Справа № 820/3928/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.

28 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 820/3928/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю позивача - ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2

представника відповідачів - Коваленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2017, повний текст складено 19.12.17 по справі № 820/3928/17

за позовом ОСОБА_1

до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України щодо не здійснення прийняття на державну службу до Державної міграційної служби України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом видання наказу про призначення на посаду у територіальному органі Державної міграційної служби України - ГУ ДМС України в Харківський області однорідну посаді заступника начальника - начальника відділу протидії нелегальній міграції Управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління МВС України у Харківській області, яку він обіймав в УГІРФО ГУ МВС України в Харківський області на час ліквідації Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб та створення Державної міграційної служби України, у зв'язку з укомплектуванням територіального органу Державної міграційної служби України - ГУ ДМС України в Харківський області, як співробітника УГІРФО ГУМВС України в Харківський області, який виявив бажання продовжити роботу у новоствореному територіальному органі та зобов'язати Державну міграційну службу України прийняти на державну службу до Державної міграційної служби України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом видання наказу про призначення на посаду у територіальному органі Державної міграційної служби України - ГУ ДМС України в Харківський області однорідну посаді заступника начальника - начальника відділу протидії нелегальній міграції Управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління МВС України у Харківській області, яку він обіймав в УГІРФО ГУ МВС України в Харківський області на час ліквідації Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб та створення Державної міграційної служби України, у зв'язку з укомплектуванням територіального органу Державної міграційної служби України - ГУ ДМС України в Харківський області, як співробітника УГІРФО ГУМВС України в Харківський області, який виявив бажання продовжити роботу у новоствореному територіальному органі;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо не здійснення прийняття на державну службу до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом видання наказу про призначення на посаду у Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області однорідну посаді заступника начальника - начальника відділу протидії нелегальній міграції Управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління МВС України у Харківській області, яку він обіймав в УГІРФО ГУ МВС України в Харківський області на час ліквідації Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб та створення Державної міграційної служби України, у зв'язку з укомплектуванням Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, як співробітника УГІРФО ГУМВС України в Харківський області, який виявив бажання продовжити роботу у новоствореному територіальному органі;

- стягнути з Державної міграційної служби України на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 640 гривень 00 копійок здійснених ним судових витрат;

- стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 640 гривень 00 копійок здійснених ним судових витрат;

- встановити судовий контроль за виконанням Державною міграційною службою України рішення Харківського окружного адміністративного суду;

- зобов'язати Державну міграційну службу України надати звіт про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2017р. позовну заяву ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що 29.11.2012 року наказом ГУ МВС України в Харківській області № 209 о/с його звільнено з посади заступника начальника - начальника відділу протидії нелегальній міграції УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області та зараховано у розпорядження ГУ УМВС України в Харківській області з 30.11.2012 року на підставі наказу МВС України від 31.10.2012 року № 992, наказу ГУ МВС України в Харківський області від 16.11.2012 року № 1452. Керівництво Державної міграційної служби України повідомило його, що всі працівники УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області, які виявили бажання працевлаштуватися на посади в ГУ ДМС України в Харківський області, після затвердження 27.01.2012 року штатного розпису будуть працевлаштовані в період з 18.11.2011 року по 01.08.2013 року шляхом участі у конкурсі на заміщення вакантних посад державних службовців. Оскільки конкурс на рівнозначну посаду в ГУ ДМС України в Харківський області, яку він обіймав в УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області, не було оголошено, тому 23.07.2013 року його призначено на посаду оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку ХМУ УМВС України в Харківській області. Лише 11.08.2017 року йому стало відомо, що у період з 18.07.2011 року по 01.08.2013 року було здійснено укомплектування штату Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з числа співробітників УГІРФО ГУ МВС України у Харківській області без проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців в ГУ ДМС України в Харківській області, зокрема керівного складу. Апелянт вважає, що його право на державну службу було порушено ще в 2012 році, про що він дізнався 11.08.2017 року, а тому він не пропустив строк для звернення до суду.

Державна міграційна служба України подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Суд першої інстанції, залишаючи адміністративний позов без розгляду, виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду, поважні причини пропуску даного строку відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, наказом ГУ МВС України в Харківській області № 272 о/с від 13.11.2007 р. ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника - начальника відділу протидії нелегальній міграції Управління громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління МВС України у Харківській області.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 17.07.2012 року № 132 о/с підполковника міліції ОСОБА_1 було зараховано у розпорядження Головного управління МВС, звільнивши його з посади заступника начальника - начальника відділу з протидії нелегальній міграції УГІРФО ГУМВС України в Харківській області з 18.07.2012 р.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 03.08.2012 року № 143 о/с підполковника міліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУ з 03.08.2012 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2012 року по справі №2а-9575/12/2070 скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 17.07.2012 року № 132 о/с в частині зарахування у розпорядження Головного управління підполковника міліції ОСОБА_1 та звільнення його з посади заступника начальника - начальника відділу з протидії нелегальній міграції УПРФО ГУМВС України в Харківській області з 18.07.2012 р.; скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 03.08.2012 року № 143 о/с щодо призначення підполковника міліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим сектору карного розшуку Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУ з 03.08.2012 року; поновлено підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника відділу з протидії нелегальній міграції УПРФО ГУМВС України в Харківській області з 18.07.2012 р.; зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області виплатити підполковнику міліції ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.07.2012 року по 02.08.2012 року, а також різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з 03.08. 2012 року по 02.11.2012 року; допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника відділу з протидії нелегальній міграції УГІРФО ГУМВС України в Харківській області.

29.11.2012 року наказом ГУ МВС України в Харківській області № 209 о/с на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі № 2а-9575/12/2070 від 02.11.2012 року ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника - начальника відділу протидії нелегальній міграції УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області, яку він раніше обіймав, з 18.07.2012 року.

29.11.2012 року наказом ГУ МВС України в Харківській області № 209 о/с позивача звільнено з посади заступника начальника - начальника відділу протидії нелегальній міграції УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області та зараховано у розпорядження ГУ УМВС України в Харківській області з 30.11.2012 року на підставі наказу МВС України від 31.10.2012 року № 992, наказу ГУ МВС України в Харківський області від 16.11.2012 року № 1452.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2013 року по справі №2а-9575/12/2070 апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області залишено без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2012р. по справі № 2а-9575/12/2070 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2014 року касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області залишено без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2013 року залишено без змін.

25.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Державної міграційної служби України, в якій просив Державну міграційну службу України з урахуванням висновків суду ліквідувати результати неправомірних дій, а саме призначити ОСОБА_1 на визначену, запропоновану посаду в територіальному органі Державної міграційної служби України - Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області на посаді, згідно штатного розпису посад рівнозначну посаді, яку він обіймав в УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області на час його ліквідації.

Державна міграційна служба України листом № В-1059-1/10 від 26.05.2014 року повідомила позивача, що правових підстав для призначення ОСОБА_1 на посаду в Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області не вбачається. Державною міграційною службою України зазначено, що працевлаштування колишніх працівників ДДГІРФО до органів Державної міграційної служби України може бути здійснено виключно на загальних підставах відповідно до чинного законодавства шляхом участі у конкурсі на заміщення вакантних посад державних службовців.

28.04.2016 року позивач за результатами проведеного ГУ ДМС в Одеській області конкурсу на заміщення вакантних посад був призначений на посаду в ГУ ДМС України в Одеській області, а 18.08.2016 року позивача було звільнено з посади в ГУ ДМС в Одеській області за його заявою.

З вказаним адміністративним позовом позивач звернувся до суду 01.09.2017 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач після отримання відповіді Державної міграційної служби України № В-1059-1/10 від 26.05.2014 року вже був обізнаний про порушення його прав та не був позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх порушених прав ще у 2014 році, а тому строк для звернення до суду позивачем пропущено без поважних причин.

Колегія суддів вважає, що зазначений висновок суду першої інстанції підтверджений матеріалами справи, є вірним та обґрунтованим.

Посилання апелянта, що лише 11.08.2017 року йому стало відомо, що у період з 18.07.2011 року по 01.08.2013 року було здійснено укомплектування штату Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з числа співробітників УГІРФО ГУ МВС України у Харківській області без проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців в ГУ ДМС України в Харківській області, а тому його право на державну службу було порушено ще в 2012 році, про що він дізнався 11.08.2017 року, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як підтверджено матеріалами справи, наказом ГУ МВС України в Харківській області № 209 о/с від 29.11.2012 року позивача звільнено з посади заступника начальника - начальника відділу протидії нелегальній міграції УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області та зараховано у розпорядження ГУ УМВС України в Харківській області з 30.11.2012 року.

Позивач з 30.11.2012 року перебував у розпорядженні ГУ УМВС України в Харківській області, а з 23.07.2013 року його призначено на посаду оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку ХМУ УМВС України в Харківській області та 21.01.2014 року його звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням.

Таким чином, позивача звільнено з посади заступника начальника - начальника відділу протидії нелегальній міграції УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області 29.11.2012 року, а тому про порушення своїх прав на проходження державної служби в Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області, якщо такі права були порушені, позивач повинен був дізнатися в день звільнення зі служби.

Однак, наказ № 209 о/с від 29.11.2012 року позивач не оскаржив та з 23.07.2013 року до 21.01.2014 року проходив службу на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку ХМУ УМВС України в Харківській області.

Отже, після звільнення з посади заступника начальника - начальника відділу протидії нелегальній міграції УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області позивач не звертався з відповідною заявою до відповідачів щодо проходження служби в Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області, а з 23.07.2013 року по 21.01.2014 року проходив службу на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку ХМУ УМВС України в Харківській області.

Лише 25.04.2014 року позивач звернувся з письмовою заявою до Державної міграційної служби України про призначення його на рівнозначну посаду, яку він обіймав в УГІРФО ГУ МВС України в Харківській області на час його ліквідації.

Листом № В-1059-1/10 від 26.05.2014 року Державна міграційна служба України повідомила позивача, що правових підстав для призначення його на посаду в Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області не вбачається, оскільки працевлаштування колишніх працівників ДДГІРФО до органів Державної міграційної служби України може бути здійснено виключно на загальних підставах відповідно до чинного законодавства шляхом участі у конкурсі на заміщення вакантних посад державних службовців.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що про порушення своїх прав, зазначених у позовній заяві, позивач повинен був дізнатися ще 29.11.2012 року, тобто в день його звільнення зі служби, а дізнався він про відмову у працевлаштуванні колишніх працівників ДДГІРФО до органів Державної міграційної служби України без проведення конкурсу з листа № В-1059-1/10 від 26.05.2014 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач після отримання відповіді Державної міграційної служби України № В-1059-1/10 від 26.05.2014 року вже був обізнаний про порушення його прав та не був позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх порушених прав ще у 2014 році.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що позивач не звертався до відповідачів щодо участі у конкурсі на заміщення вакантних посад державних службовців у Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області, а за результатами проведеного ГУ ДМС в Одеській області конкурсу на заміщення вакантних посад позивач був призначений на посаду в ГУ ДМС України в Одеській області з 28.04.2016 року, а 18.08.2016 року його звільнено з посади в ГУ ДМС в Одеській області за його заявою.

З врахуванням вищевикладеного колегія суддів, приходить до висновку, що строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, для звернення до суду з вказаними позовними вимогами розпочався у позивача з моменту отримання відповіді Державної міграційної служби України № В-1059-1/10 від 26.05.2014 року.

Частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на час звернення до суду з позовом) передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, в даному випадку для звернення до адміністративного суду у справі даної категорії встановлюється місячний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на час звернення до суду з позовом) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Поважними за змістом даної статті визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення з позовом до суду.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач звернувся з даним позовом лише 01.09.2017 року, тобто з пропуском встановленого діючим законодавством строком і на надав належних доказів поважності пропуску строку звернення до суду.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення з позовом до суду, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 по справі № 820/3928/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - з 05.03.2018 року.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.М. Яковенко