Справа № 464/4632/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/11705/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Обрізка І.М., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

представника позивача

представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 28 вересня 2017 року у справі № 464/4632/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції - Горбань О.Ю.

час ухвалення рішення - 28.09.2017 року, 11:43 год,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною і скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0362/209171002/17 від 03 липня 2017 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що 02.02.2017 працівником митного посту «Грушів» Львівської митниці ДФС України відносно нього складено протокол № 0362/209171002/17 за ч.2 ст. 470 МК України. На підставі даного протоколу начальником Управління протидії митним правопорушенням Скромним Я.І. прийнято постанову № 0362/209171002/17 від 03 липня 2017 року, згідно якої його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Зі змісту даної постанови вбачається, що 02.02.2017 близько 20.38 год. він на автомобілі «MITSUBISHI», реєстраційний номер НОМЕР_1, в'їхав в зону митного контролю митного посту «Грушів» Львівської митниці, прямуючи з України в Республіку Польща у службову поїздку, обравши під час проходження митного контролю смугу руху «зелений коридор». Під час проходження митного контролю, відповідно до ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України виявилось, що даний транспортний засіб 26.01.2017 був ввезений на митну територію без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту 10 діб ( у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Одночасно було встановлено відсутність в АСМО "Інспектор" та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 02.02.2017. Згідно вказаної постанови, пропуск 26.01.2017 ввезеного ОСОБА_1 на митну територію України, вказаного автомобіля здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст.381 МК України - в митному режимі "транзит", на строк, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб ( у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Зазначає, що вибір будь-якого митного режиму здійснюється виключно шляхом цілеспрямованого волевиявлення декларанта, зокрема шляхом подання ним митної декларації або прирівняного до неї документа, після чого така особа приймає на себе зобов'язання дотримуватись умов такого митного режиму й при цьому митні органи не наділені правом обирати будь-який митний режим. Зазначає, що відповідачем у постанові не наведено жодних доказів подання ним митної декларації або будь-якого іншого документа щодо поміщення ввезеного автомобіля у митний режим «транзит», а також доказів ознайомлення позивача із обранням митницею саме режиму «транзит», що означає протиправність застосування ст.95 МК України, за порушення яких передбачена відповідальність ст.470 МК України. Стверджує, що ввезений позивачем транспортний засіб має комерційне призначення та повинен перебувати у митному режимі як "тимчасове ввезення, а не "транзит". Вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 470 МК України є незаконною, протиправною та підлягає скасуванню.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 28 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач , подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт покликається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції при винесенні рішення не враховані приписи Митного кодексу України, норм Конвенції про тимчасове ввезення, судом помилково не визнано подані документи такими, що свідчать про можливість застосування митного режиму «тимчасове ввезення» в цілях комерційного використання. Також в оспорюваній постанові не наведено жодних доказів, які підтверджують правомірність дій відповідача.

Просить скасувати постанову Сихівського районного суду міста Львова від 28 вересня 2017 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 02.02.2017 близько 20.38 год. ОСОБА_1, слідуючи з України в Республіку Польща через митний пост "Грушів", в якості водія автомобіля «MITSUBISHI», VIN НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 в'їхав в зону митного контролю, обравши для проходження митного контролю канал, позначений символами зеленого кольору "зелений коридор".

Згідно обставин справи в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України виявлено, що 26.01.2017 через митний пост «Грушів» Львівської митниці ДФС громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «MITSUBISHI», VIN НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації транспортного засобу -Республіка Польща в митному режимі «транзит».

Одночасно встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 02.02.2017.

Встановлено, що 02.02.2017 державним інспектором ВМО №2 м/п «Грушів» Львівської митниці МФС складено протокол №0362/209171002/17 про порушення митних правил.

На підставі вказаного протоколу 03.07.2017 в.о. заступником начальника Львівської митниці ДФС Скоромним Я.І. винесено постанову № 0362/209171002/17 у справі про порушення митних правил, якою позивач визнаний винним у порушенні митних правил, вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.470 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 3 400 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно винесено постанову про притягнення позивача до відповідальності та накладено стягнення у межах санкції частини 2 статті 470 МК. Порушень при фіксації правопорушення чи прийнятті постанови, які б свідчили про незаконність постанови, судом не встановлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Приписами статті 90 МК передбачено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 93 МК товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні:

1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання;

2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту;

3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу;

4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту:

1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб);

2) для залізничного транспорту - 28 діб;

3) для авіаційного транспорту - 5 діб;

4) для морського та річкового транспорту - 20 діб;

5) для трубопровідного транспорту - 31 доба;

6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) - 90 діб.

За правилами частини 2 статті 95 Митного кодексу України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається:

1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу;

2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення);

3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

При цьому відповідно до частини 1 статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Факт невивезення автомобіля понад 10-денний строк не заперечується самим позивачем, як і факт ввезення такого автомобіля.

На переконання апеляційного суду, триваючими слід вважати правопорушення, які розпочинаються протиправною дією чи бездіяльності і здійснюються безперервно шляхом невиконання у повній мірі передбачених законом обов'язків.

На підставі наведеного, у зв'язку із відсутністю належних доказів про виконанням позивачем передбаченних МК обов'язків, на переконання апеляційного суду, таке правопорушення є триваючим і виходячи із диспозиції правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 470 МК, та встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про прийняття відповідачем оскаржуваної постанови № 0362/209171002/17 від 3 липня 2017 року у межах строків, встановлених частиною 1 статті 467 МК, оскільки з часу виявлення порушення митних правил не минуло більше шести місяців.

Окрім того, позивачем не наведено обставин, які б слугували підставою для його звільнення від відповідальності у відповідності до положень частини 2 статті 470 МК, оскільки відсутні докази про звернення з приводу таких обставин до відповідача.

Щодо покликання апелянта на те, що ввезений ним автомобіль є транспортним засобом комерційного призначення апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 57 частини 1 статті 4 МК товарами є будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Таким чином, поняття «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», оскільки він є рухомою річчю.

Частиною 2 статті 366 МК встановлено, що канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відтак, транспортні засоби комерційного призначення не належать до товарів та не можуть бути пропущеними смугою руху «зелений коридор».

Згідно з частиною 6 статті 379 МК строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Приписами частини 1 статті 381 МК передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

При цьому згідно з положеннями глави 55 розділу ХІІ МК поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Виходячи із наведеного, на думку апеляційного суду, пропуск 26 січня 2017 року ввезеного позивачем на митну територію України автомобіля було здійснено у порядку, передбаченому нормами частини 1 статті 381 МК, тобто у митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами статті 95 МК.

Відповідно до частини 1 статті 105 МК у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1 - В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м.Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Тимчасовий пропуск транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України врегульовано приписами статті 189 МК.

Так, частиною 1 статті 189 МК встановлено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України (частина 3 статті 189 МК).

Статтею 1 Додатка С до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) встановлено, що приватне використання означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Під поняттям «особа» відповідно до приписів статті 1 Конвенції та пункту 35 статті МК слід розуміти як юридичну, так фізичну особу, а отже особисте користування (приватне використання) не обмежується виключно інтересами фізичної особи, а може здійснюватися і в інтересах юридичних осіб.

Відповідно до статті 1 Додатка С Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) комерційне використання означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Таким чином, транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-резидентами в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення і митне оформлення таких транспортних засобів здійснюється згідно із приписами статті 380 МК, яким регламентовано особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України.

При цьому будь-яких документів, які підтверджували б комерційне використання ввезеного позивачем автомобіля, а саме використання його для платного перевезення осіб, промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, позивачем не представлено.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що ввезений позивачем транспортний засіб слід вважати транспортним засобом особистого користування, ввезення якого громадянами з метою транзиту через територію України врегульовано приписами статті 381 МК.

Таким чином, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно частиною 2 статті 470 МК, а отже підстав для скасування оскаржуваної постанови у справі про порушення митних немає.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, прийшла до висновку про відсутність підстав, які свідчили б про неправильне застосування судом першої інстанції матеріального або процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.229,308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Сихівського районного суду міста Львова від 28 вересня 2017 року у справі № 464/4632/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді І. М. Обрізко
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 13.03.2018 року