Справа № 802/2499/17-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 лютого 2018 р. Справа № 802/2499/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Краєвської І.В.

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку особливого позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3 (місце проживання: 21000, м. Вінниця, вул. 1-го Травня, 156/5)

до: Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 15 А)

про: визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_3 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 15 А) про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що у липні 2017 року після придбання права вимоги за кредитним договором № 1/80/250608 від 25 червня 2008 року він звернувся до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу, який повідомив, що на невизначене майно накладено арешт і арешт поширюватиметься і на те майно, яке буде придбано і після винесення постанови про арешт майна боржника. 06 вересня 2107 року позивач звернувся до Центрального відділу ДВС м. Вінниці із запитом щодо причин накладення арешту. 07 вересня 2017 року позивачу стало відомо, що на виконанні у Ленінському ВДВС Вінницького МУЮ правонаступником якого є Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебувало два виконавчих провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-415/10 від 23 грудня 2010 року виданого Літинським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "БМ Банк" боргу за кредитним договором № 1/80/250608 від 25 червня 2008 року. В рамках виконавчих проваджень було накладено арешт на все майно ОСОБА_3. 18 вересня 2017 року позивач звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області із заявою у якій просив зняти арешти № 10742605 від 24 січня 2011 року накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого № 23857106 від 19 січня 2011 року та № 12321782 від 27 березня 2012 року накладений на підставі постанови № 30707431 від 23 січня 2012 року у зв'язку з тим, що станом на дату звернення кредитна заборгованість перед ПАТ "БМ Банк" відсутня, а право вимоги за кредитним договором відступлене на його користь.

05 грудня 2017 року представник позивач отримав лист Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 02 жовтня 2017 року про відмову у знятті арешту з майна позивача. У зв'язку з чим позивач вважаючи дану відмову протиправною звернувся до суду.

У судовому засіданні позивач просив адміністративний позов задовольнити повністю посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову з урахуванням відзиву на адміністративний позов. Зокрема, зазначив, що ОСОБА_3 не надано підтверджуючих документів про сплату виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, відтак, підстав для зняття арештів накладених в рамках виконавчих проваджень за номерами № 23857106, № 30707431 по виконанню виконавчого листа № 2-415/10 від 23 грудня 2010 року виданого Літинським районним судом Вінницької області про стягнення боргу із ОСОБА_3 на користь ПАТ "МБ-банк" відсутні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, оцінивши надані докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

23 грудня 2010 року Літинський районний суд Вінницької області видав виконавчий лист № 2-415/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь "БМ Банк" 676523,09 грн.

19 січня 2011 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 23857106, якою постановлено боржнику добровільно виконати до 25 січня 2011 року.

24 січня 2011 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління ОСОБА_5 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою постановлено накласти арешт на все майно, крім коштів.

30 серпня 2011 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління ОСОБА_5 винесено постанову № 23857106 про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

23 грудня 2010 року Літинський районний суд Вінницької області видав виконавчий лист № 2-415/10 про стягнення боргу у розмірі 673733 грн. та судових витрат у розмірі 2790,00 грн. з боржника ОСОБА_3

17 січня 2012 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 30707431, якою постановлено боржнику добровільно виконати до 23 січня 2012 року (а.с. 36).

23 січня 2012 року головним державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою постановлено накласти арештна все майно, що належить боржнику: ОСОБА_3; заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с. 37).

16 липня 2012 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_7 винесено постанову № 30707431 про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

27 червня 2017 року відповідно до договору № 1/1 про відступлення прав за договором поруки № 1/80/250608 від 25 червня 2008 року ТОВ "Фінансова компанія "Фіктив" відступила право вимоги (цесії) за кредитним договором № 1/80/250608 від 25 червня 2008 року з усіма додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, додатками, змінами і доповненнями та викладеннями у новій редакції, укладеними між АТ "БМ Банк" та ОСОБА_4 новому кредитору ОСОБА_3

У липні 2017 року після придбання права вимоги за кредитним договором № 1/80/250608 від 25 червня 2008 року ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу. Разом з тим, останній повідомив, що на невизначене майно накладено арешт і арешт поширюватиметься і на те майно, яке буде придбано і після винесення постанови про арешт майна боржника.

06 вересня 2107 року позивач звернувся до Центрального відділу ДВС м. Вінниці із запитом щодо причин накладення арешту.

07 вересня 2017 року позивачу стало відомо, що на виконанні у Ленінському ВДВС Вінницького МУЮ правонаступником якого є Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебувало два виконавчих провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-415/10 від 23 грудня 2010 року виданого Літинським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "БМ Банк" боргу за кредитним договором № 1/80/250608 від 25 червня 2008 року. В рамках виконавчих проваджень було накладено арешт на все майно ОСОБА_3.

18 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області із заявою у якій просив зняти арешти № 10742605 від 24 січня 2011 року накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого № 23857106 від 19 січня 2011 року та № 12321782 від 27 березня 2012 року накладений на підставі постанови № 30707431 від 23 січня 2012 року у зв'язку з тим, що станом на дату звернення кредитна заборгованість перед ПАТ "БМ Банк" відсутня, а право вимоги за кредитним договором відступлене на його користь.

05 грудня 2017 року представник позивача отримав лист Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 02 жовтня 2017 року про відмову у знятті арешту з майна позивача у зв'язку з тим, що останнім не надано підтверджуючих документів про сплату виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Надаючи оцінку оскаржуваним постановам, суд враховує таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV (втратив чинність, але діяв на момент відкриття та завершення виконавчого провадження).

Статтею 1 Закону № 606-ХІV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-ХІV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 606-ХІVпримусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 19 Закону № 606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону №606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Частиною 2 ст. 30 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону №606-ХІV. За її змістом, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Така норма продовжує діяти згідно п.1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1302/29432, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Як випливає із матеріалів справи державним виконавцем в межах виконавчих проваджень № 23857106 та № 30707431 винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. Пунктом 2 зазначених постанов, визначено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання.

Отже, з огляду на завершення досліджуваних виконавчих проваджень, накладених у їх межах арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 підлягав скасуванню.

Разом з тим, як випливає із матерів справи державним виконавцем не знято арешти, які накладені в рамках виконавчих проваджень № 23857106 та № 30707431, відтак, такі арешти продовжують своє існування без наявних на те правових підстав, з урахуванням того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не наведено законодавчих підстав, з якими пов'язується неможливість скасування арешту.

Щодо тверджень представника відповідача, що зняття арешти не можливо, оскільки відсутні підтверджуючі документи про сплату позивачем виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що державним виконавцем в рамках виконавчих проваджень № 23857106 та № 30707431 не було винесено постанов про стягнення з позивача виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у зв'язку з чим у ОСОБА_3 відсутні підстави для відшкодування зазначених витрат.

Окрім того, представник відповідача у судовому засіданні не зміг пояснити чому державним виконавцем не винесено постанови про стягнення з позивача виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" в діючій редакції №1404-VIII від 02.06.2016 року передбачено порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем. Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, рішення про зняття арешту на майно, накладеного державним виконавцем, приймається державним виконавцем або начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, шляхом винесення відповідної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в іншій спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування арештів, накладеного на майно позивача, попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо нього, а наявність запису про арешт перешкоджає позивачу розпоряджатись своїм правом власності, керуючись вимогами ч. 2 ст. 5 КАС України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною відмови Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та скасування арештів.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 05 грудня 2017 року.

Скасувати арешт № 10742605 від 24 січня 2011 року накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого № 23857106 від 19 січня 2011 року винесеної Ленінським відділом ДВС Вінницького МУЮ по примусовому виконанню листа № 2-415/10 від 23 грудня 2010 року виданого Літинським районним судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "МБ Банк" боргу за кредитним договором № 1/80/250608 від 25 червня 2008 року.

Скасувати арешт № 12321782 від 27 березня 2012 року накладений на підставі постанови № 30707431 від 23 січня 2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеної Ленінським відділом ДВС Вінницького МУЮ по примусовому виконанню листа № 2-415/10 від 23 грудня 2010 року виданого Літинським районним судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "МБ Банк" боргу за кредитним договором № 1/80/250608 від 25 червня 2008 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 1920 (одна тисяча дев'ятсот двадцять) гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_3 (місце проживання: 21000, м. Вінниця, вул. 1-го Травня, 156/5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 15 А, ).

Суддя Мультян Марина Бондівна