Справа № 2а-4754/10
Суддя: Музичук Н.Ю.
Дата ухвалення: 2010-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рівненський міський суд Рівненської області
___________________________________________________________________________________
Справа №2а-4754/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З0 грудня 2010 року Суддя Рівненського міського суду Музичук Н.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Рівному справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання здійснити зобовязання донарахування і виплати недоплаченої суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення неправомірними та стягнення недоотриманої суми компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, як інваліду II групи, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, на суму 4320 грн. /888,0 грн. на 5 + 4320,00 грн. - 120 грн. виплачених за 2010 рік, з подальшим перерахуванням згідно вказаної вище норми Закону.

Представник відповідача в судове засідання, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку, не з»явився, згідно письмових заперечень позовні вимоги вважає безпідставними, а дії відповідача правомірними. Позивач надав суду заяву, в якій просить розглянути праву в його відсутності порядку письмового провадження.

Справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст.ст.122, 128 ч.6 КАС України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, шо позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії А № 116575 та є інвалідом II групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 02.03.2004 року, що підтверджується посвідченням серії Б №335661, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на

забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

У Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28 лютого 1991 року викладені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки до частини першої статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Ст.48 Закону №796-ХІІ (в редакції до 27.12.2007 року) передбачена одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах:інвалідам II групи - 5 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги (ч.7 ст. 48 Закону №796-ХІІ).

Судом встановлено, що позивачеві вказана компенсація за 2010 рік виплачена в сумі 120,00 грн. Вказана сума була виплачена відповідачем у липні 2010 року за бюджетною програмою 2501250 «Компенсація за шкоду заподіяну здоровю та допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Відповідно до частини другої ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність. Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» та «Про державний бюджет на 2010 рік» не припинено дію ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Щодо не виплати позивачу допомоги відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» станом на травень 2010 року то суд визнає дії відповідача протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Посилання відповідача на застосування при виплаті компенсації постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є неправомірним.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, шо виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 1 листопада 1996 року визначено, якщо при розгляді справи буде встановлено, шо нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Вишенаведена постанова Кабінету Міністрів України була прийнята всупереч вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому посилання відповідача на цю постанову судом не приймаються та оцінка правовідносин щодо виплати компенсації громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється на підставі пункту 1 частини 1статті 92 Конституції України та статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи, що ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не конституційною у 2009-2010 роках не визнавалася, інших Законів, які б змінювали зміст даної статті не виносилося, а тому підстав дня її не застосування не було.

За правилами частини 7 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

За таких обставин, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 у частині виплати йому одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому слід врахувати, що з огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобовязання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю.

Відтак встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини на думку суду, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних позивачу сум відповідно до закону.

Покликання відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених вказаним Законом виплат як на причину невиконання державою взятих на себе зобов'язань, до уваги судом не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

З урахування положень ст. 6 КАС України, судом в порядку адміністративного судочинства може бути захищене тільки порушене право позивача.

З врахуванням викладеного суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку та виплаті недоплаченої разової компенсації в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, виплата якої здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент липня-вересня 2010 року.

Керуючись ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі передбаченому ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальні громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недоплати одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі передбаченому ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат зо 2010 рік, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні позовних вимог щодо подальшого перерахування щорічної разової допомоги на оздоровлення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили псіля закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю. Музичук