Справа № 716/291/18
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/291/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.18 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кульки О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови серії НК №268465 від 19.02.2018 про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3, в якому просить визнати його дії протиправними; скасувати постанову серії НК №268465 від 19.02.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що 19.02.2018 поліцейським СРПП Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 відносно нього винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення за те, що він 19.02.2018, приблизно о 12 год. 30 хв., на автодорозі Заставна -Чернівці керував транспортним засобом марки "Mersedes-Benc 3120" номерний знак НОМЕР_1 без ввімкнених ближніх ходових світлових вогнів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за що застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач вважає, що вказана постанова винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказав, що 19.02.2018 до його зупинки інспектором він керував транспортним засобом з увімкненим ближнім світлом фар. Однак, вказані пояснення інспектор не взяв до уваги, об'єктивно та всебічно не дослідив всіх обставин справи, на його вимогу не було надано інспектором доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення. Крім того, зазначив, що ч.2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами лише при початку руху чи зміні його напрямку, в той час як згідно постанови про накладення на нього адміністративного стягнення його притягують до адміністративної відповідальності за порушення правил користування попереджувальними сигналами під час самого руху, відповідальність за яке настає згідно ст. 125 КУпАП і тягне за собою лише попередження.

За таких обставин позивач вважає, що відсутні докази наявності події та його вини у вчиненні правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржувану постанову.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши вищенаведеним та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, не дивлячись на своєчасне та належне повідомлення про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить його підпис у розписці до судової повістки, яка міститься в матеріалах справи, про поважні причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву, клопотань чи заяв від нього до суду також не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше, як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 19.02.2018 поліцейським СРПП Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову серії НК №268465 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_2 19.02.2018, біля 12 год. 30 хв., на автодорозі Заставна - Чернівці керував автомобілем НОМЕР_2 поза населеним пунктом без ввімкнених ближніх ходових світлових вогнів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів обов'язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладається законом на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обставини оскарження позивачем постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, на якого покладено обов'язок доказування правомірності своїх дій, відповідачем залишено без будь-якого на то реагування та суду не надано будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови та доведеності факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України. Також суду не було надано відзиву на позов, чи то матеріалів, які стали підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, у оскаржуваній постанові не зазначено жодних доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Крім цього, судом встановлено, що при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектором Загарійчуком П.В. не правильно кваліфіковано дії, пов'язані із керуванням транспортним засобом поза населеними пунктами з неввімкненими денними ходовими вогнями, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнім світлом фар.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 9.8 розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

При цьому, відповідно до п. 1.10 ПДР денні ходові вогні - це зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Таким чином, системний аналіз вказаних правових норм, на переконання суду, дає підстави для висновку, що вимога п.9.8 ПДР про ввімкнення у період з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних засобах під час руху поза населеними пунктами ходових вогнів або ближнього світла фар стосується вимог ПДР щодо попереджувальних сигналів під час всього руху транспортного засобу у світлу пору доби.

Разом із тим, диспозиція частини 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, чого у оскаржуваній постанові відповідачем встановлено не було.

Суд приходить до висновку про те, що правопорушення, зафіксоване інспектором в оскаржуваній постанові, а саме рух поза межами населеного пункту із вимкненим ближнім світлом фар, не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми світловими приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

При цьому приписами статті 125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121 - 128, ч. 1 і 2 ст.129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Таким чином, відповідач не надав суду жодних допустимих доказів, які підтверджували б наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, доказів того, що позивач не користувався попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих правомірність його рішення, суд вважає, що підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню.

Приписами ч.1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач в даній справі є посадовою особою Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, то судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань саме цієї юридичної особи на користь держави.

На підставі ст.ст. 245, 251, 258, 268, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72,77, 90, 139, 205, 229, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії НК №268465 від 19.02.2018, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3, про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 425 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду (у відповідності до вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України) протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Пухарєва О.В.