Справа № 200/17763/17
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/1257/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, Заступника начальника Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій, скасування розпорядження, зобовязання провести розрахунок, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, Заступника начальника Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій, скасування розпорядження, зобовязання провести розрахунок, мотивуючи свої вимоги наступним.

Позивачу була призначена пенсія в 2006 році згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Оскільки позивачу 06.09.2017 року виповнилося 60 років та він набув право на призначення пенсії за віком, позивач 15.09.2017 року звернувся до відповідача для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Проте відповідач ОСОБА_3 від 04.10.2017 року № 810831 здійснив перерахунок пенсії замість призначення пенсії та застосував при цьому показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік 1197,91 грн. Листом від 02.10.2017 року відповідач-2 надав на заяву позивача відповідь, в якій відмовив у призначенні пенсії за віком та повідомив про здійснення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік. На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними, оскільки після призначення пенсії позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати неправомірними дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та заступника начальника Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі ОСОБА_2 щодо застосування для розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік у розмірі 1197 грн. 91 коп. та незастосування для розрахунку пенсії показників щомісячного заробітку, зазначеного в «індивідуальних відомостях персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України». Скасувати розпорядження Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі від 04 жовтня 2017 року № 810831. Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі провести розрахунок пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до заяви від 15 вересня 2017 року з використанням для розрахунку показників середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарних роки, що передують року звернення за пенсією 2014, 2015 та 2016 роки.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутність, надав суду письмові заперечення на позов.

Заперечення обгрунтовані тим, що з 2006 року позивачу була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Оскільки позивачу пенсія по вислузі років була призначена в 2006 році, тобто до 2008 року, то на нього розповсюджується п.1 Постанови КМУ № 327 від 23.04.2012 року «Про підвищення рівня соціального захисту населення» та застосується показник середньої заробітної плати (доходу) при переведенні на пенсію за віком за 2007 рік, тобто 1197,91 грн. Також відповідач вказує, що відповідно до п.4.3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у редакції № 2148 від 03.10.2017 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. На виконання зазначених вимог Закону України № 2148 від 03.10.2017 року позивачу з 01.10.2017 року перерахована пенсія із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2014, 2015, 2016 рік. Вказує також, що розпорядження відповідача від 04.10.2017 року № 810831 є інформаційним та його скасування не призведе до жодних правових наслідків. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» 15 грудня 2017 року почала діяти нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 10 ст.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України (в редакції Закону України від 3.10.2017р.) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 2006 року ОСОБА_1 була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З настанням пенсійного віку 60 років позивач 15.09.2017 року звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах.

На підставі вказаної заяви відповідач ОСОБА_3 від 04.10.2017 року № 810831 здійснив перерахунок пенсії за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Для розрахунку пенсії був використаний заробіток за період з 01.07.2000 по 31.07.2017 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, та щомісячний розмір пенсії склав 2152,57 грн.

Не погоджуючись з вказа ним нарахуванням пенсії, позивач 22.09.2017 року звернувся з заявою до відповідача щодо протиправного зменшення йому розміру пенсії за віком.

02 жовтня 2017 року за № П-256 позивачу надано відповідь за підписом заступника начальника Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі ОСОБА_2, що при переході на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховується показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ), військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) зазначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше. Крім того, після призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 31.03.2015 року (справа № 21-612а14) та у постанові від 22.12.2015 року (справа №21-4071а15), відповідно до якої показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, а не у випадку призначення іншої пенсії за іншим законом.

Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше. Тобто мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Враховуючи той факт, що у позивача право на пенсію за віком виникло вперше, то при визначенні розміру пенсійних виплат слід застосовувати норми передбачені частиною 2статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто при обчисленні пенсії брати розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Оскільки позивач у вересні 2017 року звернувся до відповідача вперше за призначенням йому нової пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058-ІV, то при її розрахунку повинен застосовуватись показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014, 2015, 2016 роки.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання апелянта на прийняття Закону України від 03.10.2017 року №2148, відповідно до якого з 01.10.2017 року відповідач перерахував раніше призначені пенсії із використанням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, суд вважає безпідставними, оскільки прийняття цього Закону не виключає наявність предмету спору у цій адміністративній справі та не свідчить про відновлення порушеного з 15.09.2017 року права позивача на обрахування розміру його пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», безпосередньо з дати призначення пенсії. Наведені обставини також жодним чином не підтверджують правомірності дій відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік під час розрахунку розмірі пенсії позивача, яка йому була призначена вперше, а також дій щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на який він мав право відповідно до чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6-9,19,44,77,241 - 246, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, Заступника начальника Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій, скасування розпорядження, зобовязання провести розрахунок задовольнити.

Визнати неправомірними дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та заступника начальника Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі ОСОБА_2 щодо застосування для розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік у розмірі 1197 грн. 91 коп. та незастосування для розрахунку пенсії показників щомісячного заробітку, зазначеного в «індивідуальних відомостях персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України».

Скасувати розпорядження Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі від 04 жовтня 2017 року № 810831.

Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі провести розрахунок пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до заяви від 15 вересня 2017 року з використанням для розрахунку показників середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарних роки, що передують року звернення за пенсією 2014, 2015 та 2016 роки.

Стягнути з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1920 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень КАС України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску