Справа № 823/2004/17
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року Справа № 823/2004/17

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенко В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, Черкаське відділення №1 ПАТ «Банк Михайлівський», про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3, в якому просить:

- визнати протиправною відмову ПАТ «Банк Михайлівський» №3Г/20571 від 12 червня 2017 року у включенні інформації про ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2;

- зобовязати уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» подати до ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодувань на загальну суму 11 000 гривень з урахуванням відсотків за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на її банківському рахунку №7501 відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», знаходяться повернуті ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошові кошти у сумі 11 000 грн., проте всупереч норм чинного законодавства України рахунок позивача не включено відповідачем до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки комісією по перевірці правочинів в т.ч. договорі між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» визнано нікчемним.

Відповідачем подано відзив на позов у встановлений ухвалою суду час, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, аргументуючи свою позицію тим, що кошти перераховувані позивачем на виконання договору позички, що не є вкладом, або коштами прирівняні до вкладу, та обліковуються на рахунку позивача внаслідок вчинення нікчемного правочину. При цьому, ПАТ «Банк Михайлівський» не виступав як повірений за умовами такого нікчемного правочину, а тому у відповідача відсутні підстави для включення рахунку позивача до переліку рахунків вкладників для відшкодування коштів за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з письмовими поясненнями поданими до суду 24.01.2018 третя особа - ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що відповідно до приписів Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб у ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб не виникло жодного обовязку перед позивачем, правові підстави для спонукання судом ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб відсутні. Розгляд справи просив здійснити без участі представника.

Повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір №980-021-000237050 від 11.05.2016 за умовами якого позивач передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти на суму 11000 грн.

Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» за ініціативою клієнта відкрито на імя позивача поточний рахунок №7501 в гривні для зберігання грошей клієнта та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за допомогою платіжних систем.

11 травня 2016 року позивачем перераховано на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 11000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1920078.

19 травня 2016 року на рахунок позивача №7501 в ПАТ «Банк Михайлівський» від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» надійшли кошти в розмірі 11000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-021-000237050 від 11.05.2016» та 55 грн. 75 коп. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-021-000237050 від 11.05.2016».

Також судом встановлено, що згідно листа №ЗГ/20571 від 12.06.2017 уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівськи» повідомлено позивача про те, що за результатами аналізу поданих документів визначено, що договір №980-021-000237050 від 11.05.2016 укладено безпосередньо з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» без участі ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного, а тому на позивача не поширюються вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг», що виключає правові підстави для включення позивача до переліку рахунків, які мають право на відшкодування коштів.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що на підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ОСОБА_2 прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією ОСОБА_2 прийнято рішення від 12 липня 2016 №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року строком на два роки.

Рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 №1702 від 01 вересня 2016 змінено уповноважену особу ОСОБА_2 та делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 з 05 вересня 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - ОСОБА_2 зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Як зазначає відповідач, в ході перевірки виявлені факти здійснення банком низки незаконних операцій (правочинів), в ході проведення яких, залучалися кошти фізичних осіб ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Такі операції (правочини), на підставі ч. 3 ст. 38 Закону, визнані нікчемними уповноваженою особою ОСОБА_2 на тимчасову адміністрацію (ліквідацію) ПАТ «Банк Михайлівський», а зазначені клієнти банку, які укладали договори про залучення коштів з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не включені до реєстру вкладників на виплату відшкодування за рахунок коштів ОСОБА_2.

З метою відшкодування коштів фізичним особам, які уклали договори з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 15 листопада 2016 року Верховна Рада України ухвалила Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» №1736-VIII (далі - Закон №1736-VIII).

Згідно із Законом №1736-VIII до вкладу прирівняно кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №1736-VIII, віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених Законом №1736-VIII, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Як стверджує відповідач, на договір позивача №980-021-000237050 від 11.05.2016 не розповсюджується Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Закон №1736-VIII, у звязку з відсутністю ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного у зазначеному договорі.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач відмовив позивачу у включенні його рахунку до переліку рахунків, які мають право на відшкодування коштів в звязку з тим, що договір №980-021-000237050 від 11.05.2016 укладений між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» визнаний нікчемним, при цьому за умовами даного договору банк не виступив як повірений.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати ОСОБА_2 відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між ОСОБА_2, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції ОСОБА_2 щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України від 23.02.2012 №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 4 Закону основним завданням ОСОБА_2 є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання ОСОБА_2 у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників ОСОБА_2; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобовязань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти:

вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Статтею 26 Закону визначено, що ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_2 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_2 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону, відповідно до якої уповноважена особа ОСОБА_2 складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів ОСОБА_2 станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа ОСОБА_2 протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються ОСОБА_2 після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені ОСОБА_2, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція ОСОБА_2 затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою ОСОБА_2 переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2. ОСОБА_2 не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті ОСОБА_2.

ОСОБА_2 також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий курєр» або «Голос України».

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону ОСОБА_2 розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених ОСОБА_2, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку.

Положеннями ст. 38 Закону визначено ряд заходів, які повинна вживати Уповноважена особа ОСОБА_2, щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації ОСОБА_2 зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону (на які є посилання в наказі тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 №42/2 про затвердження результатів проведеної перевірки правочинів) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону Уповноважена особа ОСОБА_2 протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Суд вважає, що право відносити правочини до нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обовязком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон повязує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Так, наказом уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 № 42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в Акті № 2 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб в сумі НОМЕР_1 грн. 74 коп., у відповідності до положень пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно витягу з Додатку 2 до Акту № 2 від 01.06.2016 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснено перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» включено позивача.

Суд зазначає, що жодна з підстав, вказаних у статті 38 Закону, не має відношення до правочинів, вчинених ПАТ «Банк Михайлівський» у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку).

За ст. 38 Закону перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється ОСОБА_2 відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

За договором №980-021-000237050 від 11.05.2016 укладеним між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем, відповідні транзакції вчинені 19 травня 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Пунктом 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі.

Згідно з п. 1.30 даного Закону визначено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки, при цьому зазначені види рахунків відкриваються на договірній основі, що укладаються між клієнтами та обслуговуючими їх банками.

Судом встановлено, що між позивачем та публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» укладено договір та на виконання вказаного договору публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» відкрито на імя позивача поточний рахунок №7501 в гривні для зберігання грошей клієнта та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за допомогою платіжних систем.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відповідним платіжним дорученням зі свого розрахункового рахунку, ініціював 19.05.2016 переказ коштів позивачу на поточний рахунок №7501 на загальну суму 11055 грн. 75 коп.

Отже, ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались, тому ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобовязань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед позивачем, забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто до позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року.

При цьому, договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не встановлено, а отже, операції по перерахунку коштів були правомірними та відповідали чинному законодавству України.

Саме по собі отримання ПАТ «Банк Михайлівський» коштів на рахунки згідно з укладеними позивачем договорами не призводить до автоматичного визнання таких переказів нікчемними, оскільки це суперечило б чинному законодавству.

На переконання суду, в повідомленнях про нікчемність договорів не вказано з яких конкретних підстав відповідач вважає зазначені правочини нікчемними, відповідно не надані будь-які докази в підтвердження таких обставин.

Суд встановив, що на банківському рахунку позивача, що відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», перебувають грошові кошти в сумі 11055 грн. 75 коп., що підтверджується виписками по особовому рахунку. Зазначені кошти, які надійшли від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 26 Закону є вкладом та власністю позивача.

Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником чи для вкладника. Ключовим є сам факт знаходження на рахунку вкладника грошових коштів.

Також суттєвим для вирішення справи є те, що перерахування коштів з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача здійснено 19 травня 2016 року, тобто до прийняття рішення Національним банком України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних».

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до ОСОБА_2 додаткову інформацію про рахунок цього вкладника.

Така правова позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України (постанова від 12.01.2016 № К/800/46158/15), який наголошує, що для вирішення питання про відшкодування ОСОБА_2 коштів за вкладами немає правового значення походження коштів вкладу.

Також суттєвим для вирішення справи є те, що перерахування коштів з рахунку ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр на поточний рахунок позивача здійснено 19 травня 2016 року, тобто до прийняття рішення Національним банком України від 23.05.2016 №14/БТ Про віднесення ПАТ Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних.

В контексті наведеного, суд зазначає, що за відсутності підстав нікчемності правочинів уповноважені особи ОСОБА_2 зобов'язані включити дані про рахунки позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, однак вказаних дій не вчинили, чим допустили протиправну бездіяльність.

При цьому, суд зазначає, що, враховуючи зміни в законодавстві України, що регулює спірні правовідносини, станом на день розгляду справи уповноважена особа складає перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Виходячи з п. 5 розділу 2 Положення про порядок відшкодування ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за №1548/21860, протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа ОСОБА_2 може надавати зміни та доповнення до переліків, в тому числі до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, а тому, належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб внести доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню щодо рахунку позивача.

Окрім того, згідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням вказаної норми Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що для повного захисту прав позивача, суд повинен визнати протиправним і скасувати рішення уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський (оформлене Наказом 42/2 від 01 червня 2016 року) в частині щодо позивача, оскільки задоволення позовних вимог про вчинення уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський дій про надання ОСОБА_2 інформації щодо позивача як вкладника, за умови чинності наказу, яким визнано нікчемним договір між позивачем та ПАТ Банк Михайлівський буде суперечити вимогам Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та Положенню про порядок відшкодування ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Оскільки, відповідач Уповноважена особа ОСОБА_2 згідно п. 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є працівником ОСОБА_2, який від імені ОСОБА_2 та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих ОСОБА_2, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, тому на переконання суду понесені позивачем судові витрати в сумі 1280 грн. належить стягнути саме з ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб як субєкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 9, 74, 77, 90, 134, 139, 242, 245, 246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 в частині не включення інформації щодо рахунку ОСОБА_1 №7501 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

Визнати протиправним і скасувати рішення уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», оформлене наказом від 01.06.2016 № 42/2, про визнання нікчемними правочинів щодо переказу коштів (транзакції), здійснених на рахунок №7501, що належить ОСОБА_1.

Зобов'язати Уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 подати до ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунку ОСОБА_1 №7501, відкритого у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (18001, АДРЕСА_1), сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1280 (тисячу двісті вісімдесят) грн. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17 код ЄДРОПУ 21708016).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко