Справа № 581/796/17
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 581/796/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бондара В.О.

суддів: Калитки О. М. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковська А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову, суддя Сізов Д.В. , Липоводолинського районного суду Сумської області від 14.12.2017 по справі № 581/796/17

за позовом ОСОБА_1

до Недригайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2017 року ОСОБА_1 ( далі- позивач ) звернувся до суду з позовом в якому після уточнення позовних вимог просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо наданої ним 17 жовтня 2017 року відмови зарахувати йому період проходження служби в органах внутрішніх справ з 25 листопада 1994 року по 20 серпня 2004 року до спеціального стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, а також зобовязати відповідача зарахувати йому вказаний трудовий стаж роботи до стажу, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років.

Постановою Липоводолинського районного суду Сумської області від 14.12.2017 року адміністративний позов відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1.

Позивачем, подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлене судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 народився 21 квітня 1966 року.

Із 19 серпня 1987 по 23 листопада 1994 року позивач працював на посаді керівника початкової військової підготовки, керівника допризовної підготовки юнаків у Синівській середній школі.

Із 25 листопада 1994 по 20 серпня 2004 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України в Сумській області на посадах середнього начальницького складу, на момент звільнення вислуга років без урахування служби в Збройних Силах у календарному обчисленні становить 9 років 8 місяців 25 днів.

Із 01 жовтня 2004 року по 18 лютого 2005 року позивач працював у ПП «Ястреб» на посаді інспектора охорони.

Із 26 серпня 2005 року ОСОБА_1 працює на посаді викладача допризовної підготовки юнаків у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Синівський професійний аграрний ліцей».

05 вересня 2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про перевірку призначення пенсії за вислугу років з урахуванням періоду роботи в органах внутрішніх справ, додавши відповідні документи.

19 вересня 2017 року на вказану заяву отримав відповідь, згідно з якою фонд розяснив, що такий стаж не може бути зарахований до спеціального, який дає право на пенсію за вислугу років, пославшись на положення п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

03 жовтня 2017 року позивач знову звернувся до відповідача з письмовою заявою про проведення повторного перерахунку педагогічного стажу для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для призначення пенсії.

17 жовтня 2017 року відповідач дав відповідь на вказану заяву, знову вказавши про відсутність передбачених п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підстав для зарахування періоду його служби в органах внутрішніх справ до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

20 жовтня 2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії за вислугу років, надавши відповідні документи для обрахунку стажу.

У своїй відповіді від 25 жовтня 2017 року №4621/03-44 фонд повідомив ОСОБА_1 в призначенні пенсії у звязку з відсутністю права на пенсію за вислугу років. Зазначив, що період проходження служби в органах внутрішніх справ з 25 листопада 1994 по 20 серпня 2004 року не може бути зарахований до спеціального стажу, який дає право на пенсію з підстав, передбачених п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До такого стажу може бути зарахована лише робота на посадах передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року N 909.

Не погодившись позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову судом першої інстанції, зроблено висновок, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» не дає підстав для зарахування позивачу періоду його служби в органах внутрішніх справ до спеціального стажу, який би давав йому право на пенсію за вислугу років за п. «е» статті 55 вказаного Закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

До досягнення 55 річного віку право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення за наявності вислуги років на цих посадах та після досягнення ними, зокрема, 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року.

З аналізу викладеного вбачається, що за наявністю у позивача станом на 21 квітня 1966 року спеціального стажу роботи працівника освіти не менше 26 років, він вправі претендувати на призначення пенсії за вислугу років.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 (зі змінами) затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з даним Переліком, правом на призначення пенсії за вислугу років користуються особи, які працювали в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах, вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах.

Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що надає право на отримання трудової пенсії, зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і зєднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» не дають підстав для зарахування позивачеві періоду його служби в органах внутрішніх справ до спеціального стажу, який би давав йому право на пенсію за вислугу років за п. «е» статті 55 вказаного Закону, а тому є підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 03 жовтня 2017 року звертався до відповідача з заявою, у якій просив повторно перерахувати педагогічний стаж для призначення пенсії за вислугу років. Жодного разу з заявою про зарахування йому періоду служби в органах внутрішніх справ до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, він до відповідача не звертався. Проте кожного разу пенсійний фонд розяснював йому про відсутність у нього відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» права на таку пенсію.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Липоводолинського районного суду Сумської області від 14.12.2017 по справі № 581/796/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 05.03.2018.