Справа № 634/168/18
Суддя: Зимовський О. С.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 634/168/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2018 року

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Зимовського О.С.,

за участі секретаря - Ковбаса С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Сахновщина Харківської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1, проживаючого: 64501, Харківська область, смт Сахновщина, вул. Стадіонна, 2, (РНПП НОМЕР_1) до інспектора роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2, адреса місця роботи: 61033, м. Харків, вул. Шевченко, 315-А, (інші анкетні дані відсутні) про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності,

встановив:

23.02.2018 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просив суд скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії серія БР № 860032 від 13.02.2018 року та визнати дії відповідача неправомірними.

В обґрунтування позову зазначив, що 13 лютого 2018 року о 16 год. 15 хв. інспектором роти № 5 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Харківській області, лейтенантом поліції ОСОБА_2, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, серія БР № 860032. Так в постанові, зокрема, зазначено, що позивач, 13.02.2018 р. о 6 год. 00 хв., в Харківській області на 87 кілометрі автомобільної дороги М-29, керував транспортним засобом CHEVROLET LACETTI (власник ТОВ «АТП-2004»), державний номерний знак НОМЕР_2, що підлягає обовязковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. Керуючись положеннями статей 33 та 284 КУпАП, було прийнято рішення про накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Позивач вважає дії вищезазначеного інспектора поліції неправомірними, а постанову від 13.02.2018 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні не явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, направив до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив суду на позовну заяву не надав.

Враховуючи імперативні вимоги, що строку розгляду справ такої категорії, визначені ст.286 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін по справі та фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису, згідно вимог ч. 4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з постанови від 13.02.2017 року серії БР № 860032, винесеної відповідачем стосовно позивача, останнім було без складення протоколу про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці скоєння правопорушення притягнено до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КпАП України, а саме, що 13.02.2018 р. о 6 год. 00 хв., в Харківській області на 87 кілометрі автомобільної дороги М-29, ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHEVROLET LACETTI (власник ТОВ «АТП-2004»), державний номерний знак НОМЕР_2, що підлягає обовязковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.3 «б» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.3 ст.121 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Як зазначено в постанові ОСОБА_1 не погодився з накладенням адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Окрім того, відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (ст. 77); порушення правил полювання (ч. 1 ст. 85); порушення правил рибальства (ч. 3 ст. 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (ст. 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (ч. 3 ст. 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (ч. 3 ст. 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (ст. 134); безквитковий проїзд (ст. 135); прояв неповаги до суду (ст. 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 121 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Відповідно до вказаної норми відповідач, враховуючи незгоду позивача з накладенням адміністративного стягнення, повинен був призначити розгляд справи по суті у приміщенні управління патрульної поліції м. Харкова департаменту патрульної поліції Національної поліції України та надати час в межах 15-денного строку для розгляду справи по суті (ч.1 ст.277 КпАП України) на власний розсуд для підготовки позивача для вирішення справи по суті, повідомивши позивача про час та місце слухання справи шляхом заповнення відповідної графи у протоколі про адміністративне правопорушення, що ним зроблено не було, а тому був порушений визначений діючим законодавством порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Отже, з зазначеного вбачається, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

Стаття 77 ч.2 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з диспозиції ч. 3 ст.121 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Пунктом 31.3. «б» ПДР України встановлено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ст.35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов'язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 т., причепи до них із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого 30.01.2012 постановою Кабінету Міністрів України за №137, даний Порядок визначає процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих Державтоінспекцією, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонн, причепи до них із строком експлуатації до двох років.

Термін «Транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку», що вживається у цьому Порядку, має таке значення - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку (пункт 15 частини другої Порядку).

Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яким керував позивач, вбачається, що автомобіль CHEVROLET LACETTI, легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску, належить ТОВ «АТП-2004».

Відповідно до копії договору оренди автомобільної техніки від 01.07.2016 року, ТОВ «АТП-2004» передав в оренду СТОВ «Мрія» транспортні засоби перелік яких викладений в Додатку №1. Згідно Додатку №1 (Специфікація ТЗ, що передаються в оренду) за №4 вказаний транспортний засіб - CHEVROLET LACETTI, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску, балансовою вартістю 49378,65 грн.

Вказаний транспортний засіб закріплений за ОСОБА_1, згідно наказу № 43/1-ОД від 02.01.2018 року СТОВ «Мрія», як керівником відділу соціальної політики.

Отже, відповідач не навів належного обґрунтування та не надав доказів на підтвердження достовірності вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого п.31.3. «б» ПДР, що вказаний автомобіль використовується позивачем під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку.

Суд зазначає, що відповідачем на вимогу суду відзиву або інших доказів правомірності складання оскаржуваної постанови надано не було. Правомірність своїх дій та правомірність прийняття оскаржуваної постанови не доведено.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а саме скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і закриттю справи про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не передбачені ч.3 ст. 286 КАС України.

Як встановлено судом, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Разом з тим при зверненні до суду із позовною заявою про оскарження постанов про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ст.286 КАС України судовий збір не сплачується, що відповідає вимогам ст. 288 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею та документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно абз. 2 ч.5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом відповідній порядок КМУ на сьогоднішній день не прийнятий, а тому судові витрати за розгляд справи, враховуючи звільнення позивача від сплати вказаних судових витрат при зверненні до суду, слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 241, 243-246, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 860032 від 13 лютого 2018 року, постановлену інспектором роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Харківській області, лейтенантом поліції ОСОБА_2, відносно ОСОБА_1.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складене 05.03.2018 року.

Суддя :

Копія вірна. Суддя: