі по тексту - ПДР України).

Пунктами 22.5 та 22.6 ПДР України встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Транспортні засоби, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинні рухатися з увімкненим ближнім світлом фар, задніми габаритними ліхтарями та встановленими розпізнавальними знаками, передбаченими пунктом 30.3 цих Правил, а великовагові та великогабаритні транспортні засоби - також з увімкненим проблисковим маячком (проблисковими маячками) оранжевого кольору.

Згідно п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п.1.10 ПДР України габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю; - перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Згідно п.п.3,15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі - Порядок №879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Згідно п.20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п.3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до пп.пп.4-8 п.4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Згідно п.2.4-2 ПДР у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт вимірювання транспортного засобу позивача, за результатами якого встановлено, що габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, що давало б підстави віднести транспортний засіб, яким керував позивач, до великогабаритного. Однак, враховуючи, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не заперечує факт вчинення ним виявленого відповідачами порушення, спірним питанням у даній справі є правомірність повторного притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним вимог ст. 132-1 КУпАП до завершення позивачем маршруту.

Як вже було зазначено, пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

При цьому, пунктом 25 Правил визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред'являтися на вимогу уповноважених осіб.

Згідно ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, статтею 132-1 Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов'язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата.

Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року № 1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках.

Цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення.

Відповідно до п. 1 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Згідно з п. 4 зазначеного порядку для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції.

У разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.

Якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, поліцейський не проводить тимчасове затримання транспортного засобу і оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. При цьому акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, якщо його вже складено, долучається до рапорту поліцейського про факт появи водія на місці правопорушення в момент виконання робіт із завантаження транспортного засобу.

З системного аналізу вищевикладених норм права вбачається, що у разі неможливості усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, поліцейський проводить тимчасове затримання транспортного засобу, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто подальший рух таких транспортних засобів категорично заборонено.

Підставою для прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 055385 від 16.09.2017 та оскаржуваних постанов слугувало те, що позивач, керуючи транспортним засобом VOLVO FH 12, номерний знак НОМЕР_2, 16.09.2017 на автодорозі Київ-Чоп з причепом Kassbohrer D17B рухався з порушенням правил перевезення великогабаритних та великовагових транспортних засобів - перевозив комбайн MDW E-527 без відповідного дозволу Національної поліції України, та з вимкненими проблисковими маячками оранжевого кольору, чим порушив п. 22.5 ПДР.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечував факт порушення правил перевезення великогабаритного вантажу, проте, він вважав неправомірним повторне притягнення його до адміністративної відповідальності за одне і теж правопорушення.

Під час розгляду справи встановлено, що після складення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 055385 від 16.09.2017, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 132-1 КУпАП, останній продовжив перевезення великогабаритного вантажу, не маючи при собі відповідного дозволу, але без тимчасового затримання транспортного засобу.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивача було попереджено про подальшу заборону руху.

Посилання апелянта на те, що у постанові серії БР № 055385 від 16.09.2017 позивача під підпис попереджено про неможливість експлуатації транспортного засобу не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки у долученій до позовної заяви оригіналу постанови є лише підпис позивача у розділі 10 постанови "копію постанови отримано та з подальшим рухом ознайомлений", що не може розцінюватися як належний доказ того, що позивач був про інформований про неможливість подальшого руху транспортного засобу.

Колегія суддів зазначає, що в контексті розгляду цієї справи транспортний засіб позивача не був затриманий та після прийняття постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач продовжив рух по визначеному маршруту, що призвело до притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за одне й те саме порушення - відсутність дозволу на участь у дорожньому русі двічі.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені у справі обставини та беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.01.2018 по справі № 539/2500/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Зеленський Я.В. П'янова