Справа № 755/9818/17
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/9818/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшого сержанта Білоуса Микити Анатолійовича за участю третьої особи Департаменту патрульної поліції національної поліції України в м. Запоріжжя про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшого сержанта Білоуса Микити Анатолійовича за участю третьої особи Департаменту патрульної поліції національної поліції України в м. Запоріжжя про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги мотивувала тим, що 24 червня 2017 року постановою поліцейського роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшим сержантом Білоус Микитою Анатолійовичем на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 425,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП України. З даною постановою позивач не згодна. Просила постанову про адміністративне правопорушення від 24 червня 2017 року визнати протиправною та скасувати.

Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач поліцейський роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшого сержанта Білоус Микита Анатолійович в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснювала ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До суду надійшли письмові заперечення, відповідно до яких,зокрема, зазначено, що 26 червня 2017 року під час несення служби згідно дислокації на стаціонарному посту "Запоріжжя Північ" 475 км а/д Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь інспектором роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшим сержантом Білоус М. А. візуально виявлено транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» д/н НОМЕР_1, водій якого рухався по крайній лівій смузі,не маючи наміру здійснювати повороту ліворуч, у випадку, коли праві ліві смуги були зайняті, чим порушив вимоги п.11.1 Правил дорожнього руху України. Позивачу було раз"яснено права особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Позивачем надано усні пояснення, що зафіксовано на нагрудний відео реєстратор АР-0226. Постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам діючого законодавства.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції національної поліції України в м. Запоріжжя в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.

Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

24 червня 2017 року поліцейським роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшим сержантом Білоус Микитою Анатолійовичем винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с.15).

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди

Статею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122, статті 126 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 статті 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції).

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 24 червня 2017 року 04 листопада 2017 року о 14 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_2 в м. Запоріжжя на 475 км а/д Бориспіль-Дніпропетровськ рухалася в крайній лівій смузі не маючи наміру здійснювати поворот ліворуч у випадку коди праві смуги для руху не були зайняті, чим порушила п. 11.5 Правил дорожнього руху, за що адміністративна відповідальність встановлена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 11.5 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення їй не було роз'яснено права і обов'язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням роз'яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання щодо правильного складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Отже судом встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не містить підпису особи, яка притягується до відповідальності, щодо роз'яснення їй прав і обов'язків, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Також підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що під час розгляду адміністративної справи за місцем вчинення адміністративного правопорушення позивач заявляла клопотання про розгляд адміністративних матеріалів за місцем її проживання.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано копію заяви про розгляд адміністративних матеріалів за місцем її проживання (а.с.18).

Згідно ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Судом встановлено, що відповідачем винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, за місцем скоєння правопорушення без розгляду заявленого клопотання.

Крім того підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем також не розглянуто клопотання про надання позивачу часу для отримання юридичної допомоги, у зв'язку з чим позивача було позбавлено права на захист.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано копію заяви про надання позивачу часу для отримання юридичної допомоги (а.с.16-17).

Однак, судом встановлено, що відповідачем не розглянуто клопотання про надання позивачу часу для отримання юридичної допомоги, у зв'язку з чим позивача було позбавлено права на захист.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, частиною 4 зазначеної статті на суд покладається обов'язок вживати визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 11.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Під час розгляду справи судом оглянуто відеозапис з грудної відеокамери (відео реєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 та встановлено, що в порушення вимог ст. 251 КУпАП позивачу не було роз'яснено її права та обов'язки, а також відповідачем винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, за місцем скоєння правопорушення без розгляду заявленого клопотання позивача про розгляд справи за місцем її проживання та надання позивачу часу для отримання юридичної допомоги.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, в судове засідання представник відповідача не з'явився, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надав. Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на будь-які докази скоєння адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є не доведеним.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що постанова № 722108 серія АР від 24 червня 2017 року поліцейського роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшого сержанта Білоуса Микити Анатолійовича про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшого сержанта Білоуса Микити Анатолійовича за участю третьої особи Департаменту патрульної поліції національної поліції України в м. Запоріжжя про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню повністю: визнати постанову № 722108 серія АР від 24 червня 2017 року поліцейського роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшого сержанта Білоуса Микити Анатолійовича про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП протиправною. Постанову № 722108 серія АР від 24 червня 2017 року поліцейського роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшого сержанта Білоуса Микити Анатолійовича про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Керуючись ч. 2 ст. 122, ст.ст. 33, 222, 245, 251, 258, 268, 276, 278, 283, 284, 293 КУпАП, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію», п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення", п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 2, 5, 6, 72-77, 139, 241, 246, 255, 295, 297, 382, Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшого сержанта Білоуса Микити Анатолійовича за участю третьої особи Департаменту патрульної поліції національної поліції України в м. Запоріжжя про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Визнати постанову № 722108 серія АР від 24 червня 2017 року поліцейського роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшого сержанта Білоуса Микити Анатолійовича про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП протиправною.

Постанову № 722108 серія АР від 24 червня 2017 року поліцейського роти № 1 батальйону № 3 Управління національної поліції Департаменту патрульної поліції м. Запоріжжя старшого сержанта Білоуса Микити Анатолійовича про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Суддя Н.Є.Арапіна