Справа № 826/3595/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2018 року № 826/3595/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у

місті Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ-ТІ-АЙ Сервіс»

про зобов'язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ-ТІ-АЙ Сервіс» (надалі - Відповідач), в якому просить суд: зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «АЙ-ТІ-АЙ Сервіс» допустити Головне управління ДСНС України у м. Києві до здійснення перевірки щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, розташованого за адресою: вул. Магнітогорська, 1 у Деснянському районі міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 20.04.2017 р. відкрито скорочене провадження.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва 18.05.2017 р. від Відповідача надійшли заперечення на позовну заяву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 21.06.2017 р., Судом прийнято рішення про вихід з скороченого провадження та призначити справу до судового розгляду на 02 жовтня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем необґрунтовано та безпідставно неодноразово відмовлено у доступі до перевірки, а тому з урахуванням того, що ризик від провадження господарської діяльності у сфері техногенної та пожежної безпеки Відповідача «високий» просить суд зобов'язати останнього допустити до перевірки Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення на позовну заяву наданих представником Відповідача, в яких останній проти позову заперечував в повному обсязі, посилаючись при цьому на те, що ТОВ «АЙ-ТІ-АЙ Сервіс» по вул. Магнітогорська, 1 фактично не знаходиться та за вказаною адресою господарську діяльність не веде, таким чином ДСНС самостійно вирішує кого та якими адресами буде здійснено перевірку, що породжує порушення ст.3 Закону України №887-V.

Враховуючи неприбуття в судове засідання 02.10.2017 року представника Відповідача, Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України (в редакції станом на жовтень 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що відповідно до Наказу від 15.11.2016 року №510 "Про проведення планової перевірки об`єкту" начальникам районних управлінь Головного управління ДСНС України у м. Києві, УОЗЗЦЗ на ОВО та УОППД у ДУ наказано організувати та забезпечити проведення у грудні 2016 року планових перевірок щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки згідно з переліком, зокрема що стосується ТОВ «АЙ-ТІ-АЙ Сервіс».

На підставі вказаного наказу видано посвідчення від 01.12.2016 року №1374 на проведення держаними інспекторам території та приміщень за адресою: вул. Магнітогорська, 1 у м. Києві.

Повідомлення від 15.11.2016 року №29/375 про проведення планової перевірки додержання (виконання) вимог нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері цивільного захисту, техногенної безпеки, приміщень ТОВ «АЙ-ТІ-АЙ Сервіс» 18.11.2016 року вручено представнику Відповідача Ковальчук за вх. №18/11-16.

Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві 15.12.2016 року здійснено вихід щодо проведення планової перевірки, однак директором ТОВ «АЙ-ТІ-АЙ Сервіс» Чулковим Я.В. відмовлено та не допущено держаних інспекторів на територію та до приміщень за спірною адресою з підстав відсутності законних обґрунтувань.

За фактом недопущення до проведення перевірки інспектором складено акт про недопущення до проведення планової перевірки від 15.12.2016 року, від отримання вказаного акту Відповідач відмовився, про що свідчить відповідний запис.

Повторно 20.12.2016 року було здійснена спроба проведення перевірки Відповідача, однак директором ТОВ «АЙ-ТІ-АЙ Сервіс» Чулковим Я.В. відмовлено у допуску на територію та до приміщень за спірною адресою у зв'язку з відсутністю законних підстав для проведення такої перевірки.

За фактом недопущення до проведення перевірки інспектором було складено акт про недопущення до проведення планової перевірки від 20.12.2016 року, від отримання вказаного акту Відповідач відмовився, про що свідчить відповідний запис.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 47 Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VI ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Такий центральний орган виконавчої влади в силу норми ч. 2 ст. 64 зазначеного Кодексу реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Відповідно до статей 66, 67 Кодексу цивільного захисту України державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснюється шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб'єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1052 (надалі - Положення №1052, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно до п.п.2 п. 3 Положення №1052 основними завданнями ДСНС є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Згідно п.п.39 п. 4 Положення №1052 ДСНС відповідно до покладених на неї завдань організовує і здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, суб'єктами господарювання. ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (надалі - Закон №877, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №877 визначено, що державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Частиною 11 статті 4 Закону №877 передбачено, що плановий чи позаплановий захід повинен здійснюватися у присутності керівника або його заступника, або уповноваженої особи суб'єкта господарювання.

Відповідно до ст. 5 Закону №877 планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

Органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Стаття 7 Закону №877 передбачає, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу, на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім'я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

Отже, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що першочергово суб'єктом владних повноважень формується повідомлення про проведення планової перевірки, а потім приймається наказ, на підставі якого оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу.

Згідно з пунктами 3, 4 розділу ІІІ Порядку проведення планових (позапланових) перевірок щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 листопада 2015 року № 1337 (надалі - Порядок № 1337, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) перед початком перевірки посадові особи, які будуть її здійснювати, зобов'язані: з'ясувати, хто від суб'єкта господарювання (керівник, уповноважена особа) братиме участь у її проведенні; у разі участі у проведенні перевірки уповноваженої особи отримати оригінал або належним чином завірену копію документа, яким уповноважено відповідну особу; пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення на проведення перевірки та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу, і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення на проведення перевірки.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Порядку № 1337 суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб ДСНС України або її територіального органу до здійснення перевірки, якщо останні не пред'явили передбачених пунктом 4 цього розділу документів.

Приписами пункту 11 розділу ІІІ Порядку № 1337 обумовлено, що у разі якщо суб'єкт господарювання не допускає посадових осіб ДСНС України або її територіальних органів до проведення перевірки в цілому чи до окремих приміщень об'єкта перевірки, яка здійснюється в установленому законодавством порядку, посадовою особою, яка здійснює перевірку, складається акт про недопущення до проведення планової (позапланової) перевірки, форму якого наведено в додатку 4 до цього Порядку.

Керівник або уповноважена особа суб'єкта господарювання в акті про недопущення до проведення планової (позапланової) перевірки має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, зазначити мотиви своєї відмови у допущенні до проведення перевірки.

В акті про недопущення до проведення планової (позапланової) перевірки зазначаються дата, час його складання та відомості про посадову особу, яка склала акт, а також посада, прізвище, ім'я, по батькові особи керівника або уповноваженої особи суб'єкта господарювання, яку ознайомлено з цим актом та якій вручено його під розпис.

Акт про недопущення до проведення планової (позапланової) перевірки складається у двох примірниках, один з яких надається керівнику або уповноваженій особі суб'єкта господарювання, а другий з відміткою про ознайомлення зберігається в наглядовій справі.

У разі відмови керівника або уповноваженої особи суб'єкта господарювання від підписання акта про недопущення до проведення планової (позапланової) перевірки посадовою особою ДСНС України робиться відповідна відмітка щодо відмови від ознайомлення та отримання цього акта.

У разі відмови керівника або уповноваженої особи суб'єкта господарювання отримати зазначений акт такий акт надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як вбачається з актів про недопущення до проведення планової перевірки від 15.12.2016 року та від 20.12.2016 року Відповідачем зазначено, що немає законних підстав для проведення перевірки.

Водночас, наявними у матеріалах справи письмовими доказами підтверджено, що Позивачем вжито усіх заходів щодо дотримання вимог Закону №877 та Порядку №1337, якими регламентовано здійснення планових перевірок.

Щодо посилань на те, що підприємство (Відповідач) не знаходиться та не веде господарської діяльності за адресою вул. Магнітогорська, 1 у м. Києві, Суд не бере до уваги, оскільки при виході Позивача на перевірку на об'єкті були представники Відповідача, зокрема і сам Чулков Я.В., який є засновником /керівником ТОВ «АЙ-ТІ-АЙ Сервіс».

Таким чином, суд не вбачає законних підстав для недопущення Відповідачем посадових осіб Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у м. Києві до проведення планової перевірки.

Позивачем вказано, що згідно з вимогами критеріїв ступінь ризику з урахуванням значення прийнятого ризику від провадження господарської діяльності у сфері техногенної та пожежної безпеки ТОВ «АЙ-ТІ-АЙ Сервіс» за адресою: вул. Магнітогорська, 1 у м. Києві - «високий».

Також, Позивачем зазначено, що відсутність у органів державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки можливості здійснення контролю за забезпеченням пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту на об'єкті ТОВ «АЙ-ТІ-АЙ Сервіс» може призвести до настання суспільно небезпечних наслідків, які можливо попередити через проведення відповідної перевірки за рішенням суду.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 року № 169-р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади», яке набрало чинності 21.05.2017 року, скасовано накази міністерств та інших центральних органів виконавчої влади як такі, що не відповідають Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», за переліком згідно з додатком 1.

Відповідно до переліку, який викладено в додатку 1, скасовано підпункт 1 пункту 1 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 2 листопада 2015 року N 1337, яким затверджено Порядок проведення планових (позапланових) перевірок щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

З аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави Суду для висновку, що наразі, чинним законодавством України не передбачено право ДСНС України або її територіальних органів, як органів державного нагляду (контролю), права звернення до суду з вимогою зобов'язання суб'єкта господарювання забезпечити допуск до здійснення перевірки в цілому або частини приміщень об'єкта перевірки, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до статті 3 КАС України, Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 3, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Головному управління ДСНС України у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 13; ) відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук