Справа № 161/18883/17
Суддя: Кирилюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/63/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Щерблюк О.В.

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Житомир Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 04.12.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Житомир Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 04.12.2017 року.

Свій позов обґрунтовує тим, що 04.12.2017 року інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомир Департаменту поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №211483 за вчинення ним за правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАПП.

Однак, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з наступних підстав. 04.12.2017 року, на підставі цивільно-правового договору між ним та СПД ОСОБА_3 він здійснював перевезення пасажирів за маршрутом: Луцьк-Київ. 04.12.2017 року, перед виїздом наданого йому для перевезення транспортного засобу VOLKSWAGEN LT35, н/з НОМЕР_1, на підставі договору №2 від 01.09.2017 року між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 було здійснено перевірку технічного стану даного автомобіля та встановлено відповідність його технічному стану. Однак, в дорозі, під час руху автобуса, приблизно на 70 км автомобільної дороги Київ-Чоп від колеса їдучого попереду автомобіля відлетів невеликий гравій та ударив в лобове скло керованого ним автомобіля, в результаті чого появилась тріщина. Оскільки, дана тріщина була незначною і не створювала перешкод у керуванні автомобілем, то на виконання п. 31.5 ПДР він продовжив здійснювати перевезення пасажирів до місця стоянки, однак був зупинений інспектором Езерським О.О., який не зважаючи на його пояснення склав оскаржувану постанову.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР№211483 від 04.12.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить суд позов задовольнити із вказаних у позовній заяві підстав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився надав суду відзив на позовну заяву. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату час, і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до змісту постанови серії БР № 211483 від 04.12.2017 року, складеної інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомир Департаменту поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, 04.12.2017 року о 13 год. 00 хв. по автодорозі Київ-Чоп 86 км ОСОБА_1 керував автобусом VOLKSWAGEN LT35, н/з НОМЕР_1, який здійснює перевезення людей, з тріщиною в зоні роботи склоочисників на вітровому склі, чим порушив п. 31.1 ПДР України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 680 грн. (а.с. 3).

Згідно п. 31.1» Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації..

За порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України передбачена адміністративна відповідальність за ст.121. ч.2 КУпАП, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП України встановлено, що орган(посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач факт вчинення ним адміністративного правопорушення заперечив. Вказує, що пояснив інспектору, що тріщина на склі появилася в дорозі внаслідок попадання гравію від транспортного засобу, який рухався попереду і він мав рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки чи ремонту.

Відповідно до п. 31.5 Правил дорожнього руху України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки не доведено та не підтверджується належними доказами, вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст.2 ст. 122 КУпАП, виключається підставність притягнення його до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

На підставі ст.ст. 122, 258, 268, 276, 283, 287-289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 3, 6, 9, 26, 73, 77, 79, 94, 228, 243-245, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №211483 від 04.12.2017 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне судове рішення складено 02.02.2018 року

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк