Справа № 414/15/18
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року справа №414/15/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Василенко Л.А., Ястребової Л.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора сектору реагування патрульної поліції Кремінського ВП ГУНП Луганської області Побоженка Віталія Сергійовича на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 19 січня 2018 р. у справі № 414/15/18 (головуючий І інстанції Ковальов В.М.) за позовом адвоката ОСОБА_2, що представляє ОСОБА_3 до Інспектора сектору реагування патрульної поліції Кремінського ВП ГУНП Луганської області Побоженка Віталія Сергійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2018 року адвокат ОСОБА_2, що представляє ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернулась до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до Інспектора сектору реагування патрульної поліції Кремінського ВП ГУНП Луганської області Побоженка Віталія Сергійовича (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточнення просив, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 941344 і закрити справу про адміністративне правопорушення (а.с.1-4, 11, 15-18).

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 19 січня 2018 року позов задоволено, визнано незаконною та скасовано постанову серії БР № 941344 від 24 грудня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУ пАП, складену інспектором сектору реагування патрульної поліції Кремінського ВП ГУНП в Луганській області Побоженком Віталієм Сергійовичем, справу провадженням закрито (а.с.28-29).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржену постанову суду скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом порушено норми процесуального права, а саме судом прийнято помилкове рішення про нескладність справи та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачем або представником позивача клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження передбаченого статтею 259 КАС України не заявлялось. Апелянт зазначає, що до справи у якості представника позивача був допущений адвокат, який додав до позову договір про надання правової допомоги, що положенням КАС України не передбачено (а.с.34-35).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 24 грудня 2017 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 941344, Інспектором сектору реагування патрульної поліції Кремінського ВП ГУНП Луганської області Побоженко В.С., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн (а.с.7).

Відповідно до вищезазначеної постанови, позивач 24 грудня 2017 року о 04 год. 20 хв. на вул.. Харківській в м. Кремінна Луганської області керував автомобілем ЗАЗ НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що матеріалами справи не доведено скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до пояснень позивача, він не керував транспортним засобом, ним керувала особа, яка на час перевірки документів була відсутня, автомобіль був припаркований на прилеглій території магазину для вирішення питання про його транспортування до місця ремонту.

Матеріали справи свідчать про відсутність відеофіксації вказаного правопорушення відповідачем.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, місце та час проведення судового засідання до суду не прибув та не надав суду першої та апеляційної інстанції достатніх та належних доказів підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови та взагалі будь-яких доказів скоєння позивачем правопорушення, які стали підставою для прийняття рішення про його притягнення до відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, за відсутності доказів неможливо встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За приписами статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженого Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого в МЮ України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач в порушення вимог ст. 280 КУпАП не в повній мірі з'ясував обставини, зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Стосовно посилання апелянта на помилковий розгляд справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, колегія суддів зазначає, що зазначена адміністративна справа віднесена до окремих категорій термінових адміністративних справ та розглядається за правилами визначеними частиною 1 статті 286 КАС України (у редакції яка діє з 15.12.2017 року) в межах десятиденного строку, що було дотримано судом першої інстанції.

Щодо посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме статті 59 КАС України, яке полягає в тому, що суд розглянув позов адвоката, як представника позивача, незважаючи на відсутність у справі довіреності або ордеру, колегія суддів зазначає наступне.

Позовна заява підписана та подана адвокатом ОСОБА_2, як представником позивача.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та Договір про надання правової допомоги від 27.12.2017 року, за яким адвокат має право, зокрема, представляти замовника - позивача по справі та подавати і підписувати позовні заяви.

Судове засідання судом першої інстанції проведено за участю як позивача так і його адвоката, що підтверджує волевиявлення позивача на представництво його інтересів адвокатом.

За положеннями КАС України повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером.

Згідно з частиною 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Отже, судове рішення підлягає скасуванню і позовна заява залишається без розгляду у разі підписання позовної заяви особою, яка не має права підписувати її.

Разом з цим, порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті позову поданого та підписаного адвокатом на які посилається відповідач, з урахуванням вищевказаних обставин, а саме наявності свідоцтва про права заняття адвокатською діяльністю, договору на представництво та особистої участі позивача разом з адвокатом при розгляді справи судом, не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду, оскільки не може вважатися підписанням позовної заяви особою, яка взагалі не має права підписувати її.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.2 статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального права, порушення судом норм процесуального права не вплинуло на по суті правильне вирішення справи, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 271, 272, 286, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Інспектора сектору реагування патрульної поліції Кремінського ВП ГУНП Луганської області Побоженка Віталія Сергійовича на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 19 січня 2018 р. у справі № 414/15/18 - залишити без задоволення.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 19 січня 2018 р. у справі № 414/15/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 13 березня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

Колегія суддів Е.Г. Казначеєв

Л.А. Василенко

Л.В. Ястребова