Справа № 646/7412/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 646/7412/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Сіренко О.І.

суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.12.2017 (суддя Шелест І.М., вул. Українська, 15, м. Харків, Харківська, 61010), по справі № 646/7412/17

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського роти № 3 батальйону № 3 УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Беляєва Ігоря Сергійовича

про визнання дій відповідача протиправними та про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 028018 від 18.10.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2017 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до поліцейського роти № 3 батальйону № 3 УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Беляєва Ігоря Сергійовича. Позивач просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 028018 від 18.10.2017 року, як таку, що винесена з порушенням норм законодавства .

07 грудня 2017 року постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Скасувати постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. Зокрема позивач зазначив, що суд не дав належної оцінки його доводам про те, що зупинка ним транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку "Зупинку заборонено" за адресою вул. Тарасівська б.6 м. Харків була вимушена. Підставою зупинки слугувала технічна несправність транспортного засобу. В рішення суду відсутні посилання на докази, які підтверджують скоєння ним адміністративного правопорушення.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18.10.2017 року о 12.18 годині перебуваючи за кермом автомобіля НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Тарасівській, 6 в м. Харкові, позивач ОСОБА_3 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 ПДР України (зупинку заборонено), чим порушив п. 8.4 Правил дорожнього руху України.

У зв'язку з чим, відповідачем лейтенантом поліції Беляєвим І. С.18.10.2017 р. складено постанову серії БР № 028018 про скоєння позивачем ОСОБА_4 адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1ст.122 КУпАП , у зв»зку з порушенням п. 8.4 Правил дорожнього руху України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а.с.4).

Не погодившись із даною постановою про адміністративне правопорушення позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи вищезазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що дії поліцейського роти № 3 батальйону № 3 УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Беляєва І. С. щодо винесення постанови у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_5 є правомірними, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав :

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» № 3353 від 30.06.1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року ( із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.( далі по тексту КУпАП).

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. (ст. 10, 11 КУпАП).

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 31 Закону України Про Національну поліцію - полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого : перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Згідно зі ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі по тексту Інструкція № 1395).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (ч.1 п.1 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (ч.2 п.1 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

Як встановлено судом, та це зокрема вбачається із пояснень позивача, під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вказаний вище порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем дотримано не було.

Зокрема, докази правопорушення при розгляді справи не досліджувались, чим порушено право позивача на захист.

Як встановлено статтею 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції № 1395 встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Докази роз'яснення позивачу прав, передбачених ст.268 КУпАП відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, що до якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено правомірність свого рішення, оскільки сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено, пояснення позивача про те, що зупинка транспортного засобу була обумовлена несправністю цього засобу до уваги не взято, права йому не роз'яснено. Відеозапису нагрудної камери патрульного, яка працювала у період часу, коли було виявлено адміністративне правопорушення, суду не надано.

Згідно вимог ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 8.1 Правил передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до розділу 33 ПДР України дорожній забороняючий знак 3.34 "Зупинку заборонено" передбачає заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до вимог п.п. 15.1, 15.2 ПДР, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Відповідно до п п.1.10 ПДР України, вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до п. 9.9(а) Правил дорожнього руху України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Не спростовуючи факту зупинки в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено", позивач посилається на те, що причиною зупинки була тимчасова несправність автомобіля, він відчув запах палених дротів та в автомобілі вимкнувся двигун. Він ввімкнув світлову сигналізацію та вжив заходів для з'ясування поломки транспортного засобу.

Відповідачем в суді першої інстанції не надано доказів на спростування чи підтвердження вказаних доводів позивача.

Таким чином, виходячи з вище наведених фактів, враховуючи матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП є законною, а тому остання підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, 321, 322, 325, 326,328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити .

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.12.2017 - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити .

Постанову БР № 028018 від 18.10.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП стосовно ОСОБА_1 скасувати. Провадження по адміністративній справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

.

Головуючий суддя О.І. Сіренко
Судді Т.С. Перцова С.В. Дюкарєва