Справа № 553/2874/17
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2874/17
Провадження № 2-а/553/7/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.02.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді Крючко Н.І.,

при секретарі - Заяц А.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 9-ї роти батальйону УПП у м. Житомир ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 Юрійовчиа про скасування постанови серії АР №641058 про адміністративне правопорушення від 21.102017 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року прзивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції 9-ї роти батальйону УПП у м. Житомир ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 Юрійовчиа про скасування постанови серії АР №641058 про адміністративне правопорушення від 21.102017 року, в якому просив визнати дії інспектора патрульної поліції 9-ї роти батальйону Управління патрульної поліції м. Житомир старшого сержанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови серії АР № 641058 від 21.10.2017 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 Ю,М. адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП, незаконними та визнати постанову серії АР № 641058 від 21.10.2017 року про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 Ю,М. не зявився, але надав на адресу суду заяву, в якій проохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність позовні вимоги підтримував в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач про день та час слуханння справи був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані листи про отримання ним судової повістки, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обовязку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Частиною 8 ст. 262 КАС України визначено, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.

Суд дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2017 року відповідачем- інспектором патрульної поліції 9-ї роти батальйону Управління патрульної поліції м. Житомир старшим сержантом поліції ОСОБА_2 в м. Житомир, пров. Крилова, 12 було винесено постанову АР № 641058 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, в м. Житомир по вул. Київська, 106 здійснив поворот ліворуч, при цьому перетнув подвійну дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки, яка розподіляє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 1.3 (додатку 2) Правил дорожнього руху.

В позові позивачем вказувалось про те, що вказану постанову вважає протизаконною, в обґрунтування даних тверджень вказував про те, що інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 за адресою м. Полтава, вул. Крилова, 12 в м. Житомир звинуватив ОСОБА_1, в тому, що останній ніби-то 21.10.2017 року о 17 год. 45 хв. у м. Житомир по вул. Київська, 106 порушив правила дорожнього руху відповідно п. 1.3 Правил дорожнього руху та при цьому, 21.10.2017 року, в той же час і за тією ж адресою м. Житомир вул. Крилова, 12 ОСОБА_3 виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАп, що на думку позивача вказує про незаконність розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності позивача за місцем зупинки транспортного засобу.

Вказані дії відповідача, позивач вважав такими, що позбавили його права на можливість скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у повному обсязі. Крім того, позивачем вказувалось про те, що інспектором поліції були проігноровані норми ч.2 ст. 33 КУпАП.

Позивачем в адміністративному позові наголошувалось на тому, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного та обєктивного зясування обставин справи.

Так, в позові позивачем вказувалось про те, що на його думку дії відповідача є протизаконними, оскільки відповідач ОСОБА_2 незаконно розглянув адміністративне правопорушення на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розгляд справи даної категорії виключно за місцезнаходженням органу , який уповноважений розглядати такі справи, при цьому, вказував, що відповідач ОСОБА_2 позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, таким чином, в сукупності такі дії відповідача на думку позивача спричинили порушення процедури розгляду справи, в порушення вимог ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочиснтві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

З огляду на наявні матеріали у справі судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 порушено вимоги п. 1.3 Додаток « Правил дорожнього руху України", затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 рок № 1306, що за ч.1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 255 грн.. Даним пунктом Правил дорожнього руху визначено, що дорожня розмітка 1.3 (подвійна суцільна) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг. Лінію перетинати заборонено.

При цьому, дані обставини не заперечувались самим позивачем при винесенні постанови інспектором поліції , що підтверджується відеозаписом і пояснень позивача ОСОБА_1, та не були спростовані останнім в ході судового розгляду справи, шляхом надання достатніх і допустимих доказів по справі.

Завданнями та функціями патрульної поліції у відповідності до розділу 2 Положення про Департамент Патрульної поліції, затвердженого наказом НП України від 18.11.2015 року № 96 є: реалізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, охорони та захисту прав і свобод людини, інтересів суспільства й держави, протидії злочинності, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Повноваженнями поліцейського патрульної поліції (відповідно до посадової інструкції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 року за №4/1) під час несення служби є: розгляд справи про адміністративні правопорушення та застосування заходів адміністративного впливу до правопорушників, які вчинили адміністративне правопорушення у випадках та у спосіб, які передбачені законодавством.

Таким чином, з огляду на нормативно правові акти та у відповідності до фактичних обставин справи, дії відповідача щодо підстав для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу є законними.

У відповідності до розділу І Правил дорожнього руху та у відповідності до Закону України «Про дорожній рух», встановлено єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативно правові акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

З метою забезпечення безпеки дорожнього руху транспортних засобів і пішоходів на перехресних напрямках у місцях перетину інтенсивних транспортних і пішохідних потоків регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою світлофорів. Необхідність такого регулювання дорожнього руху обумовлена Конвенцією «Про дорожні знаки і сигнали», де визначені основні вимоги до світлофорного регулювання.

При цьому, слід вказати, що фактично позивачем ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи не заперечувався факт вчинення даного адміністративного правопорушення, оскільки постанову відповідача вважав незаконною лише з підстав її розгляду на місці зупинки транспортного засобу та не розяснення відповідачем йому прав, дані твердження по своїй природі є неспроможними по своїй суті з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державний інспекцій та іншими органами ( посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 122 КУпАП визначено, що Органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.ч.1-3 ст. 122 КупАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст. 258 КупАП визначено, що у випадках, передбачених ч. 1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 Цього кодексу.

З огляду на вказані норми закону, які є нормами прямої дії і мають імперативний характер, визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що оскаржувана постанова від 21 жовтня 2017 року серія АР № 641058 була складена у відпоаідності до ст. 258 КУпАП на місці вчинення правопорушення.

При цьому, з огляду на фактичні обставини справи суд визнає неспроможними твердження позивача ОСОБА_1 про незаконність дій інспектора в момент складання оскаржуваної постанови, оскільки останньому не були розясненні права та відповідно у законний спосіб та в повній мірі він був позбавлений гарантованих прав, оскільки відповідачем було чітко розяснено положення ст.. 63 Конституції України та ст. 268, 307, 308 КУпАП та надано право ОСОБА_1 користуватися , реалізовувати дані права, що підтверджується відеозаписом, який містить на СД- диску в матеріалах справи.

При цьому, за даному відеозапису зафіксовано чітко, що позивач ОСОБА_1 не заперечував інспектору в тому, що йому права не розяснені та останньому не зрозумілий зміст даних вимог закону.

Так, судом приймаються доводи сторони відповідача наведені в запереченням на адміністративний позов, які підтверджують надуманість та безпідставність по своїй природі тверджень позивача, як способу уникнення адміністративної відповідальності.

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до вказаних вище норм чинного законодавства, відповідачем правомірно та у відповідності до вимог закону прийнято постанову від 21 жовтня 2017 року серія АР № 641058 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями засобів фото і кіно-зйомки, відео-запису, які використовуються під час нагляду за Дорожнім рухом.

Право та порядок використання поліцейськими відео реєстраторів передбачено пп. 2 п.4.1 розділу IV Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 року за №4/1.

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин. У даному випадку відео фіксація правопорушення є беззаперечним доказом у справі.

Так, в ході судового розгляду справи стороною відповідача було надано доказів відео фіксацію правопорушення, який спростовує твердження позивача в повній мірі

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395. Визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини та фактичні дані, постанова від 21 жовтня 2017 року серія АР № 641058 року, винесена інспектором патрульної поліції 9-ї роти батальйону Управління патрульної поліції м. Житомир старшим сержантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн є правомірною та законною, а позов ОСОБА_1 про визнання даної постанови незаконною та її скасування в свою чергу є надуманим і безпісдиавним.

Керуючись ст. ст.287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 5, 8,9, 72 243, 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 9-ї роти батальйону УПП у м. Житомир ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 Юрійовчиа про скасування постанови серії АР №641058 про адміністративне правопорушення від 21.102017 року відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4