Справа № 442/4501/16-а,2-а/44/170/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 рокум. Львів№ 876/3735/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

суддя в суді першої інстанції - Коваль Р.Г.,

час ухвалення рішення - 13:34 год.,

місце ухвалення рішення - м. Дрогобич Львівської області,

дата складення повного тексту рішення - не вказано,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, яким просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 24.06.2016 року № 2020/20909/16 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 листопада 2016 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що оскаржена постанова відповідача про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності є протиправною в зв'язку з відсутністю в його діях складу порушення митних правил, оскільки після ввезення 20.12.2015 року на митну територію України транспортного засобу він був змушений того ж дня відвезти його на ремонт в зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, що підтверджується належними доказами. Дана обставина, на думку суду, об'єктивно перешкоджала позивачу своєчасно вивезти цей транспортний засіб в установлений митним законодавством термін за межі митної території України чи перевести його в інший митний режим.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що поломка транспортного засобу у спірному випадку не підпадає під дію обставин непереборної сили чи аварії, а також протиправних дій третіх осіб, а тому дана обставина не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за порушення строків, встановлених ст. 95 Митного кодексу України. Крім того, позивач не повідомив митний орган у встановлений законом строк про обставини поломки транспортного засобу.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, постановою заступника начальника Львівської митниці від 24.06.2016 року № 2020/20909/16 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

Підставою накладення на позивача даного штрафу, як вбачається із зазначеної постанови, а також протоколу про адміністративне правопорушення від 24.05.2016 року № 2021/20909/16, було те, що за результатами перевірки інформації в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС, а також при опитуванні ОСОБА_1 було встановлено, що 20.12.2015 через пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС він ввіз на митну територію України автомобіль марки «Мереседес Бенц Спрінтер», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, в режимі транзит без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб), проте станом на 24.05.2016 року не вивіз за митний кордон України цей автомобіль, а транспортний засіб був доставлений на митницю о 06 год. 01 хв. 24.05.2016 року. ОСОБА_1 надав митному органу довідку від 23.05.2016 року, видану СПД ОСОБА_4, про перебування вищевказаного автомобіля на ремонті з 23.12.2015 року до 23.05.2016 року. Однак дані документи митний орган не визнав такими, що підтверджують обставини непереборної сили, які можуть бути причиною несвоєчасного вивезення транспортного засобу в установлений митним законодавством термін за межі митної території України. Таким чином, ОСОБА_1 перевищив встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органу державної фіскальної служби більше ніж на десять діб.

Колегія суддів вважає помилковим та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про неправомірність оскаржуваної постанови з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до положень глави 55 цього Кодексу поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Відповідно до ст. 90 цього Кодексу транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 цього Кодексу встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 1 ст. 381 цього Кодексу громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Таким чином, максимальний строк транзитного перевезення ввезеного 20.12.2015 року ОСОБА_1 в режимі «транзит» автомобіля марки ««Мереседес Бенц Спрінтер», реєстраційний номер НОМЕР_2, становив десять діб, тобто позивач був зобов'язаний вивезти цей транспортний засіб особистого користування з митної території України або перевести його в інший митний режим до 30.12.2015 року, однак всупереч вимогам наведених вище норм не зробив цього.

А відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, ОСОБА_1 не заперечує самого факту перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки ввезеного ним на митну територію України в режимі транзиту зазначеного автомобіля чи переведення його в інший митний режим, але зазначає, що не зміг зробити цього з об'єктивних і незалежних від нього причин, а саме в зв'язку з тим, що після ввезення автомобіля на митну територію України 20.12.2015 року о 23 год. 55 хв. було скоєно дорожньо-транспортну пригоду (ДТП) за участю цього автомобіля під його керуванням, а саме наїзд на тварину, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, що підтверджується виданою Відділом державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Дрогобича і Дрогобицького району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області довідкою від 30.06.2016 року № 82556984. Також позивач стверджує, що внаслідок ДТП даний автомобіль в період з 23.12.2015 року до 23.05.2016 року перебував на ремонті на станції обслуговування автомобілів, що підтверджується довідкою від 23.05.2016 року, виданою СПД ОСОБА_4, рахунком від 23.05.2016 року № 01/05-16 на суму 10000,00 грн. та актом виконаних робіт від 23.05.2016 року № 01/05-16. Крім того, позивач зазначає, що в період з 21.12.2015 року до 28.01.2016 року перебував на лікуванні у Дрогобицькій міській поліклініці, а 02.02.2016 року подав до Львівської митниці ДФС заяву про обставини щодо пошкодження зазначеного автомобіля. На дану заяву Львівська митниця ДФС надала відповідь листом від 05.02.2016 року № 1496/10/1370-211-02/46, в якому повідомила, що йому необхідно вжити вичерпних заходів для доставки автомобіля в пункт пропуску через державний кордон та надати всі наявні оригінали документів (довідки, листи, квитанції, звернення тощо), які підтверджують обставини, в зв'язку з якими ввезений автомобіль не був своєчасно вивезений за межі митної території України.

Щодо таких доводів позивача колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

А згідно з ч. 1 ст. 192 цього Кодексу якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Також розділом VIII «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 року за № 1669/21981, визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

Так, відповідно до п. 2 цього Порядку підтвердженням факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили є обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Згідно з п. 5 цього Порядку якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили..

Тобто відповідно до вимог наведених норм для звільнення особи від відповідальності за порушення строків, встановлених ст. 95 Митного кодексу України, є виключно аварія, протиправні дії третіх осіб чи дія обставин непереборної сили.

Однак ОСОБА_1 не надав ні відповідачу, ні суду жодних доказів того, що вказаний ремонт ввезеного ним транспортного засобу був вимушеним і зумовлений зазначеними вище обставинами.

Також колегія суддів зазначає, що позивач не надав жодних пояснень щодо того, чому він не доставив вказаний автомобіль в пункт пропуску через державний кордон за допомогою спеціального транспортного засобу (евакуатора) чи в інший спосіб. Крім того, враховуючи характер пошкоджень автомобіля, викликає сумнів необхідність тривалого часу його ремонту (5 місяців).

Також колегія суддів зазначає, що відносини ремонту транспортних засобів в Україні регулюються «Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів», затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.12.2014 року за № 1609/26386, які регулюють взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг.

Так, відповідно до п. 3 розділу 3 цих Правил послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до п. 7 розділу 5 цих Правил, документами, що підтверджують надання послуги є: акт передачі-прийняття КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура.

А згідно з п. 8 розділу 7 даних Правил, виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію про оплату наданих послуг.

Однак ОСОБА_1, як зазначено вище, надав митному органу лише акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунок та довідку виконавця про перебування вищевказаного автомобіля на ремонті, однак всупереч вимогам вказаних Правил не надав наряду-замовлення та накладної.

Таким чином, з врахуванням наведених вище обставини та положень Митного кодексу України, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова Львівської митниці ДФС від 24.06.2016 року № 2020/20909/16 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, є правомірною та обґрунтованою.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених, зокрема, статтею 286 цього Кодексу (справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ч. 3 ст. 272, ст. ст. 308, 310, 312, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби задовольнити.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 листопада 2016 року у справі № 442/4501/16-а за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 27.02.2018 року