Справа № 553/2957/17
Суддя: Парахіна Є. В.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2957/17
Провадження № 2-а/553/9/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.03.2018 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Остапченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ТЕРТИЧНОЇ Лілії Анатоліївни, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Полтава Тертичної А.С. про визнання неправомірними дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВР № 235957 від 12.10.2017 року відносно позивачки за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що протокол складений інспектором Тертичною Л.А. не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, оскільки в ньому невірно визначене місце складання, зазначено про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, що не відповідає дійсності, оскільки від огляду позивач не відмовилась, а виражала свою незгоду з підозрою поліцейського про її перебування в стані сп'яніння, вказувала, що всупереч "Інструкції про порядок виявлення у водія транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року" працівником поліції не було виписане направлення на проходження огляду на стан сп'яніння, а саму її не відстороняли від керування транспортним засобом.

Просить визнати дії інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Полтава лейтенанта поліції Тертичної Лілії Анатоліївни щодо складання протоколу серії ВР № 235957 від 12.10.2017 року про адміністративне правопорушення за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП неправомірними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_4 позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позові. Після перерви, оголошеної в судовому засіданні, до суду не з'явились, позивач про причини неявки не повідомила, її представник надав заяву з проханням продовжувати розгляд справи без його участі.

Відповідач інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Тертична Л.А. не з'явилась в судове засідання, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, а також відзив на позов, в якому просила в задоволенні позову відмовити, вказуючи на безпідставність доводів позивача, наведених в обгрунтування позовної заяви, оскільки місце складання протоколу про адміністративне правопорушення у ньому визначене - м. Полтава, пров. Шевченка, 5-а, що відповідає дійсності, факт відмови ОСОБА_5 від проходження огляду на стан сп'яніння зафіксований матеріалами відеофіксації, підтверджується поясненнями двох свідків, направлення на проходження ОСОБА_5 огляду на стан сп'яніння було складене не та надано до медичного закладу, а відсторонення ОСОБА_5 від керування було здійснене одразу ж після виявлення факту правопорушення, а сам транспортний засіб затримано і доставлено на спеціальний майданчик.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність, наполягала на тому, що дії відповідача під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП були правомірними та не суперечили нормам чинного законодавства. Після оголошеної в судовому засіданні перерви в судове засідання не з'явилась, надавши клопотання про розгляд справи без її участі.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.10.2017 року о 07 год. 00 хв. в м. Полтава, вул. Шевченка, 5-а інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Тертичною Л.А. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 235957 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту зазначеного вище протоколу, він складений по факту того, що ОСОБА_1 12.10.2017 року о 04 год. 08 хв. в м. Полтаві по проспекту Миру, 8-а, керувала автомобілем "Volkswagen Golf", н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нечітка мова, нечітка хода, поведінка не відповідає ситуації). Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров'я відмовилась в присутності двох свідків.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскаржуючи правомірність лій інспектора поліції Тертичної Л.А. щодо складання вказаного протоколу, позивач послалась на те, що нею невірно зазначено місце його складання.

Так, зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 235957 від 12.10.2017 року свідчить про те, що він складений за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 5-а.

Встановлені судом обставини, пояснення позивача, надані нею в судовому засіданні, свідчать про те, що протокол, який вона оскаржує складався інспектором патрульної поліції саме на території кризового відділення Полтавського обласного наркологічного диспансеру по пров. Шевченка, 5-а, в м. Полтаві. Таким чином, на переконання суду, доводи позивача про невірне визначення у ньому місця складання є такими, що не відповідають дійсності.

Такими, що не заслуговують на увагу, суд визнає також і доводи позивача про неправомірність дій інспектора поліції, що виразились в тому, що вона не була відсторонена від керування транспортним засобом.

Відповідно до відзиву відповідача на позов, ОСОБА_1 одразу ж після виявлення факту правопорушення була відсторонена від керування автомобілем, а сам транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_1, був затриманий та доставлений на спеціальний майданчик для утримання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що автомобіль, яким вона керувала 12.10.2017 року, їй не належав, після зупинки його працівниками поліції вона на патрульному автомобілі була доставлена до Полтавського обласного наркологічного диспансеру, а звідти після складання оскаржуваного протоколу направилась додому громадським транспортом, за кермо не сідала.

Таким чином, суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог на невідсторонення її від керування транспортним засобом.

Представник третьої особи в судовому засіданні стверджувала про безпідставність тверджень позивача ОСОБА_1 про те, що інспектором поліції не було складене направлення позивачки на проходження огляду на стан сп'яніння. Вказувала, що вказаний документ обов'язково складається та надається до закладу охорони здоров'я, який має проводити такий огляд. Направлення на проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп'яніння були виписане інспектором поліції та подане до Полтавського обласного наркологічного диспансеру.

Разом з тим, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що позивач в обстеження Полтавському обласному наркологічному диспансері не пройшла, жодних доказів на підтвердження обґрунтованості та правдивості пояснень представника третьої особи відповідачем та третьою особою подано суду не було.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 235957 від 12.10.2017 року відносно ОСОБА_1 був направлений для розгляду до суду.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 21.12.2017 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Місцевий суд, дослідивши наявні докази прийшов до висновку про доведеність причетності ОСОБА_1 до вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 13 лютого 2018 року скасовано постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2017 року відносно ОСОБА_1, а провадження в справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування прийнятого рішення суд апеляційної інстанції послався на наступні обставини.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду прийшов до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

ОСОБА_1 під час розгляду справи в апеляційному суді пояснила, що вона не відмовлялася від проведення огляду на стан сп'яніння, навпаки, наполягала на його проведенні, але просила взяти для дослідження зразки крові, оскільки технічному засобу для визначення стану сп'яніння не довіряла, крім того, хвилювалась щодо стерильності та безпечності цього приладу.

Як вбачається із приєднаного до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 наполягає на відібранні у неї зразків крові для проведення дослідження на стан сп'яніння, а відмовляється лише від проведення дослідження за допомогою алкотестера.

Пункт 15 розділу ІІІ "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом МВС України та МОЗ № 1452/7356 від 09.11.2015 року, передбачає, що за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

У п.п. 6, 8, 12 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що у акті медичного огляду зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних вище.

Аналіз приведених норм свідчить, що лікар, проводячи огляд, повинен обов'язково провести зовнішній огляд особи, а також провести лабораторні дослідження, передбачені інструкцією, з застосуванням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, отримати висновок дослідження біологічного середовища і на підставі отриманих даних скласти акт та висновок.

При цьому, якщо особа, що оглядається не погоджується на проведення тих чи інших методів дослідження, обов'язком лікаря є проведення необхідних для висновку лабораторних досліджень, на які особа дає згоду.

З відеозапису видно, що лікар не пропонував ОСОБА_3 пройти лабораторні дослідження, крім тестування алкотестером, та не відібрав на її прохання зразка крові для проведення лабораторних досліджень.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про відсутність у неї наміру ухилитись від огляду, враховуючи вище викладене, не спростовані.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 погодилася на проведення огляду, прибула разом з працівниками поліції до медичного закладу, де лікар мав можливість провести її зовнішній огляд, також ОСОБА_1 погоджувалася на лабораторні дослідження (крім одного виду тестування).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КпАП України відповідальність за нею настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії особи, що полягають у відмові від проведення лише одного виду тестування під час такого огляду, складу правопорушення не утворюють.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 наполягала, що працівниками поліції не були запрошені свідки ні під час відмови від проходження огляду, ні під час відмови від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із приєднаного до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, свідки під час відмови ОСОБА_1 від проведення досліджень за допомогою алкотестеру, а також під час відмови від ознайомлення з протоколом про адміністративні правопорушення та отримання його копії відсутні. Взагалі, свідків на відеозаписах, що містяться в матеріалах справи, немає.

Суддею місцевого суду вживались заходи для виклику свідківОСОБА_3 та ОСОБА_7, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення як свідки відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, однак, вказані свідки в судове засідання не з'явились. Таким чином, суд позбавлений можливості їх допитати безпосередньо у судовому засіданні та пересвідчитись у достовірності наданих ними пояснень, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 8 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В протоколі про адміністративне правопорушення, що міститься в матеріалах справи, не зазначено, які саме дії ОСОБА_1 свідчать про її ухилення від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, згідно з п. 7 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Як вбачається із матеріалів провадження, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено 12.10.2017 року о 04.08 год., а до медичного закладу вона доставлена, вже після 06.40 год., тобто в строк понад дві години з моменту зупинки транспортного засобу та виявлення працівниками поліції ознак сп'яніння ОСОБА_1

За таких обставин, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення в матеріалах справи відсутні, у звязку з чим прийняв рішення, яким постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2017 року відносно ОСОБА_1 було скасовано, а провадження в справі закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Частиною 4 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність факту порушення ОСОБА_1 12.10.2017 року вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та, відповідно, відсутність у працівника поліції підстав для складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про неможливість визнати правомірними дії відповідача інспектора роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Тертичної Л.А. щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВР № 235957 від 12.10.2017року відносно ОСОБА_1.

А тому вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5-12, 192-194, 241-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання - 36022, АДРЕСА_1) до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ТЕРТИЧНОЇ Лілії Анатоліївни (місце служби - 36008, м. Полтава, вул. Європейська, 164), третя особа - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження - 36008, м. Полтава, вул. Європейська, 164), про визнання дій неправомірними - задовольнити.

Визнати дії інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Тертичної Лілії Анатоліївни щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВР № 235957 від 12.10.2017року відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - неправомірними.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 07.03.2018 року.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна