Справа № 825/427/18
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року Чернігів Справа № 825/427/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зайця О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% грошової винагороди судді; зобов'язання Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з моменту його призначення 14 вересня 2017 року та виплату в подальшому у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмежень граничного розміру довічного грошового утримання з виплатою різниці між належною до сплати сумою довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою, з урахуванням до спеціального стажу роботи судді календарного періоду проходження строкової служби з 09.11.1984 по 11.11.1986 та половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1987 по 30.06.1991.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем безпідставно не враховано до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження сторокової віськової служби (з 09.11.1984 по 11.11.1986) та половина строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського (з 01.09.1987 по 30.06.1991), що загалом складає понад 25 років спеціального трудового стажу та дає право на отримання йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

05.02.2018 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). У відповідності до ч. 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України заявами по суті є позов та відзив.

Від Прилуцького ОУ ПФУ в Чернігівській області 19.02.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Прилуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Чернігівської області. Рішенням Вищої Ради правосуддя від 12 вересня 2017 року за №2750/0/15-17 позивача звільнено з посади судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

Довічне грошове утримання, як судді у відставці призначено у розмірі 88% грошової винагороди судді.

23.11.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою щодо проведення перерахунку призначеного довічного грошового утримання судді у відставці та його виплату в подальшому відповідно до вимог чинного законодавства України, однак, листом від 05.12.2017 № 171/10/г-3 відповідач відмовив у проведенні перерахунку посилаючись на те, що до стажу роботи судді не передбачено зарахування періодів проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі (а.с. 13-14).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку призначеного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 90% неправомірними, позивач звернувся до суду.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2863-XII (далі - Закон № 2863-XII), що діяв на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), а в майбутньому - статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Статтею 130 Конституції України встановлено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У відповідності до стаття 135 Закону № 1402-VIIІ, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини п'ятої статті 135 Закону України 1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років за наявності відповідного стажу роботи.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.02.2009 по справі № 2а-2008/09/2570, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2009, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано неправомірними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області що стосується відмови у зарахуванні позивачу на пільгових умовах до вислуги років та стажу роботи на посаді судді періоду проходження дійсної строкової служби на території Демократичної Республіки Афганістан та у призначенні щомісячного довічного грошового утримання на пільгових умовах з 02.11.2005 року; зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області зарахувати позивачу на пільгових умовах до вислуги років та стажу роботи на посаді судді період проходження дійсної строкової служби на території Демократичної Республіки Афганістан з 20.02.1985 по 10.11.1986, встановити позивачу надбавку до посадового окладу за вислугу років, призначити позивачу щомісячне довічне грошове утримання на пільгових умовах з 02.11.2005 року, провести нарахування і виплату довічного грошового утримання з підвищенням його на 150 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та виплатити позивачу недоплачені відповідачем кошти.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України (редакція чинна на момент винесення судового рішення у справі), обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведеною нормою КАС України встановлено преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч. 1 ст. 72 КАС України (редакція чинна на момент винесення судового рішення у справі), варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Отже, за змістом ч. 1 ст. 72 КАС України, учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Отже, з урахуванням того, що факт зарахування позивачу на пільгових умовах до вислуги років та стажу роботи на посаді судді періоду проходження дійсної строкової служби на території Демократичної Республіки Афганістан з 20.02.1985 по 10.11.1986, встановлений постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.02.2009 по справі № 2а-2008/09/2570, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2009, він є преюдиційним та не підлягає додатковому доказуванню.

Згідно із статтею 255 КАС України (редакція чинна на момент винесення судового рішення у справі), постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Так, статтею 137 Закону 1402-VIII визначено вичерпний перелік посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді.

Згідно статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У відповідності з пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону 1402-VIII, судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом. При цьому, будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

До дня набрання чинності цим Законом зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 та Постановою КМУ «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання» від 03.09.2005 №865.

Відповідно до п. 3.1. зазначеної вище постанови, передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формю у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 і в редакції від 12.02.2015 та п. 1 ч. 2 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 передбачено, що судівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років.

Згідно з пунктом 2 розділу XII Прикінцевих положень наведеного Закону 1402-VIII Закон № 2863-XII визнано таким, що втратив чинність, крім статті 43, частин п'ятої - тринадцятої статті 44, які втрачають чинність з 1 січня 2011 року, та частин першої - четвертої статті 44, які втрачають чинність з 1 січня 2012 року.

Відповідно до статті 43 Закону № 2863-XII (що діяв на момент призначення позивача на посаду судді) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до статті 44 цього ж Закону для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 № 584/95 (що діяв на момент призначення позивача на посаду судді) встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Вищезазначений Указ Президента в описаній частині втратив чинність з 01.03.2008, відповідно до Указу Президента від 20.03.2008 № 248/2008.

При цьому, 11.06.2008 Кабінетом міністрів України доповнено п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (набрав чинності з 01.03.2008) та який встановлює, що «до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді та менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що половина строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1987 по 30.06.1991 має бути зарахована ОСОБА_1 до стажу роботи, який враховується при одержанні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, слід зазначити, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018, зокрема, зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за період з часу набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 по час його звільнення з посади судді 13.09.2017 із зарахуванням до вислуги років та стажу роботи на посаді судді на пільгових умовах періоду проходження дійсної строкової служби на території Демократичної Республіки Афганістан з 20.02.1985 по 10.11.1986, як це встановлено постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.02.2009 та половину строку навчання у вузі з 01.09.1987 по 30.06.1991, як це відображене в наказі №51 від 19.05.2010.

Згідно з положень ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи звернення позивача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання 23.11.2017 (а.с. 12), тому необхідно зобов'язати Прилуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.12.2017 та виплату в подальшому у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмежень граничного розміру довічного грошового утримання з виплатою різниці між належною до сплати сумою довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою, з урахуванням до спеціального стажу роботи судді календарного періоду проходження строкової служби з 09.11.1984 по 11.11.1986 та половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1987 по 30.06.1991.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% грошової винагороди судді.

Зобов'язати Прилуцьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Чернігівської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.12.2017 та виплату у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмежень граничного розміру довічного грошового утримання з виплатою різниці між належною до сплати сумою довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою, з урахуванням до спеціального стажу роботи судді календарного періоду проходження строкової служби з 09.11.1984 по 11.11.1986 та половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1987 по 30.06.1991.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2018 року.

Суддя О.В. Заяць