Справа № 352/283/16-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/114/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2017 року про закриття провадження у справі № 352/283/16-а (ухвала постановлена в м. Івано-Франківськ у складі головуючої судді Хоминець М.М.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старокривотульської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання нечинними актів та рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 25.02.2016 звернувся в суд із адміністративним позовом до Старокривотульської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, третя особа ОСОБА_3, в якому просив визнати нечинними: акт земельної комісії сільської ради №20 від 19.10.2012; акт земельної комісії від 20.12.2013; рішення сільської ради №41-15/2013 від 26.12.2013 та рішення сільської ради №32-17/2014 від 01.04.2014.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2017 року закрито провадження у справі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Вказує, що у даному позові ставляться вимоги, щодо визнання нечинними актів земельної комісії Старокривотульської сільської ради Тисменицького району та рішень сільської ради і не міститься жодної позовної вимоги, яка б стосувалась ОСОБА_3

Також, наголошує на тому, що у 2016 році Тисменицьким районним судом було відмовлено у відкритті провадження у справі за його адміністративним позовом, яка розглядається до сьогоднішнього дня. Суд першої інстанції посилався на те, що даний спір є цивільно-правим, а не публічно-правовим. Не погоджуючись з такими висновкам він звернувся до Львівського апеляційного адміністративного суду з апеляційного скаргою, яка була задоволена в повному обсязі: ухвалу про відмову у відкритті провадження було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду в суд першої інстанції.

При апеляційному розгляді позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Закриваючи провадження у адміністративній справі суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі не є публічно-правовим, а стосується земельної ділянки, щодо якої приймались оскаржувані позивачем акти земельної комісії сільської ради та рішення сільської ради, які є ненормативними актам індивідуальної дії, одноразового застосування, що вичерпали свою дію фактом їх виконання після передачі земельної ділянки у власність, а тому вказаний спір має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає правильно встановленим обставинам справи та нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що предметом розгляду справи, є два акти земельної комісії сільської ради та два рішення Старокривотульської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, а саме: - акт земельної комісії сільської ради № 20 від 19.10.2012 ; - акт земельної комісії від 20.12.2013; - рішення сільської ради № 41-15/2013 від 26.12.2013 «Про затвердження акту земельної комісії»; - рішення сільської ради № 32-17/2014 від 01.04.2014 «Про передачу земельної ділянки у власність».

Встановлено, що оскаржувані позивачем акти та рішення приймались на врегулювання земельного спору, що існує між позивачем та третьою особою ОСОБА_3

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України (далі - в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінський функцій.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.04.2014 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,3685 га для ведення особистого селянського господарства: кадастровим номером :01:004:0459 по вул. І. Франка в с. Красилівка Тисменицького району Івано-Франківської області (т.1 а.с. 198). Вказане підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.04.2014 (т. 1 а.с. 199).

Тобто, оскаржувані позивачем акти та рішення сільської ради, які є ненормативними актами індивідуальної дії, одноразового застосування, вичерпали свою дію фактом їх виконання після передачі даної земельної ділянки у власність ОСОБА_3

Колегія суддів також зауважує, що оскаржуване рішення сільської ради № 41-15/2013 від 26.12.2013 «Про затвердження акту земельної комісії» також стосувалась земельного спору.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні за правилами цивільного судочинства.

Посилання апелянта на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2016, якою визначено спір як публічно-правовий не заслуговують на увагу, так як він виходив лише з відсутності будь-яких доказів про право власності на спірну земельну ділянку та її реєстрації у встановленому порядку (а.а. 57-59).

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування ухвали колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 312, 313, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2017 року про закриття провадження у справі № 352/283/16-а без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 06.03.2018