Справа № 826/2071/16
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07.03.2018 Київ К/9901/18071/18 826/2071/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Димерське автотранспортне підприємство» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 квітня 2017 року в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250»

до Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрації, Конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Димерське автотранспортне підприємство»

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

30 травня 2017 року ТОВ «Димерське автотранспортне підприємство» подало заяву до Верховного Суду України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 квітня 2017 року, якою постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року скасовано і залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2016 року..

Ухвалою Верховного суду України від 09 червня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Ірпінське АТП 13250» до Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрації, Конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, третя особа - ТОВ «Димерське автотранспортне підприємство», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання пп. 1 п. 1 та пп. 7 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в чинній редакції) матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Димерське автотранспортне підприємство» про перегляд судового рішення передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями (провадження №К/9901/18071/18, адміністративна справа №826/2071/16) для розгляду зазначеної заяви визначено наступну колегію суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Данилевич Н.А., судді - Бевзенко В.М., Шарапа В.М.

У відповідності до пп. 1 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в чинній редакції) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2016 року позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Конкурсного комітету з проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, за результатом проведеного 03 листопада 2015 року конкурсу, оформленого протоколом №2015-3 у частині затвердження кількості балів та визнання переможцем на об'єктах конкурсу №№20, 24, 26 Товариство з обмеженою відповідальністю «Димерське автотранспортне підприємство»; визнано протиправним та скасовано наказ Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації від 25 листопада 2015 року №39-од в частині введення в дію рішення Конкурсного комітету з проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, від 03 листопада 2015 року по переможцю конкурсу на об'єктах №№20, 24, 26; зобов'язано Конкурсний комітет з проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, визначити переможця конкурсу на здійснення перевезень пасажирів на об'єктах конкурсу №№ 20, 24, 26 на підставі документів, поданих перевізниками-претендентами до 03 листопада 2015 року включно. В даній постанові суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для нарахування третій особі додаткових 11 балів в межах конкурсу, оскільки наявність у останнього попереднього договору строком на один рік не відповідає вимогам ст.44 Закону України «Про автомобільний транспорт» щодо строку дії договору терміном від трьох до п'яти років, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що даний перевізник працював в якості тимчасового перевізника.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Димерське автотранспортне підприємство»; скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2016 року; прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Скасовуючи судове рішення суду першої інстанції апеляційний суд зазначив, що маючи всі умови для ефективного та повноцінного здійснення перевезень на спірних маршрутах ТОВ «Димерське АТП» не змогло укласти договір перевезення строком від 3 до 5 років, оскільки перед проведенням попереднього конкурсу було введено додатковий обов'язок перевізникам щодо придбання транспорту для осіб з обмеженим фізичними можливостями. Відтак, незважаючи на наявність достатніх умов для виконання перевезень на спірному маршруті, у тому числі і можливість придбання спеціалізованого транспорту для перевезення особливої категорії пасажирів з обмеженими фізичними можливостями та оскільки підприємство не встигало придбати спеціалізованого транспорту, договір укладено на один рік, що передбачено статтею 44 Закону №2344-III. У зв'язку з цим, колегія суддів апеляційного суду не погодилась з вільним трактуванням судом першої інстанції норми статті 44 Закону № 2344-III, а саме, що укладання договору строком на один рік є виключним випадком, який прямо вказує на тимчасовий характер такого перевезення пасажирів, оскільки за загальним правилом такий договір має укладатись на строк від трьох до п'яти років.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 06 квітня 2017 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року задовольнив. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року скасував, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2016 року залишив в силі.

Частиною 1 ст. 235 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) передбачалось, що Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 236 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мали право подати заяву про перегляд судових рішень в адміністративних справах після їх перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 квітня 2017року ТОВ «Димерське автотранспортне підприємство» просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 06 квітня 2017року та залишити в силі постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року.

Як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права заявник посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2016 року у справі №К/800/6485/16, в якій цей суд дійшов висновку про те, що відповідно до буквального тлумачення пункту 4 додатку 4 до Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року №1081, право особи на отримання додаткових 11 балів ставиться в залежність виключно від роботи перевізника - переможця попереднього конкурсу не менше передбаченого договором (дозволом) строку на маршруті (маршрутах), що є об'єктом конкурсу. Жодного посилання на строки укладення договорів, що визначені в статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункт 4 додатку 4 до зазначеного Порядку в собі не містить. Таким чином, посилання Конкурсного комітету на те, що у зв'язку з укладенням договорів строком на один рік Товариство з обмеженою відповідальністю «Димерське автотранспортне підприємство» працювало як тимчасовий перевізник колегія суддів визнала необґрунтованими та безпідставними.

Суд перевірив доводи, наведені у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Димерське автотранспортне підприємство» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 квітня 2017 року, і дійшов висновку про таке.

Статтею 43 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року №2344-III (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі Закон №2344-III) передбачено, що визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

Згідно зі статтею 44 Закону №2344-III організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Договір з переможцем конкурсу (або дозвіл) органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування укладають (або надають) на термін від трьох до п'яти років.

Договір з переможцем конкурсу (або дозвіл) у разі відсутності в нього автобусів, що відповідають умовам конкурсу, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування укладають (або надають) на один рік.

Для підготовки та проведення конкурсу органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування утворюють конкурсний комітет, до складу якого входять представники відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, та територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України, відповідальних за безпеку дорожнього руху, а також громадських організацій. До конкурсного комітету не можуть входити представники суб'єктів господарювання - автомобільних перевізників, які є учасниками конкурсу або які діють на ринку перевезень пасажирів і можуть впливати на прийняття рішень комітету.

Статтею 46 Закону №2344-III, визначено, що для участі в конкурсі на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування автомобільний перевізник подає конкурсному комітету такі документи: заяву претендента встановленого зразка із зазначенням автобусного маршруту загального користування, на якому має намір працювати претендент; нотаріально завірену копію ліцензії на право надання послуг з перевезення пасажирів та копії ліцензійних карток на автобуси, які будуть використовуватися на автобусному маршруті; відомості про додаткові умови обслуговування маршруту; документ, що підтверджує внесення плати за участь у конкурсі.

Згідно з пунктом 8 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року №1081 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Порядок), рішення про переможця конкурсу приймається конкурсним комітетом.

Відповідно до пункту 29 Порядку визначено перелік документів, які перевізник подає для участі у конкурсі на кожний об'єкт конкурсу окремо разом з заявою за формою, визначеною згідно з додатками 1 або 2. Подані документи перевіряються в міру їх надходження організатором або робочим органом.

Достовірність інформації, викладеної у заяві та документах, визначених пунктом 29 цього Порядку, перевіряється організатором та/або робочим органом не пізніше ніж за два дні до дати проведення конкурсу (п. 37 Порядку).

Відповідно до пункту 40 Порядку визначено, що під час проведення конкурсу конкурсний комітет розглядає пропозиції перевізників-претендентів виключно за такими показниками: наявність достатньої кількості автобусів, які відповідають умовам конкурсу за класом та пасажиромісткістю (категорія, пасажиромісткість, наявність багажних відділень, додаткового обладнання); наявність, характеристика та кількість резерву автобусів для заміни рухомого складу в разі виходу техніки з ладу; наявність транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями; наявність свідоцтва відповідності автобуса параметрам комфортності (для міжміського перевезення); строк експлуатації автобусів (рік виготовлення, строк фактичної експлуатації); наявність сертифіката відповідності послуг з перевезення пасажирів автобусами ліцензійним умовам; наявність та характеристика виробничої бази; умови підтримання належного технічного та санітарного стану рухомого складу; умови контролю технічного стану транспортних засобів перед виїздом; умови виконання регламентних робіт з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів; досвід роботи перевізника-претендента; наявність та тяжкість порушень безпеки дорожнього руху, транспортного законодавства, ліцензійних умов; якість роботи автомобільного перевізника на даному маршруті (у разі обслуговування на умовах договору (дозволу), укладеного (наданого) на підставі попереднього конкурсу; інвестиційний розвиток суб'єкта господарювання та соціальний ефект від його діяльності; умови контролю за станом здоров'я водіїв.

Згідно пункту 42 Порядку у разі участі в конкурсі двох або більше перевізників-претендентів конкурсний комітет визначає кращого з використанням бальної системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів відповідно до цього Порядку та Закону України "Про автомобільний транспорт". Сумарна кількість балів, одержаних кожним перевізником-претендентом згідно з додатком 4, є підставою для визначення переможця конкурсу.

Пунктом 46 Порядку передбачено, що переможцем конкурсу визнається перевізник-претендент, який за результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів. Претендентом, який посів друге місце, визнається перевізник-претендент, який за результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів без урахування показника переможця конкурсу.

Рішення про результати конкурсу приймається конкурсним комітетом на закритому засіданні в присутності не менш як половини його складу, у тому числі голови конкурсного комітету або його заступника, простою більшістю голосів (п. 47 Порядку).

Рішення конкурсного комітету про визначення переможця конкурсу, а також перевізника-претендента, який за результатами розгляду посів друге місце, оголошується перевізникам-претендентам під час конкурсу, у 10-денний строк оформляється протоколом, який підписується присутнім головою або заступником голови та секретарем конкурсного комітету, і подається організатору (п. 49 Порядку).

Відповідно до пункту 51 Порядку рішення конкурсного комітету щодо визначення переможця конкурсу вводяться в дію наказом (постановою або іншим розпорядчим документом) організатора протягом не більш як 30 робочих днів з дня проведення конкурсу.

Перелік показників нарахування балів за системою оцінки пропозицій перевізників-претендентів міститься в додатку № 4 до Порядку.

Згідно пункту 4 вказаного Переліку робота перевізника - переможця попереднього конкурсу не менше передбаченого договором (дозволом) строку на маршруті (маршрутах), що є об'єктом конкурсу, є підставою для нарахування додаткової кількості балів (+11).

У вказаному пункті міститься обмеження нарахування додаткової кількості балів, з якого вбачається, що бали не надаються у разі роботи перевізника в статусі тимчасового (або перевізника, що виконував перевезення як претендент, що посів друге місце, протягом менш як два з половиною роки).

З аналізу наведених норм слідує, що отримання конкурсантом додаткових 11 балів можливо за умови роботи даного перевізника - переможця попереднього конкурсу не менше передбаченого договором (дозволом) строку на маршруті (маршрутах), що є об'єктом конкурсу. При цьому, нарахування додаткових балів не здійснюється у разі роботи перевізника в статусі тимчасового або в статусі перевізника, що виконував перевезення як претендент, що посів друге місце, протягом менш як два з половиною роки.

Щодо наявності у перевізника тимчасового статусу колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до пп. 3 п. 55 Порядку організатор має право достроково розірвати договір (позбавити дозволу) з автомобільним перевізником у разі порушення ним умов договору (дозволу). У такому разі для роботи на маршруті призначається автомобільний перевізник, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, на строк до закінчення дії договору (дозволу), який було розірвано (позбавлено), а в разі його відмови чи відсутності - призначати до проведення конкурсу іншого автомобільного перевізника один раз на строк не більш як три місяці.

Крім того, пп. 6 п. 53 Порядку передбачено право організатора у разі зупинення судом рішення конкурсного комітету призначити тимчасово на строк дії відповідної ухвали суду автомобільного перевізника для виконання перевезень, передбачених об'єктом конкурсу.

Тобто перевізник призначається тимчасово для виконання передбачених об'єктом конкурсу перевезень в разі настання певних обставин, як то розірвання договору (позбавлення дозволу) з автомобільним перевізником (переможцем конкурсу) у разі порушення ним умов договору (дозволу); відмова чи відсутність автомобільного перевізника, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце; зупинення судом рішення конкурсного комітету.

Суд вважає за необхідне зазначити, що застосування положень пункту 4 Переліку показників нарахування балів за системою оцінки пропозицій перевізників-претендентів, затвердженого додатком №4 до Порядку, в частині нарахування конкурсанту додаткових балів повинно здійснюватись в залежності від роботи даного перевізника - переможця попереднього конкурсу не менше передбаченого договором (дозволом) строку на маршруті (маршрутах), що є об'єктом конкурсу, тоді як стаття 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає загальні передбачені Законом терміни укладення договору з переможцем конкурсу - від трьох до п'яти років та один рік. Водночас, Суд зазначає, що зазначена норма не містить посилань на наявність тимчасового статусу перевізника - переможця конкурсу в залежності від терміну укладеного ним з органом виконавчої влади та органом місцевого самоврядування договору.

Таким чином, Суд вважає помилковим тлумачення Вищим адміністративним судом України при прийнятті ухвали від 06 квітня 2017року статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» щодо того, що укладення договору на один рік, тобто на строк, менший від встановленого ч.5 ст.44 Закону загального терміну договору щодо перевезення пасажирів, із перевізником-переможцем конкурсу, який не забезпечив виконання встановлених організатором (як обов'язкових, так і додаткових) умов перевезень пасажирів, є тимчасовим та здійснюється з метою забезпечення організації перевезення пасажирів на цих маршрутах на певний період за умови призначення та проведення не пізніше року нового конкурсу за загальними правилами та процедурою.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що висновки суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, щодо неправомірного нарахування Конкурсним комітетом ТОВ «Димерське АТП» додаткових 11 балів при проведенні конкурсу на вказаних вище автобусних маршрутах загального користування, та, як наслідок, протиправності рішення за результатом проведеного 03 листопада 2015 року конкурсу, оформленого протоколом №2015-3 в частині затвердження кількості балів та визнання третьої особи переможцем на об'єктах конкурсу №№20, 24, 26, а також протиправності оскаржуваного наказу від 25 листопада 2015 року №39-од в частині введення в дію рішення конкурсного комітету, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, тому ухвала Вищого адміністративного суду України від 06 квітня 2017 року підлягає скасуванню, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року - залишенню в силі.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неправильного застосування судом (судами) норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, Верховний Суд України має право скасувати судове рішення (судові рішення) та залишити в силі судове рішення (судові рішення), що було помилково скасовано судом апеляційної та/або касаційної інстанції.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Димерське автотранспортне підприємство» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 квітня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись пп. 1 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), ст.ст. 235, 236, 237, 243 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), Суд, -

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Димерське автотранспортне підприємство» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 квітня 2017 року задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 06 квітня 2017 року скасувати, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року залишити в силі.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа