Справа № 338/237/18
Суддя: Битківський Л. М.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/237/18

12 березня 2018 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області у якому оскаржила постанову головного інспектора будівельного нагляду Удуд І.Л. від 15.02.2018 року про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з постановою головного інспектора будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Удуд І.Л. від 15.02.2018 року № 22/1009/м.6/2018 її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 грн. Зазначає, що оспорюваною постановою її визнано винною у тому, що вона проводить реконструкцію житлового будинку та господарської будівлі по АДРЕСА_1 без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки вона прийнята з порушенням вимог Кодексу про адміністративні правопорушення України. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення, та в оскаржуваній постанові відповідачем не вказано час вчинення дій, які розцінені як скоєння правопорушення. А це не відповідає вимогам ст.ст. 256, 283 КУпАП.

В судовому засіданні позивачка та представник позивача підтримали заявлений позов. Зазначили, що обставини справи відповідачем належно не встановлені. Пояснили, що ухвалою Богородчанського районного суду від 02.07.1996 року позивачці та двом неповнолітнім дітям у будинку АДРЕСА_1 виділено приміщення веранди, коридору, та двох житлових кімнат, а в цілому 3/5 ідеальної частки будинку. До 2006 року нею дійсно проведено певні роботи по облаштуванню ізольованого житла з виділеної частини будинку і 03.05.2006 року на підставі рішення виконкому Богородчанської селищної ради від 17.01.2006 року їй та дітям видано свідоцтво про право власності на згадану частину домоволодіння. Право власності зареєстровано Івано-Франківським ОБТІ. Згодом, у 2009-2010 році нею до існуючого сараю прибудовано ще один невеликий сарай. З того часу жодних будівельних робіт не проводила. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення інспектор однозначно бачила, що ніякі роботи по перебудові чи реконструкції не здійснюються. У липні 2015 року у неї уже проводилась перевірка, за результатами якої констатовано факт здійснення реконструкції господарської будівлі та житлового будинку без дозвільних документів протягом 2009-2010 року, однак розцінено це як порушення абз.4 ч.1 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування». Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийнятий 17.02.2011 року, жодних дій після його прийняття не вчиняла, а тому не може бути притягнута до відповідальності на підставі вказаного закону. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, подала клопотання про відкладення розгляду справи, яке, виходячи з вимог ч.3 ст. 268 та ст. 286 КАС України, судом відхилено. Відзив на позов суду не подано.

Вислухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 7 КУпАП застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом, 15 лютого 2018 року головним інспектором будівельного нагляду Удуд І.Л. винесено постанову № 22/1009/м.6/2018 у справі про адміністративне правопорушення і притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 гривень.

Згідно з постановою позивачка визнана винною у тому, що проводить реконструкцію житлового будинку та господарської будівлі на АДРЕСА_1 без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Разом з тим, в порушення вказаних вимог закону, відповідачем у протоколі про адміністративне правопорушення від 15.02.2018 року та і у оспорюваній постанові не зазначено часу вчинення адміністративного правопорушення, як обов'язкової умови, необхідної для застосування закону про адміністративну відповідальність, як це передбачено ст.8 КУпАП. Так, інспектором вжито термін «проводиться», що мав би свідчити про триваюче порушення, тобто таке, що вчиняється на час складання протоколу та винесення постанови.

Разом з тим, вказана обставина позивачкою обґрунтовано заперечується з посиланням на акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 13.08.2015 року у якому уже на той час було зафіксовано самовільне здійснення реконструкції господарської будівлі та добудову до житлового будинку без дозвільних документів, що було здійснено у 2009-2010 роках.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, а також іншими документами.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Жодних доказів, які б спростовували позицію позивача та підтверджували, що останній допустив порушення п.1 ч.1 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності" у оскаржуваній постанові не міститься.

Таким чином, постанова № 22/1009/m.6/2018 від 15 лютого 2018 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП і підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

На підставі викладеного, ст.ст. 8, 9, 96, 247, 256, 258, 283, 287 КУпАП, керуючись ст.ст. 241-246, 268,286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову № 22/1009/m.6/2018 від 15 лютого 2018 року, винесену Головним інспектором будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Удуд Іриною Леонідівною стосовно ОСОБА_1 щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 96 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Битківський Л.М.