Справа № 804/5837/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

"28" лютого 2018 р. м. Дніпро справа № 804/5837/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 р. (суддя Прудник С.В., м. Дніпро, ухвалено в порядку письмового провадження)

у справі № 804/5837/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, викладену в листі № Т-7637/0-4752/6-17 від 11.08.2017 року, у розгляді по суті клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 1,8 гектари на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у місячний термін з моменту набрання даним рішенням законної сили розглянути по суті клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 1,8 гектари на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 р. позов задоволено. Постанова мотивована неправомірністю відмови відповідача, викладену в листі № Т-7637/0-4752/6-17 від 11.08.2017 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що відмова відповідача була викладена у формі листа від 11.08.2017 вих. № Т-7637/0-4752/6-17. Судом в мотивувальній частині рішення зроблені хибні висновки, що відповідач не надав ані дозволу на розроблення проекту землеустрою, ані мотивованої відмови у його наданні. В резолютивній частині рішення суд визнає протиправною саме відмову відповідача, викладену у листі від 11.08.2017 № Т-7637/0-4752/6-17. Отже, суд не піддає сумніву, що лист відповідача від 11.08.2017 вих. № Т-7637/0-4752/6-17 є саме відмовою у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, незважаючи на доводи позивача, що клопотання відповідачем по суті не розглянуто та відповідне рішення не прийнято.

Статтею 118 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (далі - ЗК України) визначено таку підставу відмови у наданні дозволу як невідповідність місця розташування об`єкта вимогам нормативно-правових актів. Місце розташування земельної ділянки, яку особа бажає отримати у власність, повинно відповідати Переліку земельних ділянок, сформованому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413. Це питання судом взагалі не досліджувалося та не встановлювалося.

У наданій позивачу відповіді було зазначено, що відповідач прогнозує незначне зниження темпів передачі земельних ділянок учасникам АТО та іншим категоріям громадян у поточному кварталі в зв`язку із запровадженням нових правил управління сільгоспземлями, що перебувають у державній власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413 встановлено паритет між площею земель, переданих у користування на відкритих аукціонах у попередньому періоді, та площею землі, що передається безоплатно, у співвідношенні 1:0,25. З метою повноцінного відновлення динаміки надання земельних ділянок у власність учасникам АТО та іншим категоріям громадян відповідачем вживаються дієві заходи, направлені на посилення темпів продажу прав оренди на відкритих аукціонах.

Окрім того, у відмові відповідача, викладеній у формі листа від 11.08.2017 вих. № Т-7637/0-4752/6-17, було зазначено, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками" відповідачем забезпечується розгляд у першочерговому порядку звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок, а також розміщення на сайті відповідача інформації про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам антитерористичної операції та сім`ям загиблих учасників антитерористичної операції.

Зазначає, що відповідачем було подано до суду 18.10.2017 р. додаткові докази, а саме: наказ відповідача від 05.07.2017 № 132 "Про визначення переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції", наказ відповідача від 31.05.2017 № 123 "Про визначення переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції", наказ відповідача від 03.08.2017 № 146 "Про визначення переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції". З даної інформації, земельна ділянка, що розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та яку позивач бажав отримати у власність, не була зарезервована для учасників АТО. Натомість, суд помилково у своєму рішенні робить висновок про те, що вказана земельна ділянка зарезервована для учасників АТО відповідно до вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 р. № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками".

Суд зазначає, що надання громадянам земельних ділянок наразі здійснюється у загальному порядку, передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України, і жодний нормативний акт не вводить будь-яких обмежень у даному питанні. Проте, на думку відповідача, такий висновок суду не відповідає діючим нормам матеріального права.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що у червні 2017 року позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,8 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. До заяви додано копію паспорту, копію ідентифікаційного коду заявника, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, разом із довідкою відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 16.05.2017 р. № 001985 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель (форма 6-зем) станом на 01.01.2016 р., а також документ, що посвідчує участь в антитерористичній операцій.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № Т-7637/0-4752/6-17 від 11.08.2017 року позивачу запропоновано звернутися із зазначеним питанням у наступному кварталі, якщо раніше питання не буде вирішене по суті, та повідомлено, що на виконання розпорядження КМУ від 19 серпня 2015 р. № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками" відповідачем забезпечується розгляд у першочерговому порядку звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок, а також розміщення на сайті відповідача інформації про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам антитерористичної операції та сім`ям загиблих учасників антитерористичної операції.

Також відповідач зазначив, що прогнозує незначне зниження темпів передачі земельних ділянок учасникам АТО та іншим категоріям громадян у поточному кварталі в зв`язку із запровадженням нових правил управління сільгоспземлями, що перебувають у державній власності. Згідно із Стратегією раціонального управління землями сільськогосподарського призначення державної власності, яка була ухвалена КМУ 7 червня 2017 р., встановлено паритет між площею земель, переданих у користування на відкритих аукціонах у попередньому періоді, та площею землі, що передається безоплатно, у співвідношенні 1:0,25. З метою повноцінного відновлення динаміки надання земельних ділянок у власність учасникам АТО та іншим категоріям громадян відповідачем вживаються дієві заходи, направлені на посилення темпів продажу прав оренди на відкритих аукціонах.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- заявлений позивачем розмір земельної ділянки відповідає нормі, передбаченій ЗК України, а подані документи за змістом та кількістю відповідають переліку, наведеному у статті 118 ЗК України;

- листом № Т-7637/0-4752/6-17 від 11.08.2017 року відповідач не надав позивачу ні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ні мотивованої відмови у його наданні;

- мотиви відповідача, викладені в листі № Т-7637/0-4752/6-17 від 11.08.2017 року, не відповідають приписам ст. 118 ЗК України;

- посилання відповідача на необхідність відновлення динаміки надання земельних ділянок у власність учасникам АТО та іншим категоріям громадян, посилення темпів продажу прав оренди на відкритих аукціонах є безпідставними і не містять належного фактичного і юридичного обґрунтування для утримання відповідачем від надання дозволу позивачу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для відмови у задоволенні заяви (клопотання) про надання відповідного дозволу;

- надання громадянам земельних ділянок здійснюється у загальному порядку, передбаченому ст. 118 ЗК України. Жодний нормативний акт не вводить будь-яких обмежень у даному питанні відносно іншої категорії земель;

- пропозиція відповідача, викладена в листі № Т-7637/0-4752/6-17 від 11.08.2017 року, є протиправною, зважаючи на те, що позивач є учасником бойових дій, та перебував на військовій службі у Військовій частині - польова пошта В 4756, яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом п. "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

Підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Зі змісту листа № Т-7637/0-4752/6-17 від 11.08.2017 року вбачається, що відповідач не надав позивачу ні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ні мотивованої відмови у його наданні, тобто зазначеним листом фактично відмовлено у розгляді його клопотання, що не передбачено ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Отже, доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог позивача.

Доводи відповідача, що земельна ділянка, розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яку позивач бажав отримати у власність, не була зарезервована для учасників АТО, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначеної підстави у листі № Т-7637/0-4752/6-17 від 11.08.2017 року відповідачем наведено не було.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, та не довів суду правомірність свого рішення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального та процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 р. у справі № 804/5837/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко