Справа № 489/6159/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 р. № 489/6159/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54055

до відповідача:Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, пр. Богоявленський, 55-Е, м. Миколаїв, 54018

про:зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про зобов'язання здійснити нарахування та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058), починаючи з 31.08.2017 р., з урахуванням фактично сплачених сум.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з жовтня 1993 р. отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262). У серпні 2018 р. він звернувся з заявою до відповідача про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. З відповіді відповідача щодо розрахунку пенсії, позивач дізнався про застосування при розрахунку середньомісячного заробітку, показника середньої заробітної плати за 2007 р. у розмірі 1197,91 грн. Позивач вважає такий розрахунок невірним, оскільки призначення пенсії на підставі Закону № 1058 відбувається вперше, відповідно, показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення пенсії.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.01.2018 р. справу передано за предметною підсудністю на розгляд Миколаївському окружному адміністративному суду.

Ухвалою від 05.02.2018 р. справу прийнято до свого провадження.

27.02.2018 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в зв'язку з призначенням позивачу пенсії за вислугу років у 1993 р., в подальшому можливо здійснити лише перехід на інший вид пенсії. При переведенні з одного виду пенсії на інший, обчислення пенсії здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що в зв'язку з внесенням змін до Закону № 1058 з 01.10.2017 р. позивачу було перераховано пенсію із застосуванням середньої заробітної плати за 2014-2016 р.р.

02.03.2018 р. позивач подав відповідь на відзив, де зазначив, що доводи відповідача суперечать усталеній практиці Вищого адміністративного суду України та Верхового Суду України.

На підставі ст. 263 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Позивач з жовтня 1993 р. отримує пенсію за віком, призначену на підставі Закону № 2262.

31.08.2017 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058.

17.11.2017 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про надання повного письмового розрахунку пенсії із зазначенням показника середньої заробітної плати, який було застосовано при її розрахунку.

Листом від 01.12.2017 р. № 506-С-01 відповідач повідомив, що застосував при розрахунку середньомісячного заробітку показник середньої заробітної плати за 2007 р. у розмірі 1197,91 грн.

Частиною 3 ст. 43 Закону № 2262 встановлено, що особам, які мають право на пенсію за цим Законом обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Таким чином, при обчисленні пенсії за вислугу років, призначеної згідно Закону № 2262, за основу береться грошове забезпечення, яке, в свою чергу, складається з окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Натомість, відповідно до ст. 40 Закону № 1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Закон № 2262 не містить жодного посилання на показник "середня заробітна плата у галузях економіки України" (тим більше саме за 2007 р.).

За таких обставин, даний показник не має жодного відношення до пенсії позивача за вислугу років, що він отримував, оскільки при її розрахунку він не застосовувався взагалі, а тому і не повинен застосовуватися при розрахунку пенсії за віком.

Оскільки формула розрахунку раніше призначеної пенсії не містила в собі такої складової як "середня заробітна плата (дохід), що передує року звернення за призначенням (перерахунком) пенсії", то висновок про необхідність застосування для призначення позивачу пенсії за віком показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України (тим більше за 2007 р.), є помилковим.

Стаття 5 Закону № 2262 визначає, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Отже, умови й порядок обчислення цих пенсій визначені різними законодавчими актами. Тобто, законодавець окремо виділив призначення пенсії на умовах і в порядку, передбачених Законом № 1058.

У випадку позивача, відбулося саме призначення пенсії на умовах і в порядку, передбачених Законом № 1058. Таким чином, оскільки позивачу було призначено інший вид пенсії за іншим законом у 2017 р., то має застосовуватися середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 р.р., як це передбачено ст. 40 Закону № 1058.

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону № 1058. Як зазначено в нормі цієї статті, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії за віком у 2017 р., необхідно було застосувати показники середньої заробітної плати за 2014-2016 р.р., а не показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2007 р. у розмірі 1197,91 грн.

Аналогічна правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду України від 29.11.2016 р. (справа № 133/476/15-а), від 22.12.2015 р. (справа № 2-а/199/138/14), від 31.03.2015 р. (справа № 21-612а14), від 02.12.2015 р. (справа № 193/1029/14-а).

Враховуючи, що з 11.10.2017 р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2148 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", на виконання вимог якого відповідач з 01.10.2017 р. здійснив перерахунок пенсії позивача з урахуванням середньої заробітної плати за 2014-2016 р.р., то зобов'язати перерахувати пенсію належить з 31.08.2017 р. по 30.09.2017 р. включно. Решта вимог позивача не підлягає задоволенню, оскільки позивач самостійно перерахував пенсію з 01.10.2017 р. у відповідності до вимог законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 640,00 грн., відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 320,00 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення, тобто за 2014-2016 р.р., за період з 31.08.2017 р. по 30.09.2017 р. включно.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (ідентифікаційний код 41250753) судовий збір у сумі 320,00 грн. на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 12.03.2018 р.

Суддя Н. В. Лісовська