Справа № 336/5752/17(2-а/336/515/2017)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 рокусправа № 336/5752/17(2-а/336/515/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.
судді: Чередниченка В.Є. Кругового О.О.
за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2017 року (суддя Зарютін П.В.) в адміністративній справі №336/5752/17(2-а/336/515/17) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України по відмові у призначенні йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», і зобов`язати відповідача призначити та виплатити зазначену одноразову грошову допомогу у розмірі 27-місячного грошового забезпечення на момент звільнення з військової служби.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із постановою суду, Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник стверджує, що підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги відсутні, оскільки з військової служби він був звільнених у 1996 році. Інвалідність йому була встановлена 22.01.2013 року, проте як виплата одноразової грошової допомоги запроваджена у 2007 році із внесенням змін до статті 16 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зазначеною статтею встановлено, що протягом трьох років особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, можуть реалізувати своє право. Однак, позивач звернувся із заявою про виплату зазначеної грошової допомоги звернувся лише 02.06.2017 року, в той час як трирічній строк на звернення сплинув ще 22.01.2016 року.

У судовому засіданні представник скаржника (Корольов В.А., довіреність № 220/377/д від 22.11.2017 року) підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач та його представник адвокат Плужник М.В. (ордер серії ЗП № 039215) просили залишити постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 , 22 січня 2013 року встановлена ІІІ група інвалідності безстроково, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країні, де велись бойові дії, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №480303 від 22 січня 2013 року та витягом з протоколу засідання ВЛК № 181 від 01.10.2012 року. Позивач звернувся до відповідача із заявою про направлення особистих документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення, щодо виплати одноразової грошової допомоги. Витягом з протоколу комісії Міністерства оборони України №91 від 1 вересня 2017 року позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499, оскільки інвалідність ІІІ групи йому була встановлена після звільнення з військової служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Частиною 8 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Як свідчать наявні у справі письмові докази, згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 480303 ОСОБА_1 22.01.2013 року встановлена третя група інвалідності безстроково. Причина інвалідності «заболевание да, связано с выпонением обязанностей военной службы при пребывании в странах, где велись боевые действия» (а.с.9). У позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що із заявою про нарахування виплату одноразової грошової допомоги він звернувся до Шевченківського районного військового комісаріату міста Запоріжжя 02 червня 2017 року (а.с.1). Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 91 від 01 вересня 2017 року позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги (а.с.16).

Суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_1 зазначене рішення комісії не оскаржував.

Крім того, в оскарженій постанові судом першої інстанції встановлена обставина того, що 29 листопада 2016 року при повторному огляді позивачу було безстроково встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку із пораненням, контузією та захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0672446 від 29 листопада 2016 року та витягом з протоколу засідання ВЛК № 181 від 01.10.2012 року.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначеної обставини. Про наявність довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0672446 від 29 листопада 2016 року позивачем у позовній заяві не зазначалось, до суду ці документи не подавались. У справі наявна копія витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 181 від 01.10.2012 року (а.с.12), проте до Міністерства оборони України надавалась лише довідка МСЕК серії 10 ААБ № 480303 від 22.01.2013 року (а.с.16).

Таким чином, з дати встановлення позивачу інвалідності 22 січня 2013 року у нього виникло право на одержання грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проте це право могло ним бути реалізовано у строк, встановлений статтею 16-3 цього ж Закону, а саме до 22 січня 2016 року. Звернення ОСОБА_1 до Шевченківського районного військового комісаріату міста Запоріжжя із заявою про направлення його документів до Міністерства оборони України для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відбулось 02 червня 2017 року поза межами трирічного строку, передбаченого зазначеною вище нормою, тому підставі для нарахування грошової допомоги відсутні.

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на наявність поважних причин, які завадили йому вчасно подати заяву, проте за правовою природою строк, встановлений статтею 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є пересічним строком, тобто строком дії самого права, який не може поновлюватись судом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення. Згідно пункту 3 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивача стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суб`єкта владних повноважень пропорційне задоволених вимог. Такими витратами є сплата судового збору за подачу позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року було задоволено клопотання Міністерства оборони України та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 704грн. до прийняття судом апеляційної інстанції рішення у даній справі.

Відповідно до відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» 30 листопада 2017 року за подання апеляційної скарги по справі №336/5752/17 Міністерством оборони України зараховано сплату судового збору в розмірі 704грн. (платіжне доручення №248/1575 від 29.11.2017 року), що також підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. Платіжне доручення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшло 06 лютого 2018 року. Відтак підстави для стягнення судового збору з Міністерства оборони України в розмірі 704грн. за подання апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 грудня 2017 року в адміністративній справі №336/5752/17(2-а/336/515/17) скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно пункту 1 частини 6 статті 12 та пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладено 06 березня 2018 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.О. Круговий