Справа № 815/6708/17
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6708/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі у складі

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

за участю секретаря судового засідання Левчук О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДБУДОВА» (65031 м. Одеса, вул. Поштова,2/4, код ЄДРОПУ 30747538) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044 м. Одеса, вул. Семінарська,5, код ЄДРОПУ 39398646) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІДБУДОВА» (далі ТОВ «ВІДБУДОВА») з позовом (т.1 а.с.6-17) до Головного управління ДФС в Одеській області (далі ГУ ДФС), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.12.2017 року № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 538638,00грн.

Позивач зазначив, що рішення, яке оспорюється прийняте на підставі ОСОБА_2 планової перевірки №1677/15-32-14-03 від 22.11.2017 року, згідно з висновком якого ПП «ЮЖЕНЕРГОАВТОМАТИКА», на думку ГУ ДФС, крім іншого, порушено п.44.1 ст.44, п. «а» п.198.1,п.198.3 ст.198, п.201.7,пп.201.10 ст.201 ПКУ, в результаті чого занижений податок на додану вартість.

Позивач вважає, що висновки, викладені в ОСОБА_2 перевірки, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, дані та факти щодо начебто встановленого порушення ТОВ «ВІДБУДОВА» податкового законодавства є незаконними та безпідставними.

В ОСОБА_2 перевірки зазначено, що ТОВ «ВІДБУДОВА» завищено податковий кредит на суму 430910 грн за період з грудня 2014 року по грудень 2016 року, у звязку з тим, що ТОВ «ВІДБУДОВА»» до складу податкового кредиту у відповідних періодах віднесло суму податку на додану вартість по взаємовідносинам з постачальниками ТОВ «БУД ПЕРСПЕКТИВА», ТОВ «УКРКОНСТРАКШН», ТОВ «ПРАЙМСТАФФ», ТОВ «Моторсервіс», TOB «СІСТЕМС ТОНЕР», TOB «ЕЛКО-БУД».

Жодного порушення п.44.1 ст.44, п. «а» п.198.1,п.198.3 ст.198 ПКУ при формуванні податкового кредиту по взаємовідносинам з вказаними контрагентами не допущено. Обовязковою умовою при обчисленні обєкта оподаткування є здійснення господарських операцій в межах провадження господарської діяльності та підтвердження їх здійснення відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

При проведенні перевірки перевіряючим були надані всі первинні документи по господарським відносинам із зазначеними контрагентами, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.

Наявність первинних документів не оспорюється в ОСОБА_2 перевірки та не наведено мотивів їх неврахування.

Проте вказані первинні документи підтверджують здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, вказані операції відповідають видам діяльності ТОВ «ВІДБУДОВА» за кодом КВЕД, які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач звернув увагу, що єдиною підставою для висновків про те, що господарські відносини між ним та його контрагентами не мають реального характеру, в ОСОБА_2 перевірки зазначено наявну податкову інформацію, отриману від інших контролюючих органів стосовно контрагентів ТОВ «ВІДБУДОВА» щодо неможливості проведення перевірки. Вищевикладене свідчить про те, що висновки перевіряючих побудовані лише на припущеннях, оскільки у ТОВ «ВІДБУДОВА» наявні всі належним чином оформлені та складені первинні бухгалтерські документи по взаємовідносинам з вказаними контрагентами на виконання укладених договорів, які є чинними, ніким не скасовані.

Позивач зазначив, що вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника. Подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

При цьому, недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарських операцій не спростовано, як і не зазначено жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умовами договорів підряду, поставки, оренди, роботи/товари/послуги контрагентами не надано ТОВ «ВІДБУДОВА».

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що ТОВ «Відбудова» не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини. Зокрема, неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується рішенням у справі «Булвес» АД проти Болгарії».

Також позивач не згодний із зазначенням в ОСОБА_2 перевірки, що ТОВ «ВІДБУДОВА» сформувало податковий кредит за квітень 2016 року на суму 311164 грн. по податковій накладній отриманої від ТОВ «ЕЛКО-БУД», яка невірно виписана, при цьому не надано скаргу на постачальника, в результаті завищено податковий кредит на загальну суму 311164 грн.

Посилаючись у ОСОБА_2 перевірки на норми п. 201.7, п 201.10 ст. 201 ПКУ переіряючи не зазначили які саме помилки TOB «ЕЛКО-БУД» допущено при складенні податкової накладної № 3 від 25.04.2016 року на загальну суму 1555820,83 грн., у т.ч. ПДВ - 311164,17 грн.

TOB «ЕЛКО-БУД» у відповідності до вимог Податкового кодексу України при здійсненні операції з постачання анкерного обладнання TITAN за договором будівельного підряду № 26/08/015 від 26.08.2015 року складено, зареєстровано та надано ТОВ «ВІДБУДОВА» податкову накладну № 3 від 25.04.2016 року на загальну суму 1866985,00 грн., в т.ч. ПДВ 311164,17 грн., яка повністю відповідає вимогам Податкового кодексу України щодо її складення та реєстрації.

Позивач звернув увагу на те, що податкова накладна № 3 від 25.04.2016 року виписана на загальну суму 1866985,00 грн., в т.ч. ПДВ 311164,17 грн., а сума 1555820,83 грн. - це обсяги постачання без урахування податку на додану вартість, що повністю відповідає даним видаткової накладної, згідно якої ТОВ «ВІДБУДОВА» отримано від ТОВ анкерне обладнання TITAN за договором будівельного підряду № 26/08/015 від 26.08.2015 року, що свідчить про те, що висновок перевіряючих про те, що ТОВ «ВІДБУДОВА» сформувало податковий кредит за квітень 2016 року на суму 311164 грн. від TOB «ЕЛКО-БУД» за невірно виписаною податковою накладною, зроблено безпідставно, оскільки помилково зазначено як загальну суму обсягів постачання 1555820,83 грн., у т.ч. ПДВ - 311164,17 грн.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення відповідача № НОМЕР_1 від 05.12,2017 року як прийняте на підставі ОСОБА_2 перевірки, висновки якого є незаконними, необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам.

Представник відповідача подав відзив на позов (т.1 а.с.194-200), у якому просив відмовити у задоволенні позову, вважав прийняте податкове повідомлення рішення правомірним, прийнятим у відповідності до вимог законодавства. Представник відповідача зазначив, що висновки ОСОБА_2 про встановлені під час перевірки порушення податкового законодавства зроблені з урахуванням наявної податкової інформації відносно контрагентів позивача.

Щодо неправомірного формування податкового кредиту по податковій накладній отриманої від TOB «ЕЛКО-БУД» представник відповідача зазначив, що вказана податкова накладна складена з порушенням вимог п.201.7 ст.201 ПКУ без зазначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД. Відповідно до п.201.10 ст.201 ПКУ ТОВ «ВІДБУДОВА» не подало заяву порушення порядку заповнення податкової накладної.

Також представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що аналізом підтвердження формування податкового кредиту ТОВ «ВІДБУДОВА» та за результатами опрацювання даних інформаційних систем ГУ ДФС встановлено розбіжності між сумами податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість у перевіряємому періоді у ТОВ «ВІДБУДОВА» по взаємовідносинам з постачальниками (завищення податкового кредиту) на суму ПДВ 24109,5 грн., а саме з ТОВ «Інвестиційнііі та модернізація» на суму ПДВ 14892,83 грн. в січні 2014 року; з ТОВ «Масстрой» на суму ПДВ 6666,67 грн. в вересні 2014 року; з ТОВ "Епіцентр К» на суму ПДВ 2550,01 грн. за вересень 2015 року.

Згідно п.102.1 ст. 102 ПКУ грошове зобов'язання до сплати в бюджет не нараховувалось та податкове повідомлення-рішення не приймалось за період: січень 2014 року - жовтень 2014 року.

Представник позивача подав відповідь на відзив (т.2 а.с.53-54), зазначивши, що відзив повинен містити заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, але всупереч зазначеним вимогам, відзив на позовну заяву, є нічим іншим як копіюванням акту перевірки № 1677/15-32-14-03 від 2.11.2017 року.

Провадження по справі відкрите ухвалою суду від 21.12.2017 року, розпочате підготовче провадження, витребувані докази по справі.

Ухвалою суду від 31.01.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду до судового розгляду по суті 02.03.2018 року.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції з посиланням на доводи викладені у позові та відзиві на позов.

Судом встановлено, що ТОВ «ВІДБУДОВА» зареєстровано 14.02.2000 року. Знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби з 14.02.2000 року, є платником ПДВ, з 23.12.2011 по 23.12.2016 року здійснював господарську діяльність, повязану із створенням обєктів архітектури на підставі ліцензії серія АВ №506124 (т.1 а.с.91-92, 170-184).

З 26.10.2017 року по 08.11.2017 року ГУ ДФС проведено перевірку позивача, за результатами якої складений ОСОБА_2 №1677/15-32-14-03 від 22.11.2017 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДБУДОВА», податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016» (т.1 а.с.22-89).

На підставі ОСОБА_2 перевірки №1677/15-32-14-03 від 22.11.2017 року контролюючим органом прийняте податкове повідомлення рішення від 05.12.2017 року № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 538638,00грн (за податковими зобовязаннями 430910,00грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 107728,00 грн) (т.1 а.с.90).

У висновку ОСОБА_2 перевірки №1677/15-32-14-03 від 22.11.2017 року щодо підстав прийняття оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «ВІДБУДОВА» п.44.1 ст.44, п. «а» п.198.1,п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.7,пп.201.10 ст.201 ПКУ, в результаті чого занижений податок на додану вартість на 592120 грн. за податкові періоди з січня 2014 року по квітень 2016 року.

Згідно з п.102.1 ст. 102 ПКУ контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду а адміністративному або судовому порядку. У звязку із чим грошове зобов'язання до сплати в бюджет не нараховується та податкове повідомлення-рішення за період: січень 2014 року у сумі 14893 грн., квітень 2014 року у сумі 6167 грн., травень 2014 року у сумі 66150 грн., червень 2014 року у сумі 3167 грн., серпень 2014 року у сумі 33333 грн., вересень 2014 року 6667 грн., жовтень 2014 року у сумі 30833 грн. контролюючим органом не виносилось. (т.1 а.с.70)

На підставі ОСОБА_2 перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05.12.2017 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на 430910 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 107728 грн.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПКУ встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст.193 ПКУ щодо формування податкового кредиту встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Стаття 201 ПКУ регламентує питання податкової накладної. Згідно з п.201.1 ст.201 ПКУ на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Зазначена норма визначає обовязкові реквізити для податкової накладної.

Згідно з п.201.7. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Пункт 201.10 ст.201 ПКУ встановлює порядок реєстрації податкової накладної. Згідно з вказаною нормою при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в акті перевірки зазначено, що під час перевірки було встановлено завищення податкового кредиту за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 року на суму 430910,00грн.

Вказане завищення податкового кредиту згідно з актом перевірки відбулось:

- у грудні 2014 року на суму 25000грн по господарським відносинам з ТОВ «БУД ПЕРСПЕКТИВА»;

- у травні 2015 року на суму 29360грн по господарським відносинам з TOB «СІСТЕМС ТОНЕР»;

- у серпні 2015 року на суму 53961грн по господарським відносинам з ТОВ «УКРКОНСТРАКШН»;

- у вересні 2015 року на суму 2550грн в результаті розбіжностей в АІС по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Епіцентр К»;

- лютому 2016 року на суму 2585грн по господарським відносинам з ТОВ «ПРАЙМСТАФФ», ТОВ «Моторсервіс»;

- у квітні 2016 року на суму 311164грн по господарським відносинам з TOB «ЕЛКО-БУД».

Щодо завищення податкового кредиту у вересні 2015 року на суму 2550 грн в ОСОБА_2 перевірки зазначено, що вказані розбіжності по взаємовідносинам позивача з постачальником ТОВ «Епіцентр К» виникли у звязку з тим, що (покупцем) ТОВ «ВІДБУДОВА», відсутні податкові зобовязання на суму 2550,01грн, а саме платником не було задекларовано в Додатку5 до Декларації з ПДВ за вересень 2015 року податкові зобовязання на суму ПДВ 2550,01грн (а.с.51).

Вказані обставини щодо завищення податкового кредиту у вересні 2015 року на суму 2550грн позивач не оспорював у позові, не навів будь-яких доказів в спростування встановленої обставини, у звязку з чим суд вважає в цієї частині висновок акту перевірки обґрунтованими, в податкове повідомлення-рішення в цієї частині правомірним.

Що стосується інших обставин зазначених в акті перевірки щодо завищення податкового кредиту на суму 428360грн по господарським взаємовідносинам з ТОВ «БУД ПЕРСПЕКТИВА», ТОВ «УКРКОНСТРАКШН», ТОВ «ПРАЙМСТАФФ», ТОВ «Моторсервіс»,TOB «СІСТЕМС ТОНЕР», TOB «ЕЛКО-БУД», суд вважає, що позивач довів необґрунтованість в цієї частині висновків ОСОБА_2 перевірки та відповідно неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. При цьому суд виходить з наступного.

За результатами перевірки перевіряючими наданих позивачем до перевірки документів в ОСОБА_2 перевірки щодо кожного контрагента зазначено, що господарськи операції відображені у бухгалтерському обліку позивача за відповідний період по рахунку №631; суму ПДВ по податковим накладним включено до податкового кредиту відповідного періоду, податкові накладні пройшли реєстрацію в ЄРПН та сума податкового кредиту відповідає податковій декларації з ПДВ за відповідний період та відповідає бухгалтерському обліку.

ОСОБА_3 перевірки встановлено, що перевіряючи фактично не встановили дефектності первинних документів, які були надані перевіряючим на підтвердження господарських операцій та відповідно достовірності даних бухгалтерського обліку, їх невідповідності вимогам законодавства щодо первинних документів, за виключенням податкової накладної наданою № 3 від 25.04.2016 року отриманою від TOB «ЕЛКО-БУД», яка на думку перевіряючих складена з помилками, а позивачем не подана скарга.

Згідно з КВЕД ТОВ «ВІДБУДОВА» займається такими видами діяльності Код 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, Код 43.13 Розвідувальне буріння; Код 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи; Код 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання; Код 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів.; Код 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

Судом встановлено, що не заперечується в ОСОБА_3 перевірки, що між ТОВ «ВІДБУДОВА» та TOB «ЕЛКО-БУД» було укладено договір будівельного підряду № 26/08/015 від 26.08.2015 року, відповідно до якого позивач замовник доручає TOB «ЕЛКО-БУД» на власний ризик, власними та/або залученими силами виконати та здати замовнику відповідно до умов договору та затвердженої проектної документації комплекс робіт по влаштуванню анкерних свай TITAN, а замовник зобовязується забезпечити підрядника проектною документацією, здійснити приймання та сплатити вартість виконаних робіт та використаних ним матеріалів (т.1.а.с.160-164).

Вказаний договір сторонами був виконаний. Наявні всі первинні документи, що підтверджують здійснення господарської операції, що не заперечується в ОСОБА_3 перевірки.

На виконання вказаного договору у квітні 2016 року Підрядником - TOB «ЕЛКО-БУД» було виписано податкову накладну № 3 від 25.04.2016 року на загальну суму 1555820,83 грн., ут.ч. ПДВ - 311164,17 грн.

Твердження відповідача, що позивач сформував податковий кредит на суму ПДВ - 311164,17 грн неправомірно, оскільки в податковій накладній не зазначений код УКТЗЕД, а позивач не подав скаргу на TOB «ЕЛКО-БУД» та сформував податковий кредит на вказану суму, на думку суду не може бути підставою для позбавлення позивача податкового кредиту.

Сама господарська операція здійснена та відображена в бухгалтерському обліку позивача.

Відповідно до п.п. 201.10 ст. 201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

В ОСОБА_3 перевірки не спростовано, що TOB «ЕЛКО-БУД» у відповідності до вимог Податкового кодексу України при здійсненні операції з постачання та виконання комплексу робіт по влаштуванню анкерних свай TITAN за договором будівельного підряду № 26/08/015 від 26.08.2015 року складено, зареєстровано та надано ТОВ «ВІДБУДОВА» податкову накладну № 3 від 25.04.2016 року на загальну суму 1866985,00 грн., в т.ч. ПДВ 311164,17 грн.

Пунктом 201.10 ст.201 ПКУ встановлено, що Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Податкова накладна накладну № 3 від 25.04.2016 року була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, не було виявлено будь-яких розбіжностей між податковими зобовязаннями постачальника та податковим кредитом отримувача товарів та послуг.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996-ХІV).

Відповідно до статті 1,8 цього Закону бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Аналіз значених норм права дає підстави дійти висновку, що обовязковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях.

Акт перевірки не містить обставин з відповідними доказами, що господарська операція не відбулась, не настали зміни майнового стану платника податків за результатами її здійснення, та відповідно позбавлення права на податковий кредит позивача при вказаних обставинах порушують його майнові права.

Судом також встановлено, що не заперечується в ОСОБА_3 перевірки, що позивачем з метою здійснення господарської діяльності були укладені договір з ТОВ «БУД ПЕРСПЕКТИВА» №250914 від 25.09.2014 року, договір підряду №081014 від 08.10.2014 року, договір підряду №07/12-14 від 07.12.2014 року (на виконання, крім іншого, робіт по бурінню, влаштуванню буронабивних паль, оренду бурової установки УСГ 002). Виконання вказаних договорів відображено в бухгалтерському обліку позивача та надані первинні документи щодо виконання робіт субпідрядником, податкові накладні, які відображені в бухгалтерському та податковому обліку. Податкові накладні № 315 від 22.12.2014 року, №316 від 25.12.2017 року, № 317 від 27.12.2014 року виписані на загальну суму 25000грн (т.1 а.с.с101,109,110).

Також позивачем були укладені з ТОВ «УКРКОНСТРАКШН» договір підряду №0705-15 від 07.05.2015 року (буріння свердловин), договір оренди №040815 від 04.08.2015 року (оренди бурової установки ЛБУ50). Виконання вказаних договорів також відображено в бухгалтерському обліку та наявні первинні документи, що не заперечується в ОСОБА_3 перевірки.

Крім того, ТОВ «ВІДБУДОВА» в період, що перевірявся, придбавались будівельні матеріали для використання у власній господарській діяльності у ТОВ «СІСТЕМС ТОНЕР» , ТОВ «Моторсервіс», ТОВ «ПРАЙМСТАФФ» за договорами поставки № 04/05-15 від 04.05.2015 року, №010701 від 01.07.2011 року, № 12/01-16 від 12.01.2016 року відповідно.

На підтвердження виконання вказаних договорів, позивачем до перевірки та до суду надано відповідним чином складені та оформлені документи: рахунок-фактуру № СФ-000025 від 05.95.2015 рокуу, видаткові накладні від 12.05.2016 року, від 15.05.2016 року, від 22.05.2015 року, від 26.05.2016 року та податкові накладні № 1 від 12.05.2016 року, № 4 від 22.05.2016 року, № 8 від 15.05.2016 року, № 9 від 26.05.2016 року; видаткову накладну № 1475 від 23.12.2015 року та податкову накладну № 89 від 23.12.2015 року; видаткову накладну № 0000015 від 28.01.2016 року та податкову накладну № 3 від 28.01.2016 року.

В ОСОБА_3 перевірки щодо порушень податкового законодавства позивачем по господарським взаємовідносинам з ТОВ «БУД ПЕРСПЕКТИВА», ТОВ «УКРКОНСТРАКШН» ТОВ «СІСТЕМС ТОНЕР», ТОВ «Моторсервіс», ТОВ «ПРАЙМСТАФФ» не дотримано вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015 року №727 (далі Порядок №727), згідно із п. 5 розділу ІІ якого факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Судом встановлено, що фактично висновки перевіряючих про наявність порушень зі сторони позивача ґрунтуються на складених відносно вказаних контрагентів позивача - ТОВ «БУД ПЕРСПЕКТИВА», ТОВ «УКРКОНСТРАКШН», ТОВ «СІСТЕМС ТОНЕР» , ТОВ «Моторсервіс», ТОВ «ПРАЙМСТАФФ»:

- податкової інформації від 10.03.2015 року № 141 10-13-22-05 ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС в Київській області щодо спектру фінансово-господарської діяльності ТОВ «БУД ПЕРСПЕКТИВА» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами постачальниками та з контрагентами покупцями за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року ;

-результатів опрацювання зібраної податкової інформації №198/22-208 від 25.12.2015 року ДПІ у Малиновському районі щодо ТОВ «УКРКОНСТРАКШН» за звітні періоди декларування ПДВ травень вересень 2015 року;

- результатів опрацювання зібраної податкової інформації № 2336/15-54-44-01 від 26.02.2016 року ДПІ у Суворовському районі міста Одеси щодо ТОВ «ПРАЙМСТАФФ» за звітні періоди декларування ПДВ січень-лютий 2016 року;

- узагальненої податкової інформації № 3086/15- 54-14-01 від 16.03.2016 року ДПІ у Суворовському районі м. Одеси щодо ТОВ «Моторсервіс» з питань проведення фінансово-господарських операцій по взаємовідносинам з контрагентом-постачальником ТОВ «ГРАВЕКС ПЛЮС» за грудень2015 року;

- узагальненої податкової інформації від 02.11.2015 року № 11983/7/15-54-22-05 ДПІ у Суворовському районі м. Одеси щодо ТОВ «СІСТЕМС ТОНЕР» за звітні періоди декларування ПДВ 12.03.2015 року - 31.10.2015 року.

Дослідивши вказані податкові інформації (т.1 а.с.201-244, т.2 а.с.1-51) судом встановлено, що жоден контрагент позивача не перевірявся, в податкових інформаціях зазначено про відсутність їх за місцезнаходженням та, зокрема, відносно ТОВ «БУД ПЕРСПЕКТИВА», ТОВ «УКРКОНСТРАКШН» про можливі порушення податкового законодавства.

Також згідно опрацювання податкової інформації відсутні за податкової адресою на час складання цих інформацій ТОВ «ПРАЙМСТАФФ», проте в податковій інформації без проведення перевірки зазначено про порушення ТОВ «ПРАЙМСТАФФ» ст.187,198 ПКУ.

Щодо ТОВ «СІСТЕМС ТОНЕР» та ТОВ «Моторсервіс», то в узагальнених податкових інформаціях зазначено, що вказані підприємства знаходяться за податковою адресою, але їх неможливо їх перевірити у відповідності до п.3 розділу ІІ Закону України від 28.12.2014 року №71-VІІ «Про внесення змін до ПКУ та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи».

Проте без здійснення перевірки первинних бухгалтерських документів в указаних узагальненнях наявні висновки про порушення вказаними субєктами господарювання ст.187,198 ПКУ.

Таким чином, у наданих до суду узагальнених податкових інформаціях контролюючими органами зроблені висновки про порушення податкового законодавства платниками податків без проведення перевірок в установленому законом порядку їх господарської діяльності, що не відповідає вимогам ПКУ, Порядку №727.

Суд вважає, що вказані відомості не можуть бути до уваги як таки що є неналежними доказами, оскільки складені в порушення вимог законодавства. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку №727, факти виявлених порушень законодавства з питань податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно. Відповідно до п.4 розділу ІІІ Порядку описова частина акту перевірки у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення повинна містити чітко викладений зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, та зазначення первинних документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Висновки контролюючого органу фактично ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки в податкових інформаціях, на які посилаються перевіряючи не наведено жодного порушення податкового законодавства зі сторони позивача.

Перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, встановлений ст.83 ПКУ, в якому зазначена податкова інформація.

Статтею 71 ПКУ встановлено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Збір податкової інформації та порядок її отримання контролюючим органом регламентований ст.ст.72,73 ПКУ. Пунктом 72.1 ст.72 визначений перелік джерел інформації, яка використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу. Згідно з п.71.1.6 ст.72 ПКУ для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

Статтею 74 ПКУ визначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючи органи функцій та завдань.

Таким чином, умовами використання податкової інформації під час перевірок повинно бути те, що вона зібрана відповідно до положень ПКУ та зберігається та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Суд вважає, що використані перевіряючими листи - податкова інформація щодо контрагентів позивача виходить за поняття отриманої та опрацьованої інформації, оскільки вказані листи окрім наявної, опрацьованої та систематизованої інформації відносно субєкта господарювання, яка наявна в інформаційних базах податкового органу, містять висновки посадової особи, яка складала вказані листи, про порушення ним податкового законодавства. Між тим, відповідно ПКУ, Порядку №727 висновки щодо порушення податкового законодавства субєктом господарювання можуть міститься лише в актах перевірки такого субєкта, яка здійснюється на підставі, встановленої законом, та обовязково на підставі первинної документації субєкта господарювання.

Саме для виключення безпідставного використання податкової інформації у висновках відповідного субєкта господарювання, якій перевіряється, в ПКУ були внесені зміни Законом від 17.07.2015 року та п.86.7 ст.86 ПКУ був доповнений абзацом, згідно з яким контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акту перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до ст.60 цього Кодексу.

Вказані зміни в ПКУ є логічно послідовними з точки зору того, що лише у встановленому законом порядку обставини можуть бути взяті до уваги та на них можна посилатися як на належні докази контролюючому органу при викладенні висновків акту перевірки відносно субєкта господарювання.

Суд вважає, що надані до позову первинні документи по взаємовідносинам позивача із контрагентами підтверджують здійснення господарських операцій, які відображені в бухгалтерській та податковій звітності позивача, та спростовують висновки ОСОБА_3 перевірки про наявність порушень податкового законодавства.

При цьому суд враховує, що статтею 18 Закону України від 15.05.2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визначено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Відповідач, якій є субєктом владних повноважень не зазначив в запереченнях на позов, в судовому засіданні жодного доказу щодо недостовірності цих обставин, а також про обізнаність позивача про будь які недостовірні відомості відносно контрагента або його обізнаність щодо порушень податкового законодавства зі сторони контрагента та причетність до цих порушень позивача. Таких доказів не містить і ОСОБА_3 перевірки відносно позивача.

Суд вважає, що саме позивач будь-яких порушень податкового законодавства, по господарським операціям щодо формування податкового кредиту не допустив.

Крім того, наявність порушень податкового законодавства зі сторони контрагентів по ланцюгу господарських відносин (несплата податків, притягнення до відповідальності) не може бути безумовною підставою для визначення податкових зобовязань позивачу, оскільки позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства своїми контрагентами. Жодна норма законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив щодо зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ: Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності. Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №004561403 від 05.12.2017 року, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість на суму 538638,00грн (430910,00грн за податковими зобовязаннями, 107728,00грн за штрафними (фінансовими) санкціями), в частині збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 535450,50 грн (428360,00грн за податковими зобовязаннями, 107090,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями).

Частиною 3 ст.139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Суд вважає, що з Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 8000,00грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДБУДОВА» (65031 м. Одеса, вул. Поштова,2/4, код ЄДРОПУ 30747538) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044 м. Одеса, вул. Семінарська,5, код ЄДРОПУ 39398646) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №004561403 від 05.12.2017 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІДБУДОВА» збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість на суму 538638,00 грн (430910,00 грн за податковими зобовязаннями, 107728,00грн за штрафними (фінансовими) санкціями), в частині збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 535450,50 грн (428360,00грн за податковими зобовязаннями, 107090,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДБУДОВА» судовий збір у розмірі 8000,00грн (вісім тисяч грн 00 коп.).

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.