Справа № 813/853/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/853/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Карп'як О.О.,

секретар судового засідання Єрмакова Х.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 12.01.2018 №55510391 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання;

-зобов'язати відповідача повторно розглянути питання щодо відкриття виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання дубліката виконавчого листа від 29.05.2017 у справі №813/1474/15, виданого Львівським окружним адміністративним судом, після пред'явлення дубліката виконавчого листа від 29.05.2017 у справі №813/1474/15 та винести постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання дубліката виконавчого листа від 29.05.2017 у справі №813/1474/15, виданого Львівським окружним адміністративним судом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2015р. по адміністративній справі №813/1474/15, залишеною без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015р. по справі №876/5767/15, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, а саме постановлено зобов'язати Донецький апеляційний господарський суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з 01.10.2014 по 25.11.2014, компенсацію за 4 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 17.04.2013 по 16.04.2014 та 17 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 17.04.2014 по 25.11.2014 та нарахувати і виплатити середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. Судове рішення набрало законної сили 30.09.2015р. На підставі судового рішення від 12.05.2015р. було видано виконавчий лист №813/1474/15 від 18.11.2015р. Зазначає, що вчасно звернулася до виконавчої служби з виконавчим документом (25.12.2015), однак, провадження не було відкрито, а виконавчий документ загублено державним виконавцем. Вважає, що рішення державного виконавця від 12.01.2018 №55510391 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є безпідставним та необґрунтованим, оскільки виконавчий лист, скерований позивачем для виконання відповідає всім вимогам ЗУ «Про виконавче провадження». Просить задоволити позовні вимоги повністю.

Ухвалою суду від 01.03.2018 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін та призначено розгляд справи на 05.03.2018 року.

Позивач в судове засідання не зявився, подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення (в порядку ст.268 КАС України). Клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відзиву чи заперечень на позов не подав.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді.

Суд всебічно і повно зясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив наступне.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2015р. по адміністративній справі №813/1474/15, залишеною без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015р. по справі №876/5767/15, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, а саме постановлено зобов'язати Донецький апеляційний господарський суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з 01.10.2014 по 25.11.2014, компенсацію за 4 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 17.04.2013 по 16.04.2014 та 17 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 17.04.2014 по 25.11.2014 та нарахувати і виплатити середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. Судове рішення набрало законної сили 30.09.2015р.

На підставі судового рішення від 12.05.2015р. Львівським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист №813/1474/15 від 18.11.2015р.

15.12.2015 року позивачем на адресу Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції направлено: заяву про примусове виконання рішення, оригінал Виконавчого листа від 18.11.2015р. по справі №813/1474/15, копію Постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2015р. по адміністративній справі №813/1474/15, копію ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015р. по справі №876/5767/15.

Листом №С-262/2/07.02 від 02.11.2016 від Головного територіального управління юстиції у Харківській області позивача було повідомлено про те, що 25.12.2015 року до Дзержинского відділу державної виконавчої служби міста Харків дійсно надійшла заява про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист. Зазначені документи були передані державному виконавцю - Євсюкову О.В., однак він не вніс відомості до ЄДРВП. Після його звільнення зясувалося, що документи були втрачені.

Як встановлено судом у виконавчому листі №813/1474/15 від 18.11.2015р. зазначено строк пред'явлення виконавчого документу до виконання -30.09.2016р.

З відповіді Головного територіального управління юстиції у Харківській області вбачається, що ОСОБА_1 вчасно звернулася до виконавчої служби з виконавчим документом (25.12.2015р.). однак виконавчий документ було загублено.

Дзержинский відділ державної виконавчої служби м.Харків звернувся до Львівського окружного адміністративного суду про видачу дублікату виконавчого документу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.05.2017р. було поновлено строк на предявлення виконавчого листа та видано дублікат виконавчою листа. Зазначена ухвала набрала законної сили 30.05.2017р.

З метою виконання зазначеного виконавчого листа, 13.07.2017 позивач звернулася до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до Повідомлення від 07.08.2017 про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, дублікат виконавчого листа повернуто стягувачу, оскільки виконавчий лист всупереч вимогам п.1 ч.1.ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» не містить відомостей щодо імя, по батькові посадової особи, яка видала виконавчий лист, а саме у виданому виконавчому листі від 29.05.2017 зазначено, що виконавчий лист видано : заступником голови суду - ОСОБА_3, та головним спеціалістом - ОСОБА_4 , в той час як головний державний виконавець Руденко В.В. наполягав, що для прийняття виконавчого документу в ньому має бути написані не ініціали посадової особи, а повністю ім'я, по батькові.

31.10.2017р. Львівським окружним адміністративним судом було винесено ухвалу про внесення виправлень у виконавчий лист. Зазначена ухвала набрала законної сили 24.11.2017р.

06.12.2017р. позивач повторно звернулась з відповідною заявою про виконання рішення суду та передбаченим законодавством пакетом документів до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Зазначені документи були отримані відповідачем 11.12.2017.

12.01.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено повідомлення №55510391 від 12.01.2018 щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки в ухвалі від 03.05.2017р. не вказано конкретний строк пред'явлення виконавчою листа до виконання та не зазначено конкретну дату з якої починається перебіг строку пред'явлення виконавчого документа, що суперечить вимогам п.7 ч.1.ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вирішуючи спір суд керується таким.

Так, за приписами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень га рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом першим частини першої статті 3 Закону України №1404-VІІІ встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За правилами частини першої статті 4 Закону України №1404-VІІІ у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувана та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувана та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувана та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувана і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку (частина третя статті 4 Закону України №1404-У111).

Судом встановлено, що 12.01.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено повідомлення №55510391 від 12.01.2018 щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки в ухвалі від 03.05.2017р. не вказано конкретний строк пред'явлення виконавчою листа до виконання та не зазначено конкретну дату з якої починається перебіг строку пред'явлення виконавчого документа, що суперечить вимогам п.7 ч.1.ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 3 Закону України №1404-VІІІ виконавчим документом також можуть бути ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

КАС України встановлено види ухвал, які вважаються виконавчими документами, та мають відповідати вимогам, встановленим для виконавчого документу, а саме: відповідно до ст.147 КАС України - ухвала про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; відповідно до ст.149 КАС Україна - ухвала про стягнення штрафу : відповідно до ст.191 КАС України - ухвала про затвердження умов примирення. Також до таких віднесено ухвали про забезпечення доказів та забезпечення позову.

Ухвала про поновлення строку для предявлення виконавчого листа не є виконавчим документом, отже до неї не можуть застосовуватися вимоги ст.4 ЗУ Про виконавче провадження.

Таким чином, Повідомлення №55510391 від 12.01.2018р., винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, щодо повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, оскільки в ухвалі від 03.05.2017р. не вказано конкретний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання та не зазначено конкретну дату з якої починається перебіг строку пред'явлення виконавчого документа, що суперечить вимогам п.7 ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» є безпідставним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім того, відповідно до приписів ст.12. Закону України Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Суд встановив, що строк набрання законної сили рішення, яке підлягає виконанню чітко зазначено у виконавчому листі №813/1474/15, а саме- 30.09.2015р. Оскільки на момент видачі виконавчого листа, чинним законодавством було передбачено лише рік на предявлення виконавчого документу, та позивачу видано дублікат виконавчого листа, внесення змін в який не передбачено законом, строк пред'явлення виконавчого документу до виконання відповідною ухвалою від 03.05.2017р. було поновлено.

Законодавством не передбачено вимог до ухвали про поновлення строку на пред'явлення виконавчого документу щодо зазначення конкретних строків на пред'явлення виконавчого документу, оскільки вони визначені в силу закону.

За приписами статті 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України №1404-VІІІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт З мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти України» (Заява № 40450/04) від 15 жовтня 2009 року суд наголосив, що у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Однак, якщо судове рішення винесене проти держави і на користь фізичної особи, від такої особи в принципі не слід вимагати використання таких засобів (див. рішення у справі «Метаксас проти Греції», п. 19) тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції.

Невиконання відповідачем своїх прямих обов'язків та повернення ним виконавчого документа без прийняття його до виконання призвело до ситуації, коли позивач протиправно позбавлений можливості примусового виконання рішення суду (порушено його право на примусове виконання рішення суду).

Зі змісту Повідомлення вбачається, що єдиною підставою для повернення виконавчого документа стягувачу була невідповідність виконавчого документу, а саме: ухвали від 03.05.2017р., однак, така не є виконавчим документом відповідно до вимог вимог статті 4 Закону України №1404-VIII.

Відтак, Повідомлення №55510391 від 12.01.2018р., винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є безпідставним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути питання щодо відкриття виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання дубліката виконавчого листа від 29.05.2017 у справі №813/1474/15, виданого Львівським окружним адміністративним судом, після пред'явлення дубліката виконавчого листа від 29.05.2017 у справі №813/1474/15 .

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.3 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 12.01.2018 №55510391 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, та в частині зобов'язання відповідача повторно розглянути питання щодо відкриття виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання дубліката виконавчого листа від 29.05.2017 у справі №813/1474/15, виданого Львівським окружним адміністративним судом, після пред'явлення дубліката виконавчого листа від 29.05.2017 у справі №813/1474/15. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити, оскільки питання винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відносяться до дискреційних повноважень державного виконавця.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на користь позивача в розмірі 1408 грн. згідно квитанції №0.0.975383786.1 від 27.02.2018 року.

Керуючись ст.ст. 12, 19-20, 90, 139, 241-246, 255, 268, 287, 293, 295, 297, п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 12.01.2018 №55510391 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

3.Зобов'язати відповідача повторно розглянути питання щодо відкриття виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання дубліката виконавчого листа від 29.05.2017 у справі №813/1474/15, виданого Львівським окружним адміністративним судом, після пред'явлення дубліката виконавчого листа від 29.05.2017 у справі №813/1474/15.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1408,00 грн. згідно квитанції №0.0.975383786.1 від 27.02.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Карп`як О.О.