Справа № 504/3153/17
Суддя: Добров П. В.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/3153/17
провадження №2-а/504/55/18
П О С Т А Н О В А

21.02.2018смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Доброва П.В.

секретаря Данько Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення №2340-VІІ від 23.08.2017р. «Про визначення Новобілярської селищної ради щодо питання добровільного об'єднання територіальних громад», а також про зобов'язання прийняти рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, -

встановив:

23 листопада 2017 року громадянками ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було подано до Комінтернівського районного суду Одеської області адміністративний позов до Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області. В адміністративному позові позивачі просять суд визнати протиправним та скасувати рішення Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області від 23.08.2017 року №234-VII «Про визначення Новобілярської селищної ради щодо питання добровільного об'єднання територіальних громад», а також зобов'язати відповідача прийняти рішення про добровільне об'єднання територіальних громад с.Визирка, с.Воронівка (Визирська сільська рада), смт.Нові Біляри, с.Булдинка, с.Григорівка, с.Біляри (Новобілярська селищна рада), с.Першотравневе, с.Міщанка, с.Порт, с. Нова Вільшанка, с.Зоря Труда, с.Кінне, с.Степанівка (Першторавнева сільська рада), с. Сичавка, с.Кошари (Сичавська сільська рада), с.Любопіль, с.Ранжеве (Любопільської сільської ради) Лиманського району Одеської області в Визирську сільську об'єднану територіальну громаду, з центром в с.Визирка, проект якого вже був затверджений Селищною радою рішеннями від 26.08.2016р. №131-VII та від 18.11.2016р. №149-VII, на найближчій сесії Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області.

Представником позивача було подано до суду клопотання про залучення Визирської, Сичавської, Першотравневої та Любопільської сільських рад Лиманського району Одеської області у якості третіх осіб на стороні позивачів. Представник відповідача таке клопотання підтримав. Ухвалою суду від 03.11.2017 року таке клопотання було задоволено та залучено Любопільську сільську раду Лиманського району Одеської області, Сичавську сільську раду Лиманського району Одеської області, Визирську сільську раду Лиманського району Одеської області та Першотравневу сільську раду Лиманського району Одеської області у якості третіх осіб на стороні позивачів.

20.02.2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заяви про відмову від позову. Ухвалою від 20.02.2018 року судом було прийнята відмова ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від адміністративного позову. В частині позовних вимог ОСОБА_2 розгляд справи було продовжено.

В обґрунтування позовних вимог позивач, ОСОБА_2, послалась на те, що прийнятим рішенням були порушені законні інтереси щодо покращення рівня життя на території нашої територіальної громади, соціально-економічного становища шляхом збільшення фінансування потреб місцевої громади у результаті здійснення добровільного об'єднання територіальних громад (частина 2 статті 241, пункт 1 частини 1 статті 64 Бюджетного кодексу України), отримання медичної та освітніх субвенцій, передбачених статтями 1032 та 1034 Бюджетного кодексу України, що надаються об'єднаним територіальним громадам, одна їх надання не передбачено для самостійних місцевих громад (частина 2 ст.1032, частина 1 статті 1034 Бюджетного кодексу України), додаткових надходжень до місцевого бюджету селищної ради у вигляді шістдесяти відсотків від податку фізичних осіб (пункт 1 частини 1 статті 64 Бюджетного кодексу України). Також, позивач послалась на те, що внаслідок прийняття оскаржуваного рішення місцева громада, що впливає на позивача, не отримає кошти з державного фонду регіонального розвитку (частина 2 статті 241 Бюджетного кодексу України). Додатково позивач зазначила, що до бюджетів територіальних громад, які не об'єднались, не зараховуються вищенаведені кошти від податку на доходи фізичних осіб, що значно зменшує змогу таких територіальних громад у фінансуванні місцевих потреб (стаття 69 Кодексу). Для підтвердження підстав позову представником позивача було надано до суду Висновок експертної групи Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень Національної академії наук України, затвердженого на засіданні Вченої ради ІПРЕЕД НАН України від 17.11.2017 року (протокол №10).

Також, позивач зазначила, що рішення Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області від 23.08.2017 року №234-VII «Про визначення Новобілярської селищної ради щодо питання добровільного об'єднання територіальних громад» було прийнято з порушенням статей 3, 5, 9, ч.2 статті 19, статей 38, 55, 69, 73, 124, 140 та 143 ст.146 Конституції України,статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997,а також часини 5 статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад», що не передбачає можливість зупинення добровільного об'єднання територіальних громад у разі встановлення обласною державною адміністрацією відповідності проекту рішення щодо добровільного об'єднання територіальних громад Конституції та законам України.

Відповідачем було надано до суду заперечення на позовну заяву, в якій зазначив, що рішення від 23.08.2017 року №234-VII «Про визначення Новобілярської селищної ради щодо питання добровільного об'єднання територіальних громад» прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Підставами для відмови у задоволенні адміністративного позову Відповідач послався на недоведеність порушення оскаржуваним рішенням прав позивачів, не виконання плану організаційних заходів щодо добровільного об'єднання територіальних громад, схваленого 26.08.2016 року рішенням сесії Новобілярської селищної ради №131-VI, що, на думку відповідача, позбавило можливості депутатів селищної ради визначити наявність перспективи позитивних змін, внаслідок об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Сичавською, Першотравневою та Любопільською сільськими громадами. Відповідач також послався на необґрунтованість доводів позивача про відсутність повноважень селищної ради щодо прийняття оскаржуваного рішення після схвалення проекту рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, оскільки основним із принципів Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» є добровільність, а основною засадою місцевого самоврядування є гарантоване Конституцією та законами України право місцевого самоврядування вирішувати будь-яке питання місцевого значення в мажах повноважень.

Представник третіх осіб на стороні позивача вимоги адміністративного позову були підтримані, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до п.10 Перехідних положень КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, що діє з 15 грудня 2017 року.

Згідно з частиною 3 статті 30 КАС України справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду. Відтак, враховуючи те, що адміністративний позов був поданий із додержанням, на час звернення до суду, правил предметної підсудності (ч.1 ст.18 КАС України, у редакції до 15 грудня 2017 року), судом було продовжено розгляд справи після 15 грудня 2017 року за правилами КАС України, що діють після набрання чинності цією діючою редакцією Кодексу, а саме, що діє з 15 грудня 2017 року.

В ході судового розгляду справи суд встановив:

08 липня 2015 року за №02-17/658 до Відповідача надійшла пропозиція сільського голови Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області щодо добровільного об'єднання територіальних громад с.Визирка, с.Воронівка (Визирська сільська рада), смт.НовіБіляри, с.Булдинка, с.Григорівка, с.Біляри (Новобілярська селищна рада), с.Першотравневе, с.Міщанка, с.Порт, с. Нова Вільшанка, с.Зоря Труда, с.Кінне, с.Степанівка (Першторавнева сільська рада), с.Сичавка, с.Кошари (Сичавська сільська рада), с.Любопіль, с.Ранжеве (Любопільської сільської ради) Комінтернівського (на сьогодні Лиманського) району Одеської області в Визирську сільську об'єднану територіальну громаду з центром в с.Визирка.

09 липня 2015 року за №27/2015-ср, головою Новобілярської селищної ради ОСОБА_5 було прийняте розпорядження «Про вивчення пропозицій щодо ініціювання добровільного об'єднання територіальних громад та її громадське обговорення», яким було вирішено:розпочати процедуру громадського обговорення звернення сільського голови Визирської сільської ради ОСОБА_6 про добровільне об'єднання територіальних громад;провести громадське обговорення щодо можливого добровільного об'єднання територіальних громад протягом 30 днів з дня прийняття цього розпорядження;включити до порядку денного 59 сесії VI скликання Новобілярської селищної ради питання про добровільне об'єднання територіальних громад с.Визирка, с.Воронівка (Визирська сільська рада), смт.НовіБіляри, с.Булдинка, с.Григорівка, с.Біляри (Новобілярська селищна рада), с.Першотравневе, с.Міщанка, с.Порт, с. Нова Вільшанка, с.Зоря Труда, с.Кінне, с.Степанівка (Першторавнева сільська рада), с.Сичавка, с.Кошари (Сичавськасільська рада), с.Любопіль, с.Ранжеве (Любопільської сільської ради) Комінтернівського (на сьогодні Лиманського) району Одеської області в Визирську сільську об'єднану територіальну громаду з центром в с.Визирка.

11 липня 2015 року в газеті Лиманської районної ради «Слава Хлібороба» опубліковано оголошення відповідача про початок процедури громадського обговорення звернення сільського голови Визирської сільської ради ОСОБА_6 щодо ініціювання добровільного об'єднання територіальних громад с.Визирка, с.Воронівка (Визирська сільська рада), смт.НовіБіляри, с.Булдинка, с.Григорівка, с.Біляри (Новобілярська селищна рада), с.Першотравневе, с.Міщанка, с.Порт, с. Нова Вільшанка, с.Зоря Труда, с.Кінне, с.Степанівка (Першторавнева сільська рада), с.Сичавка, с.Кошари (Сичавська сільська рада), с.Любопіль, с.Ранжеве (Любопільської сільської ради) Комінтернівського (на сьогодні Лиманського) району Одеської області в Визирську сільську об'єднану територіальну громаду з центром в с.Визирка.

За результатами проведених 07 серпня 2015р. громадських обговорень пропозицій Визирської сільської та Южненської міської територіальних громад, на яких приймало участь 244 охочих жителів Новобілярської селищної територіальної громади, було встановлено, що 212 жителів підтримують добровільне об'єднання територіальних громад с.Визирка, с.Воронівка (Визирська сільська рада), смт.НовіБіляри, с.Булдинка, с.Григорівка, с.Біляри (Новобілярська селищна рада), с.Першотравневе, с.Міщанка, с.Порт, с. Нова Вільшанка, с.Зоря Труда, с.Кінне, с.Степанівка (Першторавнева сільська рада), с.Сичавка, с.Кошари (Сичавська сільська рада), с.Любопіль, с.Ранжеве (Любопільської сільської ради) Комінтернівського (на сьогодні Лиманського) району Одеської області в Визирську сільську об'єднану територіальну громаду з центром в с.Визирка. Двадцять вісімжителів, з 244 присутніх, висловились проти. Чотири жителі утримались.

Відповідно до Протоколу проведення громадського обговорення пропозицій Визирської сільської та Южненської міської територіальних громад від 07.08.2015 року на громадських обговореннях було ухвалено підтримати і погодити пропозицію Визирської сільської ради від 08.07.2015р. про створення обєднаної територіальної громади с.Визирка, с.Воронівка (Визирська сільська рада), смт.НовіБіляри, с.Булдинка, с.Григорівка, с.Біляри (Новобілярська селищна рада), с.Першотравневе, с.Міщанка, с.Порт, с. Нова Вільшанка, с.Зоря Труда, с.Кінне, с.Степанівка (Першторавнева сільська рада), с.Сичавка, с.Кошари (Сичавська сільська рада), с.Любопіль, с.Ранжеве (Любопільської сільської ради) Комінтернівського (на сьогодні Лиманського) району Одеської області в Визирську сільську об'єднану територіальну громаду з центром в с.Визирка.

14 серпня 2015 року Відповідачем було прийняте рішення за №557-VI «Про надання згоди на добровільне об'єднання територіальних громад та делегування представників до спільної робочої групи». Таким рішенням відповідачем було надано згоду на добровільне обєднання територіальних громад селища Нові Біляри села Булдинка, села Григорівка та села БіляриНовобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, села Любопіль, села РанжевеЛюбопільської сільської ради села, села Сичавка, села Кошари Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, та села Першотравневе, села Міщанка, села Порт, села Нова Вільшанка, села Зоря Труда, села Кінне, села Степанівна Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, села Визирка, села ВоронівкаВизирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області з центром у селі Визирка Комінтернівського району Одеської області.

12 серпня 2016р. селищним головою було видане розпорядження за №21/2016-ср «Про проведення громадського обговорення проекту рішення про добровільне об'єднання територіальних громад. 26 серпня 2016р. Відповідачем було прийняте рішення за №131-VII «Про схвалення проекту рішення селищної ради «Про добровільне об'єднання територіальних громад».

04 листопада 2016р. було видане розпорядження №40/2016-ср «Про проведення громадського обговорення проекту рішення «Про добровільне об'єднання територіальних громад».18 листопада 2016р. відповідачем було прийняте рішення №149-VII «Про внесення змін та доповнень до рішення селищної ради від 26.08.2016 року №131-VII «Про схвалення проекту рішення селищної ради «Про добровільне об'єднання територіальних громад». Зміни були здійснення викладенням проекту рішення селищної ради «Про добровільне об'єднання територіальних громад в новій редакції, що додана до такого рішення Відповідача від 18.11.2016р. №131-VII.

05 грудня 2016р. розпорядженням №923/А-2016 Одеської обласної державної адміністрації було затверджено висновок про відповідність Конституції та Законам України проекту рішення Відповідача «Про добровільне об'єднання територіальних громад, що було схвалене рішенням Сільради від 17.11.2016р. №134-УІІ.

У висновку Одеської обласної державної адміністрації було зазначено, що проекти рішень розроблено відповідно до статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад, проекти рішень відповідають Конституції України та законам України.

Лиманською районною радою Одеської області було прийняте рішення від 09.12.2016р. №157-VII яким було схвалено об'єднання Новобілярської селищної територіальної громади з Визирською сільською територіальною громадою.

23 серпня 2017 року відповідачем було прийняте рішення за №234-VII «Про визначення Новобілярської селищної ради щодо питання добровільного об'єднання територіальних громад», яким було вирішено зупинити подальше об'єднання Новобілярської селищної ради у Визирську об'єднану територіальну громаду, залишитись самостійною територіальною громадою до закінчення терміну повноважень нинішнього складу депутатського корпусу та селищного голови. В преамбулі рішення зазначено, що воно прийняте з метою вирішення соціально-значимих для життєдіяльності населених пунктів Новобілярської селищної ради питань, а саме: будівництва дитячого садку, капітального ремонту водогону селища Нові Біляри, капітального ремонту будівлі селищного клубу, будівництва та реконструкції доріг в населених пунктах, розширення меж смт.НовіБіляри.

Згідно із ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідачем було подано до суду клопотання про виклик до суду у якості свідка ОСОБА_8, депутата Новобілярської селищної ради VIIскликання (місце роботи: 68550, Одеська область, Комінтернівський район,смт.НовіБіляри, вулиця Лиманна, будинок 2) для надання пояснень причин не виконання запланованих організаційних заходів передбачених планом організаційних заходів щодо добровільного об'єднання територіальних громад. В обґрунтування необхідності здійснення допиту вказаної особи у якості свідка відповідач послався на те, що він може пояснити причини не виконання запланованих організаційних заходів передбачених планом організаційних заходів щодо добровільного об'єднання територіальних громад. Таке клопотання відповідача було задоволено судом.

ОСОБА_8 неодноразово викликався судом повістками від 14 грудня 2017 року та від 19 лютого 2018 року. За повісткою від 14 грудня 2017 року ОСОБА_8 до суду не з'явився. Згідно з квитанції кур'єрської організації від 19.02.2018 року за наведеною у клопотання адресою (68550, Одеська область, Комінтернівський район, смт.НовіБіляри, вулиця Лиманна, будинок 2) відмовились у отриманні повістки суду. До засідання, що відбулось 20 лютого 2018 року ОСОБА_8 не з'явився.

Відповідно до статті 206 КАС України якщо в судове засідання не з'явилися свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, суд заслуховує думку учасників справи про можливість продовження судового розгляду справи за відсутності свідка, експерта, спеціаліста, перекладача, які не з'явилися, та постановляє ухвалу про продовження судового розгляду або про відкладення розгляду справи. Одночасно суд вирішує питання про відповідальність особи, яка не з'явилася.

Представники сторін на необхідність допиту ОСОБА_8 у якості свідка не наполягали. На запитання суду про необхідність з'ясування додаткових обставин по справі та надання додаткових доказів сторони заявили в судовому засіданні про їх відсутність. Суд вважає, що свідчення свідка з питань, що зазначені у клопотанні, враховуючи його неявки до суду для надання свідчень по справі, не є належними. Як було вказано в клопотанні відповідача про виклик свідка, вказана особа мала надати свідчення з приводу повідомлення суду про причини не виконання запланованих організаційних заходів передбачених планом організаційних заходів щодо добровільного об'єднання територіальних громад.

Однак, відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» проекти рішень щодо добровільного об'єднання територіальних громад повинні, зокрема, містити в тому числі й план організаційних заходів щодо добровільного об'єднання територіальних громад.

Враховуючи, що рішення про добровільне об'єднання територіальних громад не було прийнято відповідачем, а рішенням від 26.08.2016 року №131-VI, з урахуванням змін внесених рішенням відповідача 26.08.2016 року №131-VII «Про схвалення проекту рішення селищної ради «Про добровільне об'єднання територіальних громад», було схвалено лише проект рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, що відповідно містило, згідно із частиною 1 статті 7 Закону, й проект плану організаційних заходів щодо добровільного об'єднання територіальних громад, що може бути виконаний лише після прийняття рішення про добровільне об'єднання територіальних громад відповідно до частини 5 статті 7 Закону з урахуванням положень частини 1 цієї статті Закону.

Відтак, пояснення з приводу причин невиконання плану організаційних заходів щодо добровільного об'єднання територіальних громад не є такими, що потребують встановленню судом по цій справі і таким, що може містити інформацію щодо предмета доказування, а саме про обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як було встановлено судом, причиною не виконання зазначеного відповідачем плану є не прийняття такого плану у складі рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, що не було прийнято, а лише схвалено відповідачем його проект. Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцева рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Таким чином, за змістовним аналізом статті 59 Закону проекти рішень органу місцевого самоврядування не породжують правові наслідки, а відтак не можуть бути виконані та такими, що впливають на розгляд даної справи.

За приписами частини 3 статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» правовим наслідком схвалення проекту рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, що містить й проект плану організаційних заходів щодо добровільного об'єднання територіальних громад, є лише виникнення в органу місцевого самоврядування обов'язку подати такий проекту до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної державної адміністрації для надання висновку щодо відповідності цього проекту Конституції та законам України.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу та їх представників, дослідивши доводи адміністративного позову, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Суд приходить до висновку про необхідність застосування до правовідносин по розглядуваному спору правових норм за статтями 3, 5, 8 та частиною 2 статті 19, статтями 140 та 144 Конституції України, частиною 1, 3 і 5 статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад».

Також, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися позовні вимоги позивача, що підтверджуються достатніми належними і допустимими доказами наявними в матеріалах справи, які були дослідженими в ході розгляду цієї справи. При розгляді справи судом не було встановлено наявність і необхідність встановлення інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, та доказів на їх підтвердження.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 5 Конституції України народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Частиною 3 статі 140 Конституції місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Відповідно до частини 1 статті 144 Конституції органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Статтею 146 Конституції встановлено, що інші рішення організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до частини 1 статті 10 наведеного Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 3 України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» встановлено, що суб'єктами добровільного об'єднання територіальних громад є суміжні територіальні громади сіл, селищ, міст.

Статтею 4 Закону встановлено, що добровільне об'єднання територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюється з дотриманням таких умов: 1) у складі об'єднаної територіальної громади не може існувати іншої територіальної громади, яка має свій представницький орган місцевого самоврядування; 2) територія об'єднаної територіальної громади має бути нерозривною, межі об'єднаної територіальної громади визначаються по зовнішніх межах юрисдикції рад територіальних громад, що об'єдналися; 3) об'єднана територіальна громада має бути розташована в межах території Автономної Республіки Крим, однієї області; 4) при прийнятті рішень щодо добровільного об'єднання територіальних громад беруться до уваги історичні, природні, етнічні, культурні та інші чинники, що впливають на соціально-економічний розвиток об'єднаної територіальної громади; 5) якість та доступність публічних послуг, що надаються в об'єднаній територіальній громаді, не можуть бути нижчими, ніж до об'єднання.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону, ініціаторами добровільного об'єднання територіальних громад сіл, селищ, міст можуть бути: 1) сільський, селищний, міський голова; 2) не менш як третина депутатів від загального складу сільської, селищної, міської ради; 3) члени територіальної громади в порядку місцевої ініціативи; 4) органи самоорганізації населення відповідної території (за умови представлення ними інтересів не менш як третини членів відповідної територіальної громади).Пропозиція щодо ініціювання добровільного об'єднання територіальних громад повинна, зокрема, містити: 1) перелік територіальних громад, що об'єднуються, із зазначенням відповідних населених пунктів; 2) визначення адміністративного центру об'єднаної територіальної громади та її найменування.

Сільський, селищний, міський голова забезпечує вивчення пропозиції щодо ініціювання добровільного об'єднання територіальних громад та її громадське обговорення, яке проводиться протягом 30 днів з дня надходження такої пропозиції. Після завершення громадського обговорення пропозиція подається до відповідної ради на наступну сесію для прийняття рішення про надання згоди на добровільне об'єднання територіальних громад та делегування представника (представників) до спільної робочої групи. Порядок проведення громадського обговорення з питань, передбачених цим Законом, визначається сільською, селищною, міською радою.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад», сільський, селищний, міський голова після прийняття відповідною радою рішення про надання згоди на добровільне об'єднання територіальних громад надсилає пропозицію про таке об'єднання сільському, селищному, міському голові суміжної територіальної громади. Сільський, селищний, міський голова суміжної територіальної громади забезпечує вивчення пропозиції щодо добровільного об'єднання територіальних громад та її громадське обговорення, яке проводиться протягом 30 днів з дня надходження такої пропозиції. Після завершення громадського обговорення пропозиція подається до відповідної ради на наступну сесію для прийняття рішення про надання згоди на добровільне об'єднання територіальних громад та делегування представника (представників) до спільної робочої групи або про відмову в наданні згоди.

Згідно із частиною 3 статті 6 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» У разі прийняття рішення про надання згоди на добровільне об'єднання територіальних громад сільський, селищний, міський голова, який ініціював об'єднання, приймає рішення про утворення спільної робочої групи з підготовки проектів рішень щодо добровільного об'єднання територіальних громад та інформує про це Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідні обласну раду, обласну державну адміністрацію. Спільна робоча група формується з однакової кількості представників від кожної територіальної громади, що об'єднується. Утворення спільної робочої групи є початком процедури добровільного об'єднання територіальних громад. Спільна робоча група готує проекти відповідних рішень щодо добровільного об'єднання територіальних громад.

Відповідно до ст. 7 вказаного Закону, сільські, селищні, міські голови забезпечують протягом 60 днів проведення обов'язкового громадського обговорення (громадські слухання, збори громадян, інші форми консультацій з громадськістю) підготовлених спільною робочою групою проектів рішень щодо добровільного об'єднання територіальних громад, за результатами якого сільські, селищні, міські голови вносять питання про його схвалення на розгляд сільських, селищних, міських рад. Питання про схвалення проекту рішення щодо добровільного об'єднання територіальних громад розглядається сільськими, селищними, міськими радами протягом 30 днів з дня його внесення на їх розгляд та з врахуванням результатів громадського обговорення, що відобразили наявність у членів Новобілярської селищної громади законного інтересу стосовно добровільного об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області.

Схвалені сільськими, селищними, міськими радами проекти рішень щодо добровільного об'єднання територіальних громад у п'ятиденний строк подаються Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній державній адміністрації для надання висновку щодо відповідності цього проекту Конституції та законам України. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна державна адміністрація протягом 10 робочих днів з дня отримання проекту рішення щодо добровільного об'єднання територіальних громад готує відповідний висновок, що затверджується постановою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, розпорядженням голови обласної державної адміністрації.

Частиною 5 статті 7 Закону передбачено, що у разі відповідності проекту рішення щодо добровільного об'єднання територіальних громад Конституції та законам України сільські, селищні, міські ради приймають рішення про добровільне об'єднання територіальних громад або про проведення місцевого референдуму щодо підтримки об'єднання територіальних громад.

При цьому, суд враховує, що всі попередні рішення, які приймались з питань добровільного об'єднання територіальних громад, а саме рішення про надання згоди на добровільне об'єднання територіальних громад та про схвалення проекту рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, були спрямовані саме на добровільне об'єднання територіальних громад, чим відкрито демонструвались наміри відповідачем здійснити добровільне об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області.

Відтак, враховуючи висновок Одеської обласної державної адміністрації, затверджений 05.12.2016р. розпорядженням №923/А-2016, селищна рада мала прийняти одне з рішень, передбачених частиною 5 статті 7 Закону.

Наразі єдиним нормативно - правовим актом, який регулює правові засади, організацію та порядок проведення референдуму, є Закон України «Про всеукраїнський референдум». При цьому, порядок проведення місцевих референдумів законом не передбачено. З огляду на наведене, та зважаючи на приписи частини 2 статті 19 Конституції України, орган місцевого самоврядування позбавлений правових підстав для прийняття рішення про проведення місцевого референдуму щодо підтримки об'єднання територіальних громад.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що з огляду на законодавчо встановлений обов'язок органу місцевого самоврядування діяти лише в межах повноважень, після отримання висновку облдержадміністрації про відповідність проекту рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, відповідач зобов'язаний був прийняти рішення про добровільне об'єднання з огляду на відсутність законодавчо встановленого порядку проведення місцевого референдуму зважаючи на приписи частини 2 статті 19 Конституції України. Кожне рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути спрямоване на досягнення правомірної цілі, досягнення якої неможливо у разі прийняття рішення про проведення місцевого референдуму, який не може бути проведений з огляду на відсутність закону про місцеві референдуми, а також уразі прийняття рішення про зупинення подальшого добровільного об'єднання Новобілярської селищної громади у Визирську об'єднану територіальну громаду.

Частиною 2 та частиною 4 статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах закону мають право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними. Таким чином, при здійсненні своїх повноважень орган місцевого самоврядування повинен діяти виключно в межах встановлених законом, зокрема приймати лише ті рішення, що ним передбачені.

Проаналізувавши приписи частини 5 статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад», з урахуванням положень частини 2 статті 19 Конституції України, суд приймає до уваги й рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 року №17-рп/2010 в якому вказано, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм. Прийняття ж по даному судовому спору іншого рішення, відмінного від рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, призводить до порушення принципу правової визначеності, як основоположного принципу верховенства права

Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (TolstoyMiloslavsky v. theUnitedKingdom, заява №18139/91, рішення від 23 червня 1995 року, п. 37) вказано, що закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності». Закон повинен бути належним чином доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку. Громадянин повинен мати можливість, у разі необхідності за належної правової допомоги, передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія.

По цій справі, з огляду на приписи частини 2 статті 19 Конституції України та частини 5 статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад», місцева громада, в тому числі й позивач, передбачали, що наслідком надання згоди на добровільне об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області, схвалення проекту рішення про добровільне об'єднання наведених вище громад, а також надання Одеської обласною державною адміністрацією висновку про відповідність проекту рішення щодо добровільного об'єднання територіальних громад Конституції та законам України, є обов'язковість прийняття рішення про добровільне об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області.

З урахуванням правової позиції Конституційного Суду України та рішення Європейського суду з прав людини, що є джерелом права в Україні згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд погоджується з твердженням позивача стосовно виникнення у неї законних очікувань, внаслідок прийняття рішень про надання згоди на добровільне об'єднання та схвалення проекту рішення про добровільне об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області, а саме в частині покращення соціально-економічних питань місцевого значення у результаті здійснення добровільного об'єднання вищенаведених територіальних громад.

Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004р. №18-рп/2004 зазначив що судовому захисту підлягає законний інтерес. Законність інтересу, в свою чергу, визначається правилом - «дозволено все, що не забороняється законом», тобто у випадках, коли інтерес не підлягає охороні ані законом, ні правом, законодавець завжди прямо про це зазначає. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Здійснення добровільного об'єднання територіальних громад, наміри про що відкрито і неодноразово демонстрував відповідач прийняттям рішень про надання згоди на добровільне об'єднання та схвалення проекту рішення про добровільне об'єднання, має наслідком, як вказано у Висновку експертної групи Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень НАН України від 17.11.2017р., збільшення доходів місцевого бюджету у розрахунку на одного мешканця у розмірі 9245 гривень, на відміну від існуючого бюджету Новобілярської селищної ради у розрахунку на одного мешканця 6054 гривні.

Отже, судом встановлено, що таке наміри стосовно добровільне об'єднання територіальних громад, які демонстрував відповідач, призвело до виникнення у позивача правомірних очікувань, законного інтересу: щодо поліпшення становища в місцевій громаді щодо охорони здоров'я, у результаті отримання медичної субвенції з державного бюджету відповідно до статей 1032 та 1034 Бюджетного кодексу України; стосовно вирішення, за рахунок надходжень шістдесяти відсотків від справляння податку на доходи фізичних осіб згідно з пунктом 1 частини 1 статті 64 Кодексу, зазначених у преамбулі оскаржуваного рішення питань відносно будівництва дитячого садку, капітального ремонту водогону селища Нові Біляри, капітального ремонту будівлі селищного клубу, будівництва та реконструкції доріг в населених пунктах.

Прийняттям оскаржуваного рішенням, на думку суду, було також порушено й право позивача на вирішення питань місцевого значення, а саме щодо добровільного об'єднання територіальних громад. Зокрема, таке порушення знайшло своє відображення у не врахуванні Новобілярською селищною радою результатів громадського обговорення, а саме про необхідність здійснення добровільного об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області. Разом з тим, відповідачем не було доведено яким чином зупинення подальшого об'єднання Новобілярської селищної громади у Визирську об'єднану територіальну громаду враховує волевиявлення позивача та мешканців громади здійснити добровільне об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області.

Так, положеннями ч.1 ст.6 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Приписами статті 5 Конституції України визначено, що носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Також, у статті 140 та статті 143 Конституції України визначено, що «місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Це передбачено й статтями 2, 3 та 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За правовою позицію Конституційного Суду України в своєму рішенні 18.06.2002р. №12-рп/2002 питання об'єднання або роз'єднання територіальних громад, виходячи з визначеного положеннями частини першої статті 140 Конституції України поняття «територіальна громада», має вирішуватися з урахуванням відповідного волевиявлення членів цих територіальних громад.

Отже, з огляду на принцип добровільності процесу об'єднання громад (ч.1 ст.2 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад»), а також приймаючи до уваги те, що:

-суб'єктом добровільного об'єднання є територіальні громади і саме вони є основним носієм функцій і повноважень місцевого самоврядування;

-відповідачем було надана згода на добровільне об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області;

-відповідачем було схвалено проект рішення про добровільне об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області;

-Одеської обласною державною адміністрацією було надано висновок про відповідність проекту рішення щодо добровільного об'єднання територіальних громад Конституції та законам України,

Відповідач, відповідно до частини 5 статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад», повинен був враховувати законні інтереси територіальної громади, позивача. Зокрема забезпечити реалізацію волевиявлення переважної більшості мешканців місцевої громади, позивача,стосовно забезпечення добровільного об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області.

Суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 241 Бюджетного кодексу України кошти державного фонду регіонального розвитку спрямовуються на виконання інвестиційних програм і проектів регіонального розвитку (у тому числі проектів співробітництва та добровільного об'єднання територіальних громад), що мають на меті розвиток регіонів, створення інфраструктури індустріальних та інноваційних парків, спортивної інфраструктури і відповідають пріоритетам, визначеним у Державній стратегії регіонального розвитку та відповідних стратегіях розвитку регіонів. Згідно з п.1 ч.1 ст.64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать: 1) 60 відсотків податку на доходи фізичних осіб, що сплачується (перераховується) згідно з Податковим кодексом України на відповідній території (крім території міст Києва та Севастополя)». В той же час, до бюджетів територіальних громад, які не об'єднались, не зараховується вищенаведені кошти від податку на доходи фізичних осіб, що значно зменшує змогу таких територіальних громад у фінансуванні місцевих потреб (ст.69 Кодексу).

Суд також приймає до уваги, що при здійсненні добровільного об'єднання територіальних громад має місце збільшення фінансування потреб місцевої громади у результаті здійснення добровільного об'єднання територіальних громад (частина 2 статті 241 та пункт 1 частини 1 статті 64 Бюджетного кодексу України), а також отримання медичної та освітніх субвенцій, передбачених ст.1032 та ст.1034 Бюджетного кодексу, що надаються об'єднаним територіальним громадам, однак їх надання не передбачено для самостійних місцевих громад (частина 2 статті 1032 та частина 1 статті 1034 Кодексу).

Наведене зокрема підтверджується наданою представником третіх осіб довідкою Фінансового управління Лиманської районної державної адміністрації Одеської області від 21 листопада 2017 року за №04-21/1066. В такій довідці вказано, що у разі не входження Новобілярської селищної ради до Визирської ОТГ ПДФО у сумі 3 969,5 тисяч гривень (60% від контингенту) буде зараховуватись до районного бюджету, що складає 3 067,62 гривень на одного мешканця Новобілярської селищної громади (всього 1294 чол.). Також, у разі не входження Новобілярської селищної ради до Визирської ОТГ Новобілярська селищна рада не буде мати змогу отримати освітню та медичну субвенції, субвенції на формування відповідної інфраструктури, не матимуть змогу отримувати кошти з Державного фонду регіонального розвитку. Буде зменшена субвенція з районного бюджету на утримання будинку культури. Прогнозований обсяг втрат склад 4331,9 тисяч гривень.

У Висновку експертної групи Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень НАН України від 17.11.2017р. Новобілярська селищна рада не може бути визнана спроможною територіальною громадою без об'єднання з іншою територіальною громадою. Новобілярська територіальна громада у такому випадку залишається осторонь процесу формування об'єднаної громади, не отримує наступні переваги: перехід на прямі міжбюджетні відносини з державним бюджетом (кошти розподілятимуться з області чи району, а не напряму надходитимуть з державного бюджету в бюджет ОТГ), не зможе розпоряджатись землею за межами населених пунктів, не отримає освітню та медичні субвенції, не зможе отримати підтримку від держави на розвиток інфраструктури - кошти з Державного фонду регіонального розвитку (ДФРР), а також субвенції з державного бюджету на формування відповідної інфраструктури, не отримає 60 % податку на дохід фізичних осіб, який завжди був основним і найпрогнозованішим джерелом наповнення бюджетів. За даними Новобілярської селищної ради її населення складає 1294 чол., а доходи місцевого бюджету 7834,3 тисяч гривень за 2016 рік. Доходи на 1 жителя становлять 6054 грн., що є меншим ніж в об'єднаній громаді (9245 грн. на одного жителя). Бюджет Новобілярської селищної ради не отримає 2 853,0 тисяч гривень ПДФО, який збирається на території селищної ради (60% ПДФО передається ОТГ). Під час роботи співробітників ІПРЕЕД НАНУ протягом вказаного вище періоду не спостерігалась яка-небудь активність з боку депутатів селищної ради в підготовці пропозицій по курируючим напрямкам для участі в міжнародних, національних, обласних, районних програмах, грантах щодо забезпечення фінансування соціальних, економічних, екологічних проектів громади, хоча ця діяльність є пріоритетною для селищних депутатів. Основна генерація інноваційних проектів представлена ??Визирською громадою: через ДФРР в 2016 р. по створенню об'єднаного комунального підприємства; в 2017 р. з придбання пожежної машини і спецтехніки для майбутньої об'єднаної громади. За даний період інноваційний потенціал депутатського корпусу Новобілярської громади на базовому рівні не виявив належної активності в сфері благоустрою села і підвищення інвестиційної привабливості громади. Вихід Новобілярської селищної ради з процесу формування об'єднаної територіальної громади ставить під загрозу отримання фінансування з державних фондів, впровадження проектів та позбавляє і Новобілярську селищну раду і Визирську ОТГ бюджетних ресурсів.

Експертна група Інституту проблем ринку та економіко-екологічних досліджень НАН України у висновку від 17.11.2017р. за результати дослідження дійшла до висновку, що інклюзивний (самостійний) розвиток Новобілярської громади не має сталої перспективи, так як незначний бюджет громади, обмеженість в портово-промисловій зоні підтверджують необхідність консолідації в майбутній Визирській ОТГ. Новобілярська громада самостійно не може бути визнана спроможною та самостійно не може розвиватись; соціально-економічне становище Новобілярської громади у складі Визирської об'єднаної територіальної громади за розрахунками є таким, що дозволяє вирішувати питання місцевого значення, що значно ускладнено при самостійному існуванні такої громади без об'єднання у складі Визирської сільської об'єднаної територіальної громади. Визирська об'єднана територіальна громада, в тому числі у складі з Новобілярською громадою, може бути визнана спроможною, здатною вирішувати питання місцевого значення та закласти основу для подальшого поступового розвитку; локальний розвиток Новобілярської громади буде відбуватись за відсутності достатніх економічних умов внаслідок відсутності державної підтримки та преференцій, які отримують об'єднані громади. Тобто, Новобілярська громада не отримує додаткового агломераційного ефекту та не зможе забезпечити мешканцям громади гідний рівень якості життя; аргументація рішення Новобілярської селищної ради про призупинення об'єднання позбавлена якісних і соціально-економічних показників для реалізації цілей призупинення об'єднання, що зазначені в преамбулі рішення. Досягнення таких цілей економічно можливе лише шляхом об'єднання Новобілярської громади у складі Визирської об'єднаної територіальної громади.

Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи що відповідачем не було спростовано наведені вище висновки, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що вона була позбавлена законного інтересу створення сприятливих умов щодо вирішення соціальних питань їх життєдіяльності, яке можливе внаслідок державної підтримки об'єднаних територіальних громад внаслідок збільшення статей надходжень до бюджету об'єднаної територіальної громади. Такий інтерес є законним й з огляду на приписи ст.3 Конституції України. З цих же підстав суд відхиляє аргумент відповідача, що позивачем не було доведено порушення оскаржуваним рішенням права або законного інтересу позивача.

Суд погоджується, що законний інтерес позивача щодо добровільного об'єднання з Визирською громадою відображений в результатах громадських обговорень пропозиції про добровільне об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області. Наявність такого інтересу у місцевої громади, в тому числі й позивача, було підтверджено й позивачем шляхом прийняття згоди на добровільне об'єднання зазначених територіальних громад та схвалення проекту рішення про добровільне об'єднання вказаних територіальних громад. Такими діями відповідач не лише демонстрував наміри щодо добровільного об'єднання, а й наявність й місцевої громади і позивача здійснити добровільне об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області.

Відтак, суд вважає доведеним факт порушення законних інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Отже, суд погоджується з тим, що оскаржуване рішення не призводить до досягнення мети діяльності органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якої органи місцевого самоврядування з метою більш ефективного здійснення своїх повноважень, захисту прав та інтересів територіальних громад можуть об'єднуватися в асоціації органів місцевого самоврядування та їх добровільні об'єднання.

Суд також враховує й те, що хоча у запереченні на позовну заяву відповідач послався на недоведеність порушення оскаржуваним рішенням прав позивача, не виконання плану організаційних заходів щодо добровільного об'єднання територіальних громад та здійснення об'єднання територіальних громад лише на засадах добровільності, в преамбулі оскаржуваного рішення зазначено, що таке оскаржуване рішення прийняте не з огляду на невиконання плану організаційних заходів, а саме з метою вирішення соціально-значимих для життєдіяльності населених пунктів Новобілярської селищної ради питань, а саме: будівництва дитячого садку, капітального ремонту водогону селища Нові Біляри, капітального ремонту будівлі селищного клубу, будівництва та реконструкції доріг в населених пунктах, розширення меж смт.НовіБіляри. Відтак, оскаржуване рішення від 23 серпня 2017 року №234-VII було прийнято саме з тих підстав, що зазначені в преамбулі цього рішення.

В той же час, відповідачем не було доведено в суді яким саме чином необхідність реалізації вказаних у преамбулі рішення від 23 серпня 2017 року №234-VII заходів, за наявності згоди відповідача на добровільне об'єднання,впливає на неможливість добровільного об'єднання Новобілярської селищної громади з Визирською, Першотравневою, Сичавською та Любопільської сільськими громадами Лиманського району Одеської області, в той час як відповідачем було схвалено проект рішення про добровільне об'єднання територіальних громад та отриманий висновок обласної державної адміністрації, зазначений в частинах 3 та 5 статті 7 Закону.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Законом України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено зупинення об'єднання територіальних громад.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що оскаржуване рішення прийнято внаслідок не виконання запланованих організаційних заходів передбачених планом організаційних заходів щодо добровільного об'єднання територіальних громад. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» такий план міститься в проекті рішень щодо добровільного об'єднання територіальних громад, а відтак й приймається лише після прийняття рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, що не було прийнято.

За змістовним аналізом статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» проекти рішень органу місцевого самоврядування не породжують правових наслідків, не призводять до виникнення прав та обов'язків, а відтак не можуть бути виконані. З аналізу частини 3 статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» слідує, що наслідком схвалення проекту рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, що містить й проект плану організаційних заходів щодо добровільного об'єднання територіальних громад, є виникнення у органу місцевого самоврядування обов'язку подати такий проект до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласній державній адміністрації для надання висновку щодо відповідності цього проекту Конституції та законам України. Отже, невиконання вказаного плану не може слугувати підставою для не прийняття рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, оскільки такий план набуває чинності лише при прийнятті рішення про добровільне об'єднання територіальних громад, що й містить план організаційних заходів.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ» підставами для визнання будь-якого акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Конституційний Суд України в п.4 рішення від 16.04.2009р. №7-рп/2009 дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 144 Конституції України та частини 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів невідповідності законам України визнаються незаконними у судовому порядку. На це вказав й Конституційний Суд України у рішенні від 16.04. 2009 р. №7-рп/2009.

З огляду на вищевикладене, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_2 до Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області про визнання протиправним та скасуванні рішення від 23 серпня 2017 року за №234-VII «Про визначення Новобілярської селищної ради щодо питання добровільного об'єднання територіальних громад» підлягає задоволенню оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв поза межами повноважень та у спосіб, що не передбачений Конституцією та законами України.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Аргументи відповідача спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

В частині вимог позивача про зобов'язання прийняти рішення про добровільне об'єднання територіальних громад с.Визирка, с.Воронівка (Визирська сільська рада), смт.НовіБіляри, с.Булдинка, с.Григорівка, с.Біляри (Новобілярська селищна рада), с.Першотравневе, с.Міщанка, с.Порт, с. Нова Вільшанка, с.Зоря Труда, с.Кінне, с.Степанівка (Першторавнева сільська рада), с.Сичавка, с.Кошари (Сичавська сільська рада), с.Любопіль, с.Ранжеве (Любопільської сільської ради) Лиманського району Одеської області в Визирську сільську об'єднану територіальну громаду, з центром в с.Визирка, проект якого вже був затверджений Селищною радою рішеннями від 26.08.2016р. №131-VII та від 18.11.2016р. №149-VII, на найближчій сесії Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області, суд вважає, що такі вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, на відповідність закріпленим частини 2 статті 2 КАС України критеріям, не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності місцевого самоврядування, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб'єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.

Відповідно до частини 5 статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад»прийняття рішення про добровільне об'єднання територіальних громад відноситься до виключних повноважень органу місцевого самоврядування. Внаслідок цього, суд вважає, що Новобілярська селищна рада Лиманського району зобов'язана вирішити питання щодо добровільного об'єднання територіальних громад у спосіб та в межах, що передбачені часиною 5 статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад» на найближчій сесії селищної ради після набуття рішенням суду законної сили.

При цьому, суд зазначає, що не прийняття рішення, передбаченого частиною 5 статті 7 Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад», не буде вважатися належним виконанням судового рішення та нестиме негативні наслідки, передбачені чинним законодавством України.

Згідно частини 1 статті 9 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття даного рішення) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно із статтею 244 КАС України Під час ухвалення рішення суд вирішує:1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;5) як розподілити між сторонами судові витрати;6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 244 та статті 371 КАС України суд приходить до висновку про відсутність підстав для допущення негайного виконання рішення суду.

Згідно із статтею 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, враховуючи положення пункту 5 частини 1 статті 244 та частини 8 статті 139 КАС України, з огляду на те, що спір по даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд дійшов висновку про необхідність покладення на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 640 гривень, повністю.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, частини 3 статті 30, статтями 72 - 77, 90, 139, 206, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області за участю третіх осіб на стороні позивача: Любопільської сільської ради Лиманського району Одеської області, Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, Першотравневої сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення № 234-VІІ від 23.08.2017р. «Про визначення Новобілярської селищної ради щодо питання добровільного об'єднання територіальних громад», а також про зобов'язання прийняти рішення про добровільне об'єднання територіальних громад - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області від 23.08.2017 року № 234-VІІ від 23.08.2017р. «Про визначення Новобілярської селищної ради щодо питання добровільного об'єднання територіальних громад».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області ()на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) здійснені витрати, щодо сплати судового збору у розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської ().

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров