Справа № 754/14898/15-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року

Київ

справа №754/14898/15-а

адміністративне провадження №К/9901/11030/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 754/14898/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року, прийняту у складі головуючого судді Клочко І.В. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Файдюка В.В., суддів - Мєзєнцева С.І., Чаку Є.В.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 просив суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва (далі - УПФ) призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 починаючи з 21 вересня 2015 року.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Як встановлено, 21 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки, як він вважав, до його пільгового стажу належить включити такі періоди:

- з 01 вересня 1974 року по 20 липня 1977 року - навчання в ГПТУ за професією зварника;

- з 25 липня 1977 року по 05 квітня 1978 року - робота електрогазозварником;

- з 21 квітня 1978 року по 29 квітня 1980 року - служба в лавах Радянської армії;

- з 02 червня 1980 року по 21 січня 1981 року - робота електрозварником ручної зварки;

- з 12 грудня 1984 року по 30 березня 1992 року - робота електрозварником ручної зварки;

- з 01 квітня 1992 року по 21 серпня 1992 року - робота електрозварником;

- з 07 грудня 2011 року по 21 вересня 2015 року - робота електрозварником.

Листом УПФ України в Деснянському районі м. Києва від 24 вересня 2015 року позивачу повідомлено про відмову в призначенні пільгової пенсії, оскільки його загальний стаж складає 13 років 7 місяців та 8 днів, що не достатньо для призначення пенсії за віком.

ПФУ не зарахувало до загального стажу роботи періоди: з 12 грудня 1984 року по 30 березня 1992 року, оскільки у трудовій книжці відсутні дати відправлення та повернення з відрядження, яке мало місце протягом зазначеного періоду роботи; з 01 липня 1981 року по 08 лютого 1982 року, оскільки відсутня дата наказу на прийняття на роботу; з 01 квітня 1992 року по 21 лютого 1994 року, оскільки звільнення засвідчене печаткою УРСР.

Також зазначено, що довідки, видані ВАТ «Пріобьтрубопроводстрой», суперечать одна одній та не відповідають первинним документам, зокрема, трудовій книжці, а також відсутнє підтвердження проведення атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявив вимогу про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що має необхідний пільговий стаж, що підтверджено трудовою книжкою та уточнюючими довідками. Відсутність атестації робочого місця позивача після 21 серпня 1992 року не свідчить про відсутність права на пенсію, оскільки пільгового стажу роботи до вказаної дати достатньо для призначення пільгової пенсії.

Відповідач відзиву на касаційну скаргу до суду не надав.

Суд, переглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною третьою статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу наведених норм вбачається, що у зв'язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах ПФУ зобов'язане перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. У разі прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії, ПФУ повідомляє про це заявника із зазначає причини відмови.

У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд дійшов висновку у цій справі, що ПФУ діяв необґрунтовано, оскільки у повідомленні про відмову у призначенні пенсії не обґрунтовано мотиви не зарахування до стажу окремих періодів, Також, частина мотивів, наведених ПФУ, є необґрунтованими.

Так, ПФУ не зарахувало до загального стажу позивача період його роботи з 12 грудня 1984 року по 30 березня 1992 року, оскільки у трудовій книжці відсутні дати відправлення та повернення з відрядження (позивач перебував з 22 липня 1989 року по 01 листопада 1990 року у відрядженні на Кубі, в Ірані).

Проте, ПФУ не обґрунтував причин, з яких ним не зараховано увесь період роботи позивача з 12 грудня 1984 року по 30 березня 1992 року, а не його частину з 12 грудня 1984 року по 30 березня 1992 року.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для зобов'язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, наявні підстави для захисту прав позивача шляхом визнання неправомірними дій ПФУ щодо відмови у призначенні пенсії без належного обґрунтування неврахування частини стажу роботи, а також зобов'язання ПФУ здійснити повторний розгляд заяви позивача про призначення пенсії.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій повністю з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову з розполідом судових витрат згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року у справі № 754/14898/15-а скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 вересня 2015 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 804 (вісімсот чотири) грн. 81 (вісімдесят один) коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду