Справа № 826/18507/16
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2018 року № 826/18507/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Катющенка В.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомАграрної біржі
до проДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Аграрна біржа (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо відображення в інтегрованій картці платника (Аграрної біржі) суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 266 963,70 грн. та пені у розмірі 1 322,13 грн. з дати нарахування цих сум відповідно до платіжних доручень, поданих Аграрною біржею до АТ «Банк «Фінанси та кредит».

- зобов'язати ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві внести зміни до інтегрованої картки платника (Аграрної біржі) шляхом відображення сплати податкових зобов'язань по податку на додану вартість відповідно до призначень платежів, вказаних у платіжних дорученнях поданих Аграрною біржею до АТ «Банк «Фінанси та кредит» та скасування (виключення) суми податкового боргу у розмірі 266 963,70 грн. та пені у розмірі 1 322,13 грн., нарахованої на вказану суму, з дати нарахування цих сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не врахував всі істотні обставини справи, зокрема, факт погашення податкових зобов'язань з моменту подання до банку платіжного доручення, всі звернення та заяви Аграрної біржі до контролюючого органу, а також наявність рішення суду про відсутність у останнього податкового боргу.

Ухвалами суду від 15.12.2016 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/18507/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до ухвали суду від 19.10.2017 адміністративну справу № 826/18507/16 прийнято до провадження судді Катющенка В.П. та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 23.11.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі; представник відповідача в судове засідання не прибув. Суд на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент проведення судового засідання), ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі, вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно її розгляд продовжено у письмовому провадженні з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, Аграрна біржа звернулася до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві з заявою щодо звірення стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за відповідний звітний період та надання актів звірки.

За результатами розгляду заяви ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві листом від 27.10.2016 № 31581/10/26-59-07-02-28 повідомила, що в інтегрованих картках платника за період 01 січня 2016 року по 18 жовтня 2016 року обліковується, зокрема, по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) негативне сальдо станом на 01 січня 2016 року «-233 936,07» грн. та залишок несплаченої пені 32 757,63 грн., сплачені кошти на суму 1 086 514,00 грн., нараховані грошові зобов'язання на суму 1 086 514,00 грн. та нарахована пеня в сумі 1 592,13 грн., негативне сальдо станом на 18 жовтня 2016 року «-266 963,70» грн., та залишок несплаченої пені 1 322,13 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують права позивача, Аграрна біржа звернулась до суду з даним позовом.

Згідно пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Положеннями підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України визначено, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Правовий аналіз наведених нормативних приписів дає підстави стверджувати, що законодавець не звільняє платника податків від обов'язку сплатити суму основного зобов'язання або податкового боргу, а лише звільняє від відповідальності за порушення строків зарахування такого зобов'язання або боргу до бюджетів або державних цільових фондів, зокрема фінансової, як то - нарахування пені.

Водночас, положення пункту 36.1 статті 36 ПК України визначають податковим обов'язком обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За приписами підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, пеня це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Таким чином, законодавець пов'язує обов'язок платника податків по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання з моментом сплати такого зобов'язання.

При цьому визначення поняття «сплата» ПК України не містить, проте згідно з пунктом 5.3 статті 5 Кодексу терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до частини третьої статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж зазначені, строки виконання доручень клієнтів.

У відповідності до положень пункту 22.4 статті 22 названого Закону під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що законодавство не покладає на платника виконання податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання, а отже його сплата пов'язана з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у період травень-серпень 2015 року позивачем до обслуговуючого банку - АТ «Банк «Фінанси та кредит» на виконання були надані наступні платіжні доручення щодо сплати податку на додану вартість: від 27 травня 2015 року №38 на суму 80 000,00 грн. та №39 на суму 125 00,00 грн.; від 30 червня 2015 року №40 на суму 72 090,00 грн., №41 на суму 80 000,00 грн. та №42 на суму 125 000,00 грн.; від 30 липня 2015 року №46 на суму 5 120,00 грн.; від 31 липня 2015 року №48 на суму 125 00,00 грн., №49 на суму 72 090,00 грн. та №50 на суму 80 000,00 грн.;від 19 серпня 2015 року №54 на суму 72 090,00 грн., №55 на суму 125 000,00 грн., №60 на суму 80 000,00 грн., №61 на суму 5 120,00 грн. та №62 на суму 20 000,00грн.

Листами від 07 серпня 2015 року № 350/60-06 та від 25 вересня 2015 року №418/60-06 позивач повідомив контролюючий орган, що подав вищезазначені платіжні доручення до АТ «Банк «Фінанси та кредит» на перерахування платежів до бюджету, проте з вини банку зарахування податків до бюджету не було проведено, а також додатково зауважив, що листами від 02 квітня 2015 року № 175/60-06, від 29 квітня 2015 року № 277/60-06, від 05 червня 2016 року № 258/60-06, від 07 серпня 2015 року № 350/60-06 та ін. Аграрна біржа інформувала Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби-Центральний офіс з обслуговування великих платників щодо своєчасності направлення платежів з податків і зборів за лютий-липень 2015 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України (далі - НБ України) від 17 вересня 2015 року №612 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку». Згідно цього рішення виконавчої дирекції Фонду у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду Чернявську О.С. та делеговано останній всі повноваження тимчасового адміністратора банку, строком на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно.

Крім того, судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2016 року, що набрала законної сили, по справі № 826/13485/15 за позовом Аграрної біржі до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби-Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 12 травня 2015 року № 53-11 та рішення від 12 травня 2015 року №11621/10/28-10-23-26 та зобов'язання вчинити певні дії, позов задоволено частково та встановлено наступне.

Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби - Центральним офісом з обслуговування великих платників винесено податкову вимогу від 12 травня 2015року №53-11, згідно з якою визначено, що станом на 12 травня 2015 року сума податкового боргу Аграрної біржі за узгодженими грошовими зобов'язаннями із податку на додану вартість становить 30 752,31 грн., у зв'язку з чим прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 12 травня 2015 року №11621/10/28-10-23-26, у відповідності до якого вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків - Аграрної Біржі, - а у разі, якщо на момент складання акту опису майно відсутнє або його балансова вартість менше суми податкового боргу, також того майна, права власності на яке він набуде у майбутньому.

В ході розгляду справи судом досліджені копії платіжних доручень (банк платника - АТ «Банк «Фінанси та Кредит») від 05 березня 2015 року №24 на суму 70 000,00 грн. (згідно з відмітки, одержано та проведено банком 05 березня 2015 року), від 23 березня 2015 року №28 на суму 70 000,00 грн. (згідно з відмітки, одержано банком 23 березня 2015 року та проведено банком 06 квітня 2015) та від 28 квітня 2015 року №37 на суму 80 000,00 грн. (згідно з відмітки, одержано та проведено банком 28 квітня 2015 року) та встановлено, що позивачем належно виконувався обов'язок зі сплати податку на додану вартість за березень 2015 року, незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи.

За приписами частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, відповідно до підпункту 4.1.4 пункту 4 статті 4 ПК України податкове законодавство ґрунтується на презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Отже, факт направлення позивачем вищенаведених платіжних доручень з належними та допустимими реквізитами дозволяє дійти висновку про виконання позивачем обов'язку, покладеного на нього законодавцем та закріпленого статтею 67 Конституції України, відповідно до якої кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Інструкцією «Про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби» від 18 липня 2005 року №276 визначено, що облік, контроль і складання звітності щодо платежів, що надходять до бюджету, здійснюється органами державної податкової служби з використанням автоматизованої інформаційної системи, що забезпечує єдиний технологічний процес уведення.

З метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету органами державної податкової служби на кожний поточний рік відкриваються особові рахунки за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Тобто, картка облікового рахунку, це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому суми податку, яка вже фактично сплачена, але в картці зазначена як наявна заборгованість порушує права позивача, оскільки відображає суму не існуючого податкового боргу.

За таких обставин, у платників податків наявний такий спосіб захисту порушеного права, як зобов'язання податкового органу, в якому платник податків перебуває на податковому обліку, внести зміни до картки особового рахунку платника податків.

Вищенаведена правова позиція викладена в рішеннях Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2014 року (справа № К/800/17917/14), від 9 лютого 2015 року (справа № К/9991/90592/11) та від 30 травня 2016 року (справа №К/800/42932/15).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Положеннями частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведене та встановлені обставини справи суд дійшов висновку, що до облікової картки позивача, як платника податків, внесено інформацію про наявність податкової заборгованості з податку на додану вартість за період з 01 січня 2016 року по 18 жовтня 2016 року, оскільки здійснені позивачем платежі не проведені банком, що в свою чергу, за відсутності вини позивача, свідчить про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Аграрної біржі (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка, 1, ) задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26, ) щодо відображення в інтегрованій картці платника (Аграрної біржі) суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 266 963,70 грн. та пені у розмірі 1 322,13 грн. з дати нарахування цих сум відповідно до платіжних доручень, поданих Аграрною біржею до АТ «Банк «Фінанси та кредит».

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26, ) внести зміни до інтегрованої картки платника (Аграрної біржі) шляхом відображення сплати податкових зобов'язань по податку на додану вартість відповідно до призначень платежів, вказаних у платіжних дорученнях поданих Аграрною біржею до АТ «Банк «Фінанси та кредит» та скасування (виключення) суми податкового боргу у розмірі 266 963,70 грн. та пені у розмірі 1 322,13 грн., нарахованої на вказану суму, з дати нарахування цих сум.

Стягнути на користь Аграрної Біржі біржі (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка, 1, ) судовий збір у розмірі 6 780,29 грн. (шість тисяч сімсот вісімдесят гривень 29 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Окружний адміністративний суд міста Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко