Справа № 308/6747/17
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6747/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 2 Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області сержанта поліції - Машкаринця Василя Васильовича, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до інспектора СРПП № 2 Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області сержанта поліції - Машкаринця Василя Васильовича, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 943019 від 07.07.2017 року, а також визнання протиправними дій інспектора Машкаринця Василя Васильовича щодо винесення незаконної постанови.

Позивач вважає, що постанова у праві про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є протиправною та зазначає, що не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Постанова складалася без врахування його повноважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення потоку інших автомобільних автомобілів, інтенсивності руху. Крім того, як зазначає позивач працівниками патрульної поліції невірно зазначено дату складання постанови.

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте подав до суду відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 943019 від 07.07.2017 року, 07 липня 2017 року о 18 год. 00 хв. в м. Перечин, на пл. Народній, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом здійснив зупинку на пішохідному переході, при перевірці на пред'явив поліс обов'язкового цивільного страхування транспортного засобу, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову уповноваженого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин відповідачі у справі зобов'язані довести правомірність рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху відповідними доказами.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Проте, в свою чергу, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено суду винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, з матеріалів справи встановлено, що при винесенні постанови інспектор не дав належної оцінки і не вжив всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення, не прийняв до уваги усі пояснення водія ОСОБА_1 щодо відсутності його вини у вчиненні правопорушення.

Стаття 62 Конституції України визначає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов'язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Як встановлено з матеріалів справи, при винесенні постанови інспектор не дав належної оцінки і не вжив всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення, у постанові не наведено будь-яких пояснення водія ОСОБА_1 чи відмови від дачі пояснень, внаслідок чого, суд приходить висновку щодо відсутності його вини у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 20, 241 - 255, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст. 293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративні правопорушення від 07.07.2017 року № 943019 серії БР про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення від 07.07.2017 року № 943019 серії БР про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Дергачова