Справа № 645/4720/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 645/4720/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Кононенко З.О.

суддів: Калиновського В.А. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2017, суддя І інстанції Ульяніч І.В., місце складання бул. Б.Хмельницького, 32/38, м. Харків, Харківська, 61099, повний текст складено 20.11.17 по справі № 645/4720/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, в якому просив суд:

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради протизаконними в частині не донарахування та недоплати йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня, як інваліду війни 2-ї групи за 2017 рік;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради здійснити доплату на його користь частину не донарахованої щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня, як інваліду війни за 2017 рік у сумі 7 396,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що він є інвалідом війни 2-ї групи та знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому щорічно повинна надаватися одноразова грошова допомога до 5-го травня, як інваліду війни 2-ї групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Проте, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради виплатило вказану допомогу в сумі 3100,00 грн., посилаючись на Бюджетний кодекс України та постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223. Позивач вважає такі дії незаконними та такими, що порушують його конституційні права на соціальний захист.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (посвідчення серії НОМЕР_1, видане 01 червня 2007 року Управлінням праці та соціального захисту населення Фрунзенської районної ради м. Харкова)

03.10.2017 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради про здійснення йому доплати недоотриманої щорічної одноразової допомоги інвалідам війни до 5 травня за 2017 рік в сумі 7 396,00 грн.

Листом Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради № Н-522.01-28 від 09.10.2017 року йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зі змінами, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 № 223 встановлено, що у 2017 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема, інвалідам війни 2-ї групи становить 3100 гривень. На підставі списків, які надані Індустріальним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України, йому було призначено в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради разову грошову допомогу до 5 травня 2017 року в розмірі 3100,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях відповідача відсутні протиправні дії щодо нарахування й виплати позивачеві ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, оскільки такі нарахування і виплати йому проведено у відповідності до статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», з огляду на введені в дію з 1 січня 2015 року вимоги пункту 26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, за яким норми і положення, зокрема, статей 12-16 Закону № 3551-ХІІ, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, регулює питання призначення та здійснення соціальних виплат, в тому числі щорічних разових грошових допомог до 5 травня, є Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).

Відповідно до ст.13 Закону № 3551-XII щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком (для інвалідів війни ІІ групи).

Пунктом 21 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" була змінена вищезазначена стаття Закону № 3551-XII, а саме зазначено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п. 20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" стосовно виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Разом з тим, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої ст.12 Закону № 3551-XII.

Пунктом 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" установлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснюється у таких розмірах, зокрема, інвалідам війни ІІ групи - 3100 гривень.

Отже, станом на день виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2017 році розмір зазначеної допомоги визначався Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" та становив 3100 грн.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2017 році слід виходити з принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж ті, що були встановлені попереднім актом.

Тому, з 01.01.2015 Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" припинені дії норм Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині, яка, зокрема, стосується розміру разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни.

Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 р. № 233 є також чинними.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, оскільки невиплата позивачу зазначеної допомоги у розмірі, визначеному ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викликана не протиправними діями Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, а прийняттям законодавцем нового закону, яким установлено, що положення, зокрема, ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Крім цього, слід врахувати, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 р.

Також, у рішенні №3-рп від 25.01.2012 р. Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, внаслідок чого, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Слід зауважити на тому, що Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у 2017 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни ІІ групи, відповідачем здійснена правомірно в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 по справі № 645/4720/17 залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 по справі №645/4720/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський В.О. Бондар
Повний текст постанови складено 12.03.2018.