Справа № 757/17726/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2018 року

м. Київ

справа №757/17726/16-а

адміністративне провадження №К/9901/30728/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017р. (головуючий суддя - Глущенко Я.Б., судді - Кузьмишин О.М., Пилипенко О.Є.) у справі за його позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016р. ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позов, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та збільшення їх розміру, просив:

-визнати протиправними дії та рішення відповідача від 16.03.2016р. щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 11.03.2016р. №18-444зп;

-визнати протиправними дії та рішення відповідача від 28.02.2017р. щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 20.02.2017р. №18-109зп;

-зобов'язати відповідача здійснити з 11.03.2016р. такий перерахунок та виплату йому пенсії максимального розміру без обмеження її граничного розміру відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90% від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідках про заробітну плату.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюється частинами 13, 18 статті 50-1 ЗУ від 05.11.1991р. №1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсій у зв'язку з прийняттям ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної реформи» від 08.07.2011р. №3668-VІ змін не зазнали. Таким чином, внесені зміни до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Вказував, що норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015р. суперечать статті 58 Конституції України, яка передбачає що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли пом?якшують або скасовують відповідальність особи. Водночас право на перерахунок пенсії надане йому з моменту її призначення і на підставі діючого на час призначення пенсії законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст. 22 Конституції України.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 22.08.2017р. позов задоволено: визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії на підставі довідки №18-444зп від 11.03.2016р. та зобов'язано відповідача здійснити з 11.03.2016р. перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці №18-444зп від 11.03.2016р.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017р. постанову Печерського районного суду м. Києва від 22.08.2017р. скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що перерахунок призначеної йому пенсії має здійснюватися виходячи із норм законодавства, яке було чинним на момент призначення пенсії, оскільки право на перерахунок пенсії надане йому з моменту її призначення і на підставі діючого на час призначення пенсії законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст. 22 Конституції України.

Також посилався на те, що внесені до ЗУ «Про прокуратуру» зміни стосуються виключно тих працівників органів прокуратури, які набувають право на пенсійне забезпечення з часу вступу його в силу. Йому ж пенсія призначена ще у 2002 році, тобто до набрання чинності Закону України від 27.03.2014р. та Законів України №213-VІІІ та № 3668-VІ і ним вирішується питання не про призначення пенсії, а про проведення перерахунку на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції на час призначення пенсії.

Позивач зазначає, що неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акту, який би визначав умови та порядок перерахунку призначеної пенсії працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови у такому перерахунку.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва і з 01.01.2002р. отримує пенсію за вислугу років в розмірі 90% від розміру його місячної заробітної плати на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а 23.10.2014р. був звільнений з органів прокуратури за власним бажанням.

14.03.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час її призначення, але з урахуванням розміру заробітної плати, визначеної у довідці, виданої прокуратурою м. Києва №18-444зп від 11.03.2016р.

Листом від 16.03.2016р. №4372/09, управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213VІІІ, відповідно до якого у разі неприйняття до 01.06.2015р. Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, в тому числі, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а тому з 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах, визначених названим Законом, не призначаються, а раніше призначені пенсії - не перераховуються.

Крім того, 20.02.2017р., після отримання нової довідки про заробітну плату, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але з урахуванням розміру заробітної плати, визначеної у довідці, виданої прокуратурою м. Києва №18-109зп від 20.02.2017р.

Листом від 28.02.2017р. відповідач також повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії. Підстави відмови аналогічні тим, які викладені в листі від 16.03.2016р.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений Законом України від 08.07.2011р. №3668-VІ не поширюється на пенсіонерів, яким призначена пенсія до набрання ним чинності, а тому до даних спірних правовідносин слід застосовувати норми ст. 50-1 Закону України (в редакції, чинній до набрання чинності Законом України від 08.07.2011 №3668-VІ), оскільки редакція цього закону звужує права позивача в частині розміру нарахування пенсії.

Також суд виходив з того, що посилання на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є необґрунтованим оскільки нові положення законодавчих актів не застосовуються до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності.

В свою чергу, апеляційний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про відмову в позові виходив з того, що на час призначення позивачу пенсії за вислугу років в органах прокуратури (січень 2002 року) підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам були врегульовані частинами тринадцятою, вісімнадцятою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ), відповідно до змісту яких обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, на час звернення позивача із заявами про перерахунок його пенсії (14.03.2016р. року та 20.02.2017р.) правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінилося.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014р. №76-VIII внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, зокрема, частину 18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Крім того, 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015р.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону №1697-VII, відповідно до якої пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини 13 статті 86 Закону №1697-VII пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Згідно частини 20 статті 86 Закону №1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на дату звернення позивача із заявами про перерахунок його пенсії за вислугу років положення статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (крім частин 3, 4, 6 та 11) втратили чинність згідно з Законом №1697-VII, а визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за Законом №1697-VI віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України. Водночас, Кабінетом Міністрів України відповідного нормативно-правого акту прийнято не було.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що за відсутності нормативного регулювання відносин щодо умов і підстав для перерахунку пенсій (зокрема у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати) працівників прокуратури підстав для такого перерахунку немає. Тому відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії з підстав, про які зазначено вище, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними, оскільки станом на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. в частині перерахунку пенсії втратила чинність, а також зважаючи, що на теперішній час питання перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати на законодавчому рівні не врегульовано, відповідач правомірно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії в зв'язку із відсутністю законодавчих підстав для цього, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім того, у спірний період положення Закону України «Про прокуратуру» щодо обмеження пенсій максимальним розміром діяли, неконституційними не визнавались, а тому підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися також є безпідставним і висновки апеляційного суду не спростовує, оскільки відсутність правового врегулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Згідно з ч. 3 ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішення апеляційний суд порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук