Справа № 815/5900/17
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5900/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування вимоги Головного управління ДФС в Одеській області №Ф-9572-17 від 04.08.2017 року про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 9401,97 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся Фізична особа підприємець ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування вимоги Головного управління ДФС в Одеській області №Ф-9572-17 від 04.08.2017 року про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 9401,97 грн.

В судовому засіданні 23.02.2018 року позивачем були підтримані доводи позовної заяви та він просив задовольнити позов з огляду на те, що він належним чином сплачував суми ЄСВ до настання 60-річного віку, при тому, що він вже був пенсіонером на пільгових умовах, після цього, 26.08.2015 року він поставив податковий орган до відома про досягнення ним пенсійного віку та перестав сплачувати суми ЄСВ з доходів від підприємницької діяльності, оскільки законом це вже не було передбачено. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивач є ФОП, а тому в силу положень ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» повинен сплачувати ЄСВ з суми отриманих доходів від підприємницької діяльності, незалежно від того, є він пенсіонером чи ні, в звязку із чим, донарахування йому суми ЄСВ в розмірі 9401,97 грн. та направлення на його адресу вимоги про сплату боргу (недоїмки) є законними діями податкового органу.

Дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідачі Головну управління ДФС в Одеській області, на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу» є місцевими підрозділами центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового та іншого законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому позовні вимоги щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.1 ст.19 КАС України підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем. зареєстрованим відповідно до законодавства України з 14.02.2000 року, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця - 15.12.2006, Номер запису: 2 052445 та перебуваю на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку. Весь час з моменту своєї реєстрації я сплачував всі податки, збори та обов'язкові платежі, які я мав сплачувати в силу свого статусу.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-УІ (далі - Закон №2464-УІ) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

04.01.2008 року позивач був взятий на облік до Головного управління регіональної статистики, 14.12.2000 року взятий на облік до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (Номер взяття на облік - 10222), 16.02.2000 р. взятий на облік як платник єдиного внеску до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (Номер взяття на облік - 401ЗИ).

18.08.2017 року позивачем було отримано поштове відправлення (рекомендоване з повідомленням) від Головного управління ДФС в Одеській області, про що. зокрема, свідчить витяг з електронної пошукової системи «Укрпошти».

У вказаному поштовому відправленні знаходилась вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.08.2017 року №Ф-9572-17, відповідно до якої станом на 31.07.2017 року за позивачем, як фізичною особою-підприємцем, мається заборгованість зі сплати єдиного внеску, яка становить 9401 грн. 97 коп. Відповідно до ст.. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів ГУ ДФС в Одеській області зобов'язало сплатити вказану недоїмку протягом 10 календарних днів з дня одержання цієї вимоги, а в разі несплати суми боргу, ця вимога буде передана до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної у пункті 5 цієї вимоги.

Оцінюючи оскаржений акт суб`єкту владних повноважень, суд виходячи з приписів ч.2 ст.2 КАС України, не погоджується з із застосуванням посадовими особами податкового органу норм матеріального права з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в статтю 4 якого було внесено зміни згідно із Законом № 3609-У1 від 07.07.2011; із змінами, внесеними згідно із Законами № 1774-У111 від 06.12.2016, № 2148-УІІ1 від 03.10.2017, зокрема, її було доповнено частиною 4 наступного змісту: Особи, зазначені у пунктах 4 (фізичні особи - підприємці, в тому числі ті. які обрали спрощену систему оподаткування) та 54 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (60 років), та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відтак, як вбачається з вказаної норми, законодавець більш чітко заповнив прогалину, вказавши, що пенсіонери не сплачують ЄСВ при отриманні ними пенсії за віком або якщо вони є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. При цьому, раніше вказана ст. 4, частина 4 зазначеного Закону,в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, передбачала, що не тільки фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, а й фізичні особи - підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску винятково за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

При цьому вбачається, що законодавець і раніше виділяв категорії ФОП: 1) які є пенсіонерами за віком 2) які є інвалідами 3) які отримують відповідно до закону пенсію або 4) які отримують відповідно до закону соціальну допомогу.

Відповідно до п.4.1.4. ст.4 Податкового кодексу України податкове законодавство базується на наступних принципах: презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відтак, навіть за наявності неоднакового трактування норм ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», податковий орган мав застосувати презумпцію правомірності рішення платника податків - зокрема його заяви щодо досягнення ним загальнодержавного пенсійного віку.

Зміст положень статей 12-18 розділу другого Закону №1788 свідчить про те, що пенсії за віком підрозділяються на:- пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема для працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії (статті 13 і 14);- пенсії за віком громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи (стаття 15);- пенсії за віком інвалідам, учасникам війни, сім'ям загиблих (померлих) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських (стаття 16);- пенсії за віком багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства (стаття 17)- пенсії за віком окремим категоріям громадян, а саме: особам, хворим на гіпофізарний нанізм (ліліпутам), і диспропорційним карликам (стаття 18).

Отже, аналіз вище зазначених норм пенсійного законодавства свідчить про те, що пенсія, призначена за віком, може бути призначена достроково, тобто до досягнення особою пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058.

Пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Про це зазначено у першому абзаці пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За змістом вказаних законів та у відповідності з висновком, якого дійшов Конституційний Суд України в своєму рішенні від 26 листопада 2013 року №1-14/2013 (№11-рп/2013), право на пенсію за віком особа набуває не лише після досягнення загально визначеного пенсійного віку чи пенсійного віку, встановленого спеціальним законодавством, а також у разі дострокового виходу на пенсію за певних обставин (п. 2.1 мотивувальної частини).

Згідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Аналіз норм наведених вище законів дає підстави вважати, що «пенсіонер за віком» - це особа, яка набуває право на отримання пенсії не лише після досягнення загально визначеного пенсійного віку, а також після досягнення віку, встановленого спеціальним законодавством, і у разі дострокового виходу на пенсію за певних обставин.

Фізична особа-підприємець, яка є пенсіонером і отримує інший вид пенсії, ніж пенсія за віком, набуває прав особи, що отримує пенсію за віком, відповідно до частини першої статті 10 Закону України №1058, згідно з якою особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Тобто, якщо фізична особа-підприємець мала право на пенсію за віком, але вибрала іншу, то така фізична особа-підприємець має право на звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки вибір виду пенсії не позбавляє набутого права, що пов'язане з певним віком.

Обов'язок пенсіонерів, які отримують пенсію за вислугою років сплачувати платежі до держави на рівні із іншими особами, переліченими у ст. 4 Закону № 2464. коли пенсіонери, які отримують пенсію за віком звільнені від такого обов'язку, ставить в нерівні умови перших.

Позивач, будучи платником ЄСВ і досягнувши загальнодержавного пенсійного віку та маючи статус пенсіонера, повідомив орган ДФС про набуття статусу пенсіонера та досягнення пенсійного віку шляхом подання письмової заяви рекомендованої інспектором ДФС форми із відповідними підтверджуючими документами. Вказана заява не була спростована, відхилена або неприйнята Відповідачем на протязі понад двох років (семи розрахункових періодів), що фіксує факт згоди фіскального органу у відношенням з платником податків. Відтак, вважаю, це є ще одним підтвердженням обгрунтованості та законності моїх позовних вимог.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

На даний час закон дає право вибору отримання пенсії або за віком або пенсії за вислугу років, що підтверджує однаковий статус цих категорій пенсіонерів, що досягли загальнодержавного віку.

Право на отримання пенсії за вислугу років не позбавляє мене прав, що належать позивачу, як особі, яка має право на отримання пенсії за віком.

Верховний Суд України у справі №21-25а14 зробив висновок, який має відношення і до цього адміністративного спору.

Так, Верховний Суд України у своїй постанові по наведеній справі зазначив, що «особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону №1058-ІV (Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Таким чином, ФОП, які отримують зазначену пенсію і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону №2464-VІ (Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»), проте не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

За вказаних обставин, суд визнає таким, що не відповідає закону оскаржену вимогу ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9572-17 від 04.08.2017 року, а тому суд, на підставі положень ч.1 ст.245 КАС України, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про скасування вимоги ГУ ДФС в Одеській області обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі .

Судові витрати розподілити за правилами, встановленими ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139,242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Скасувати вимогу Головного управління ДФС в Одеській області №Ф-9572-17 від 04.08.2017 року про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 9401,97 грн.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 05.03.2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.