Справа № 826/12664/16
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Лакталіс-Україна" до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (правонаступником якого є Офіс великих платників податків) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 18 травня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство "Лакталіс-Україна" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників та просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 18 травня 2016 року № , № , № , № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників проведено документальну позапланову виїзну перевірку Дочірнього підприємства "Лакталіс-Україна" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП "Орім" за періоди з 01.10.2014 р. по 31.12.2014 р. та з 01.02.2015 р. по 31.12.2015 р. по деклараціях з податку на додану вартість та деклараціях з податку на прибуток, за результатами якої складено Акт № 541/28-10-41-02/25593656 від 27.04.2016 р.

Згідно акту перевірки, контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем порушено:

- п.п.134.1.1., п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 "б" п. 200.4 ст. 200 ПК України, а саме: занижено об'єкт оподаткування податком на прибуток у розмірі 7 823 408 грн.;

- п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, що призвели до порушення п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, а саме: завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту на загальну суму 1 555 975 грн.;

- п. 200.1, 200.2, ст.. 200 ПК України, а саме: занижено нарахування ПДВ на суму 2 727 100, 00 грн.;

- п.200.1, 200.4 ст. 200 ПК України, а саме: завищено суму бюджетного відшкодування на суму 1 537 462 грн.

Відповідно до зазначених висновків вирішено:

- за податковим повідомленням-рішенням № зменшити позивачу суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 7 823 408 грн. у зв'язку з порушенням підпункту п.п.134.1.1., п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПК України;

- за податковим повідомленням-рішенням № зменшити позивачу суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 537 462 грн. у зв'язку з порушенням п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України та нарахувати штрафні санкції у розмірі 768 731 грн. на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України;

- за податковим повідомленням-рішенням № зменшити позивачу суму від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 1 555 975 грн. у зв'язку з порушенням п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України;

- збільшити позивачу суму грошового зобов'язання за платежем ПДВ на суму 4 900 650 грн. у зв'язку з порушенням п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п.200.2 ст. 200 ПК України.

Позивач, не погоджуючись зі спірними рішеннями, оскаржив їх до Державної фіскальної служби України. Рішенням Державної фіскальної служби України від 25 липня 2016 року № 15957/6/99-99-11-01-02-25 податкове повідомлення-рішення № від 18 травня 2016 року скасовано в частині донарахувань по операціях за період 2015 року, а в іншій частині зазначене рішення, а також інші оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін, у зв'язку з чим позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, звернувшись до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки послуги, отримані позивачем від ПП "Орім", мають безпосереднє відношення до господарської діяльності підприємства позивача, оскільки кінцевою їх метою є збільшення об'ємів продажу, а від укладення договорів про надання маркетингових послуг позивач отримав значну економічну вигоду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, між ДП "Лакталіс-Україна", як замовником, та ПП "Орім", як виконавцем, були укладені договори про надання маркетингових послуг від 01.09.2014 року № 296 та від 01.01.2015 року № 296, відповідно до яких виконавець надає замовнику послуги, зазначені у Додатку 1, а замовник зобов'язується їх прийняти та оплатити.

За результатами маркетингових досліджень та на підставі звітів ПП "Орім" позивачем було вчинено ряд дій, як-то: знято з виробництва певну продукцію, виведено з асортименту продукти, які не користуються попитом, здійснено запуск нових видів продукції, посилено контроль якості продуктів харчування та т.і., тобто використання результатів досліджень призвело до збільшення обсягів продажів продукції, товарообігу, зростання маржинального прибутку, а також зростання частки на окремих ринках продуктів молочної промисловості.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, оплата послуг згідно вказаних договорів, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Як зазначено у пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Колегія суддів звертає увагу, що на час укладання та виконання договорів про надання маркетингових послуг, ПП «Орім» було належним чином зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а також зареєстровано в якості платника ПДВ, що підтверджується Випискою з ЄДР, виданою 22.08.2014 та Витягом 467, виданим 09.09.2014.

Згідно зі ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 27 березня 2012 року №21-737во10) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

З підстав вище викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.

Повний текст постанови виготовлено 05.03.2018.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.