Справа № 800/392/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2018 Київ П/9901/1/18 800/392/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Берназюка Я.О.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М, Гриціва М.І., Мороз Л.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання Бовкуна В.В.,

представника відповідача Русакової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 800/393/17 за позовом ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, встановив:

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

22 вересня 2017 року ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Вищої ради правосуддя (далі по тексту - відповідач) в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі по тексту - Закон № 393/96-ВР);

2) зобов'язати відповідача надати письмову відповідь на його заяви від 12 липня 2017 року;

3) стягнути з відповідача на його користь 250 000 гривень у якості компенсації моральної шкоди.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

ОСОБА_4 обґрунтовує свої позовні вимоги наступним.

Діяльність Вищої ради правосуддя регламентується, серед іншого, Законом № 393/96-ВР, а протиправна бездіяльність відповідача, що виразилася у ненаданні відповіді на його звернення у законні строки, призвела до порушення Закону № 393/96-ВР.

Протиправна бездіяльність відповідача завдала йому моральних страждань, оскільки унеможливила функціонування його особистості на конституційних засадах і згідно статті 56 Конституції України він має право на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю відповідача.

Визначення розміру компенсації моральної шкоди він залишає на розсуд суду, але лише у тому випадку, якщо її розмір не перевищить суму, зазначену у позовних вимогах.

Відповідач у письмових запереченнях проти позову від 09 листопада 2017 року та відзиві на позовну заяву від 19 січня 2018 року не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, просить відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову повністю.

Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує наступним.

Вища рада правосуддя жодним чином не порушила прав, свобод чи інтересі позивача, чітко дотримувалася вимог чинного законодавства України.

Крім того, в судовому засіданні 07 лютого 2018 року та 05 березня 2018 року представник відповідача надала додаткові пояснення проти адміністративного позову, в яких надала інформацію про результати розгляду скарг позивача, а також зазначила, що аналіз статті 1 Закону № 393/96-ВР дає підстави для висновку, що громадяни України мають право звертатися до діючих органів системи судоустрою України із заявами, пропозиціями та скаргами щодо реалізації своїх прав і законних інтересів та порушення останніх, що безпосередньо не пов'язані із здійсненням правосуддя. До таких звернень належать і заяви та скарги, що містять відомості по наявність у діянні судді ознак дисциплінарного проступку або порушення ним присяги.

При цьому, зазначає, що порядок дисциплінарного провадження щодо судді врегульовано пунктом 3 частини першої статті 131 Конституції України, статтями 106-111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі по тексту - Закон № 1402-VIII) та Главою 4 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII (далі по тексту - Закон № 1798-VIII).

Відповідно до статті 42 Закону № 1798-VIII Дисциплінарне провадження включає:

1) попереднє вивчення та перевірку дисциплінарної скарги;

2) відкриття дисциплінарної справи;

3) розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

Відповідачем наголошено, що у позивача, відповідно до чинного законодавства, відсутні повноваження щодо оскарження дій Вищої ради правосуддя на першому етапі дисциплінарного провадження.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача, зазначає наступне.

Як протиправну бездіяльність суб'єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового акту віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов'язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов'язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Самі по собі строки поза зв'язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набувати) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» роз'яснив, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 Постанови).

Прийняття рішення, вчинення дії своєчасно, тобто протягом розумного строку, означає не лише необхідність дотримання часових рамок, що визначені у нормативно-правових актах, а й ухвалення рішення або вчинення дії протягом розумного строку, без невиправданого для конкретної ситуації зволікання.

Тривалість розумного строку залежить від складності певного питання, нагальності його вирішення, пріоритетності у вирішенні завдань, які визначені законом, для органу публічної влади тощо.

Щодо показників роботи членів Вищої ради правосуддя, які здійснювали перевірки дисциплінарних скарг позивача відповідач зазначає наступне.

За даними автоматизованої системи діловодства з 27 червня 2017 року по 06 лютого 2018 року до члена Вищої ради правосуддя Волковицької Н.О. надійшло 808 справ і матеріалів з питань, які відносяться до повноважень Вищої ради правосуддя, з них 774 дисциплінарні скарги, з яких: 58 скарг - залишено без розгляду та повернуто скаржникам. За наслідками розгляду матеріалів прийнято: 3 рішення про відкриття дисциплінарної справи; 15 рішень про відмову у відкритті дисциплінарної справи; 1 рішення про відмову у притягнення судді до дисциплінарної відповідальності та припиненні дисциплінарного провадження; щодо 697 скарг рішення не прийняті.

Одночасно повідомляє, що до Вищої ради правосуддя за вказаний період надійшло 12 476 справ і матеріалів з питань, що відносяться до її повноважень, з них 11 546 дисциплінарних скарг.

За вказаний період проведено 58 засідань Вищої ради правосуддя на яких було розглянуто понад 1000 питань, з них у 24 засіданнях Волковицька Н.О. була доповідачем більше ніж у 50 питаннях.

Також протягом вказаного періоду проведено 28 засідань Другої Дисциплінарної палати, на яких було розглянуто понад 700 питань, з них у 26 засіданнях Волковицька Н.О. була доповідачем більше ніж у 180 питаннях.

За даними автоматизованої системи діловодства з 27 червня 2017 року по 09 лютого 2018 року до члена Вищої ради правосуддя Гречківського П.М. надійшло 834 справи та матеріалів з питань, які відносяться до повноважень Вищої ради правосуддя, з них 815 дисциплінарних скарг, з яких: 77 скарг залишено без розгляду та повернуто скаржникам. За наслідками розгляду матеріалів прийнято: 2 рішення про відмову у відкритті дисциплінарної справи; щодо 736 скарг рішення не прийняті.

Крім того, за цей період до Вищої ради правосуддя надійшло 12 739 справ і матеріалів з питань, що відносяться до її повноважень, з них 11 797 дисциплінарних скарг.

Проведено 59 засідань Вищої ради правосуддя, на яких було розглянуто понад 1000 питань, з них у 13 засіданнях Гречківський П.М. був доповідачем більше ніж у 20 питаннях.

Також протягом зазначено періоду проведено 27 засідань «Третьої Дисциплінарної палати, на яких було розглянуто понад 520 питань, з них у 17 засіданнях Гречківський П.М. був доповідачем у 30 питаннях.

За даними автоматизованої системи діловодства з 27 червня 2017 року по 02 лютого 2018 року до члена Вищої ради правосуддя Нежури В.А. надійшло 501 справа та матеріал з питань, які відносяться до повноважень Вищої ради правосуддя, з них 777 дисциплінарних скарг, з яких: 114 скарг - залишено без розгляду та повернуто скаржникам; 1 скарга - залишена без розгляду та повернута скаржнику Дисциплінарною палатою ВРП.

За наслідками розгляду матеріалів прийнято: 1 рішення про відмову у відкритті дисциплінарної справи; щодо 661 скарги рішення не прийняті.

Одночасно повідомляє, що до Вищої ради правосуддя за вказаний період надійшло 12 221 справа та матеріал з питань, що відносяться до її повноважень, з них 11 299 дисциплінарних скарг.

Проведено 57 засідань Вищої ради правосуддя, на яких було розглянуто понад 100 питань, з них у 18 засіданнях Нежура В.А. був доповідачем більше ніж у 50 питаннях.

Також протягом зазначеного періоду проведено 27 засідань Другої Дисциплінарної палати, на яких було розглянуто понад 650 питань, з них у 19 засіданнях Нежура В.А. був доповідачем більше ніж у 60 питаннях.

За даними автоматизованої системи діловодства з 19 червня 2017 року по 02 березня 2018 року до члена Вищої ради правосуддя Мірошниченка А.М. надійшло 1004 справи та матеріали з питань, які відносяться до повноважень Вищої ради правосуддя, з них 967 дисциплінарних скарг, з яких: 221 скарга - залишена без розгляду та повернута скаржникам. За наслідками розгляду матеріалів прийнято: 13 рішень про відкриття дисциплінарної справи; 2 рішення про відмову у відкритті дисциплінарної справи; 7 рішень щодо притягнення судді до дисциплінарної відповідальності; 1 рішення про закриття дисциплінарної справи; щодо 723 скарг рішення не прийняті.

Одночасно повідомляє, що до Вищої ради правосуддя за вказаний період надійшло 14 208 справ і матеріалів з питань, що відносяться до її повноважень, з них 13 162 дисциплінарні скарги.

За вказаний період проведено 68 засідань Вищої ради правосуддя, на яких було розглянуто понад 1300 питань, з них у 26 засіданнях Мірошниченко А.М. був доповідачем більше ніж у 75 питаннях.

Також протягом зазначеного періоду проведено 31 засідання Третьої Дисциплінарної палати, на яких було розглянуто понад 600 питань, з них у 27 засіданнях Мірошниченко А.М. був доповідачем більше ніж у 90 питаннях.

Отже, відповідач при розгляді скарг позивача протиправної бездіяльності не допустила, зважаючи на те, що на розгляді у членів ВРП перебувала значна кількість матеріалів, частина з яких була розглянута, а щодо інших проводиться перевірка, досліджуються доводи та обґрунтування, що в них викладені, стосовно допущених суддями, на думку скаржників, порушень.

Таким чином, оскаржені дії Вищої ради правосуддя вчинені в рамках розумних стоків та за реально можливих умов їх здійснення.

Щодо відшкодування моральної шкоди позивачу відповідач зазначає, що поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України). Підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових (статті 386, 396 ЦК України), особистих немайнових (стаття 280 ЦК України) прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом (стаття 611 ЦК України), прийняття неправомірних рішень, а також дій чи бездіяльності органів державної влади, органів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (стаття 1168 ЦК України) тощо. Моральна шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки позивачем не наведено та не надано будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, то відповідач вважає, що підстави для задоволення даних позовних вимог ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя відсутні.

Щодо зобов'язання відповідача надати позивачу письмову відповідь на його скаргу № 3-668/12/7-17 від 19 липня 2017 року (скарга датована 12 липня 2017 року) повідомляє, що згідно зі статтею 34 цього Закону рішення Вищої ради правосуддя ухвалюються більшістю її членів, які беруть участь у засіданні Вищої ради правосуддя, якщо інше не визначено цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону № 1798-VIII член Вищої ради правосуддя у своїй діяльності є незалежним від будь-якого впливу, тиску та втручання.

Відтак, зазначені позовні вимоги суперечать Конституції України, статтям 1, 3, 21, 34 Закону № 1798-VIII та вказують на ігнорування позивачем основних принципів адміністративного судочинства - законності та верховенства права.

Позивач, у своїй відповіді на відзив від 24 лютого 2018 року зазначив наступне.

При розгляді його скарг Вищою радою правосуддя була допущена бездіяльність, оскільки у зазначених скаргах міститься достатньо відомостей для відкриття дисциплінарних проваджень.

Розгляд скарги № 3-668/12/7-17 від 19 липня 2017 року (скарга датована 12 липня 2017 року), який ще триває на момент подачі відзиву (19 січня 2018 року) - тобто, потягом шести місяців - є таким, що не відповідає критеріям розумного стоку, тобто, є фактичною бездіяльністю Вищої ради правосуддя відносно розгляду цієї скарги.

Розгляд трьох скарг № 668/7/7-17 від 27 червня 2017 року (скарга датована 23 червня 2017 року); № 3-668/8/7-17 від 27 червня 2017 року (скарга датована 23 червням 2017 року); № 3-668/9/7-17 від 27 червня 2017 року (скарга датована 23 червням 2017 року), перевірки щодо яких тривають, також свідчить про бездіяльність Вищої ради правосуддя, оскільки розгляд скарги протягом більш ніж півроку свідчить або про службову недбалість посадовців Вищої ради правосуддя, або про умисне затягування розгляду скарг.

ІІІ. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 жовтня 2017 року відкрив провадження в адміністративні справі, а ухвалою від 25 жовтня 2017 року - призначив справу до судового розгляду.

Розгляд справи Вищий адміністративний суд України не закінчив.

У пункті 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII передбачено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності й Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Згідно з пунктом 5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суд та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів у складі: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бучик А.Ю., Гімона М.М, Гриціва М.І., Мороз Л.Л.

Верховний Суд ухвалою від 09 січня 2018 року прийняв до провадження адміністративну справу та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін 29 січня 2018 року об 14.30 год.

В судовому засіданні 29 січня 2018 року Верховний Суд оголосив перерву до 07 лютого 2018 року об 11.00 год.

В судовому засіданні 07 лютого 2018 року Верховний Суд оголосив перерву до 05 березня 2018 року об 16.30 год.

13 лютого 2018 року до суду надійшло клопотання позивача, в якому він просить розглянути справу за його відсутності, яке було судом задоволене.

IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

До позовної заяви додано копії дисциплінарних скарг, а саме: № 3-668/0/7-17 від 07 лютого 2017 року (скарга датована 03 лютого 2017 року); № 3-668/1/7-17 від 23 лютого 2017 року (скарга датована 20 лютого 2017 року); № 3-668/7/7-17 від 27 червня 2017 року (скарга датована 23 червня 2017 року); № 3-668/8/7-17 від 27 червня 2017 року (скарга датована 23 червням 2017 року); № 3-668/9/7-17 від 27 червня 2017 року (скарга датована 23 червням 2017 року); № 3-668/10/7-17 від 27 червня 2017 року (скарга датована 23 червня 2017 року); № 3-668/11/7-17 від 19 липня 2017 року (скарга датована 12 липня 2017 року); № 3-668/12/7-17 від 19 липня 2017 року (скарга датована 12 липня 2017 року).

Стосовно перевірок відповідачем вищезазначених дисциплінарних скарг судом встановлено наступне.

Стосовно дисциплінарних скарг № 3-668/0/7-17 від 07 лютого 2017 року, № 3-668/1/7-17 від 23 лютого 2017 року та № 3-668/7/7-17 від 27 червня 2017 року щодо дій судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанова С.О. під час розгляду справи № 815/1677/16, то ухвалою члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Гусака М. Б. від 21 липня 2017 року № 2194/0/18-17 дисциплінарні скарги залишено без розгляду, оскільки у вказаних скаргах обставини і доводи свідчать про фактичну незгоду з ухвалою та постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року та 14 лютого 2017 року, а відтак не містить посилань на конкретні відомості про наявність ознак дисциплінарного проступку, які можуть бути підставою для дисциплінарної відповідальності вказаного судді (скарги та копія ухвали листом від 17 серпня 2017 року направлено позивачу).

Стосовно дисциплінарної скарги № 3-668/8/7-17 від 27 червня 2017 року щодо дій судді Одеського окружного адміністративного суду Корой С.М. під час розгляду справи № 815/1492/1/17, то ухвалою члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Волковицької Н.О. від 06 лютого 2018 року № 1101/0/18-18 скаргу залишено без розгляду, оскільки вона не містить конкретних відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку, які можуть бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді та фактичних даних, які вказують на вчинення суддею дисциплінарного проступку (скарга та копія ухвали листом від 08 лютого 2018 року направлено позивачу).

Стосовно дисциплінарних скарг № 3-668/9/7-17 від 27 червня 2017 року та № 3-668/11/7-17 від 19 липня 2017 року щодо дій судді Комінтернівського районного суду Одеської області Литвинюк А.В. та Доброва П.В. під час розгляду справи № 504/822/17, то ухвалою члена Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Гречківського П.М. від 09 лютого 2018 року № 1253/0/18-18 скарги залишено без розгляду, оскільки у скаргах не зазначено відомостей про наявність у поведінці суддів ознак дисциплінарного правопорушення та посилання на фактичні дані (свідчення, докази) (скарги та копію ухвали листом від 15 лютого 2018 року направлено позивачу).

Стосовно дисциплінарної скарги № 3-668/10/7-17 від 27 червня 2017 року щодо дисциплінарного проступку судді Одеського окружного адміністративного суду Глуханчука О.В., то за результатами попередньої перевірки дисциплінарної скарги член Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Нежура В.А. склав мотивований висновок про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Одеського окружного адміністративного суду Глуханчука О.В. на підставі пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1798-VIII, оскільки факти неналежної поведінки судді Одеського окружного адміністративного суду Глуханчука О.В., що повідомлені у дисциплінарній скарзі вже були предметом перевірки та розгляду і щодо них ухвалено рішення у дисциплінарній справі. 12 лютого 2018 року на засіданні Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали попередньої перевірки щодо наявності чи відсутності підстав для відкриття дисциплінарної справи стосовно судді Глуханчука О.В., було встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 28 грудня 2017 року № 4315/0/15-17 за поданням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя суддю Одеського окружного адміністративного суду Глуханчука О.В. тимчасово, строком на шість місяців відсторонено від здійснення правосуддя - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді та направленням судді до Національної школи суддів України для проходження курсу підвищення кваліфікації з подальшим кваліфікаційним оцінюванням для підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді. Враховуючи викладене, Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя, керуючись статтею 45 Закону № 1798-VIII ухвалила відмовити у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Одеського окружного адміністративного суду Глуханчука Олега Васильовича. Копія ухвали Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 12 лютого 2018 року № 449/2дп/15-18 направлена позивачу листом від 23 лютого 2018 року.

Стосовно дисциплінарної скарги № 3-668/12/7-17 від 19 липня 2017 року щодо дій судді Приморського районного суду м. Одеси Бойчука А.Ю., то членом Вищої ради правосуддя Мірошниченком А.М. здійснюється перевірка відомостей, зазначених у даній скарзі, в ході якої 20 липня 2017 року направлено лист № 257/0/19-17 до Голови Приморського районного суду міста Одеси Кічмаренко С.М. з проханням після закінчення розгляду справи надіслати на адресу Вищої ради правосуддя копії аудіо записів засідань, що відбулися у справі № 522/2397/17. При цьому, судді Приморського районного суду м. Одеси Бойчуку А.Ю. запропоновано надати письмові пояснення. Однак, на даний час витребувані матеріали до Вищої ради правосуддя не надходили.

V. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 12 цього Закону, його дія не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів", "Про доступ до судових рішень", "Про засади запобігання і протидії корупції", "Про виконавче провадження" та Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 107 Закону № 1402-VIII право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників. У відповідності до статті 108 цього Закону, дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.

Відповідно до статті 42 Закону № 1798-VIII дисциплінарне провадження розпочинається за скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарна скарга), поданою відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", або за ініціативою Дисциплінарної палати чи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом. Дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя. Дисциплінарне провадження включає: 1) попереднє вивчення та перевірку дисциплінарної скарги; 2) відкриття дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

Згідно зі статтею 43 Закону № 1798-VIII член Дисциплінарної палати, визначений для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (доповідач): 1) вивчає дисциплінарну скаргу і перевіряє її відповідність вимогам закону та наявність підстав для залишення без розгляду дисциплінарної скарги чи відмови у відкритті дисциплінарної справи; 2) за наявності підстав, визначених пунктами 1-5 частини першої статті 44 цього Закону, - повертає дисциплінарну скаргу скаржнику; 3) за наявності підстав, визначених пунктом 6 частини першої чи частиною другою статті 44 цього Закону, - передає скаргу на розгляд Дисциплінарної палати для ухвалення рішення щодо залишення без розгляду та повернення її скаржнику або відкриття дисциплінарної справи; 4) за відсутності підстав для залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги - збирає у разі необхідності інформацію, документи, інші матеріали для перевірки викладених у скарзі обставин та складає вмотивований висновок з пропозицією про відкриття чи відмову у відкритті дисциплінарної справи.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1798-VIII дисциплінарне провадження здійснюється у розумний строк.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України проголошено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, відповідно до положень пункту 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, стану здоров'я потерпілого, тяжкості завданої травми, істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступеню зниження престижу, ділової репутації.

VI. ОЦІНКА СУДУ

Розглядаючи дану справу, суд оцінює оскаржуване рішення відповідача на відповідність статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України, а також вимогам інших законів.

Суд, вивчивши доводи позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх належними і допустимими доказами, дійшов таких висновків.

Вимогу позивача визнати протиправною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення Закону України «Про звернення громадян» колегія суддів вважає безпідставною, оскільки, згідно зі статтею 12 цього Закону його дія не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, який встановлений Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Суд погоджується з обґрунтуванням відповідача, що аналіз статті 1 Закону № 393/96-ВР дає підстави для висновку, що громадяни України мають право звертатися до діючих органів системи судоустрою України із заявами, пропозиціями та скаргами щодо реалізації своїх прав і законних інтересів та порушення останніх, що безпосередньо не пов'язані із здійсненням правосуддя, і саме до таких звернень належать і заяви та скарги, що містять відомості по наявність у діянні судді ознак дисциплінарного проступку або порушення ним присяги.

Суд зазначає, що Вищою радою правосуддя здійснюється перевірка скарг громадян, у формі дисциплінарних скарг відповідно до статей 107-108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Глави 4 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Крім того, суд наголошує, що відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1798-VIII дисциплінарне провадження здійснюється у розумний строк.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення «розумний строк» можна прослідкувати в рішенні суду в справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства», де він роз'яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків (CASE OF BROGAN AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM (Application no. 11209/84; 11234/84; 11266/84; 11386/85)).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем стосовно скарг позивача були вчинені всі дії на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду правосуддя».

Суд, також бере до уваги інформацію відповідача, викладену в письмових поясненнях від 05 березня 2018 року, про надмірну завантаженість членів Вищої ради правосуддя щодо розгляд дисциплінарних скарг.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності при розгляді заяв позивача від 07 лютого 2017 року (вх. № З-668/0/7-17); 23 лютого 2017 року (вх. № З-668/1/7-17); 27 червня 2017 року (вх. № З-668/9/7-17); 27 червня 2017 року (вх. № З-668/7/7-17); 27 червня 2017 року (вх. № З-668/8/7-17); 27 червня 2017 року (вх. № З-668/10/7-17); 19 липня 2017 року (вх. № З-668/11/7-17); 19 липня 2017 року (вх. № З-668/12/7-17).

Щодо вимоги позивача, а саме: зобов'язати відповідача надати письмову відповідь на його заяви № 3-668/11/7-17 від 19 липня 2017 року (скарга датована 12 липня 2017 року); № 3-668/12/7-17 від 19 липня 2017 року (скарга датована 12 липня 2017 року), суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, у зв'язку із тим, що відповідачем ухвалою від 09 лютого 2018 року № 1253/0/18-18 скаргу № 3-668/11/7-17 від 19 липня 2017 року залишено без розгляду, так як у скарзі не зазначено відомостей про наявність у поведінці суддів ознак дисциплінарного правопорушення та посилання на фактичні дані (свідчення, докази) і скаргу та копію ухвали листом від 15 лютого 2018 року направлено позивачу. Стосовно дисциплінарної скарги № 3-668/12/7-17 від 19 липня 2017 року щодо дій судді Приморського районного суду м. Одеси Бойчука А.Ю., то членом Вищої ради правосуддя Мірошниченком А.М. здійснюється перевірка відомостей, зазначених у даній скарзі, в ході якої 20 липня 2017 направлено лист № 257/0/19-17 до Голови Приморського районного суду міста Одеси Кічмаренко С.М. з проханням після закінчення розгляду справи надіслати на адресу Вищої ради правосуддя копії аудіо записів засідань, що відбулися у справі № 522/2397/17. При цьому, судді Приморського районного суду м. Одеси Бойчуку А.Ю. запропоновано надати письмові пояснення. Однак, на даний час витребувані матеріали до Вищої ради правосуддя не надходили. Відповідачем зазначено, що про результати перевірки цієї скарги позивача буде повідомлено належним чином після вчинення всіх необхідних дій щодо її перевірки.

Суд, також робить висновок, що позовна вимога про відшкодування позивачу моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено передбачених статтями 23, 1167 ЦК України обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди.

Крім того, правомірна поведінка відповідача, що встановлена судом, в будь-якому випадку, виключає можливість притягнення відповідача до відповідальності у вигляді компенсації моральної шкоди позивачу.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 22, 241-246, 250, 255, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Дата складання повного рішення суду 06 березня 2018.

Головуючий суддя Я.О. Берназюк

Судді: А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

М.І. Гриців

Л.Л. Мороз