Справа № 821/196/18
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/196/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України по відмові у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення з дня звільнення по день фактичного розрахунку відповідача з позивачем;

- зобов`язати Херсонський прикордонний загін Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за вісім календарних років служби.

Обґрунтовуючи свою позицію, позивач зазначив, що він - громадянин України ОСОБА_1 , проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ). У зв`язку із закінченням строку дії контракту 21.11.2017 був звільнений з військової служби з виключенням зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Позивач зазначає, що він, на момент звільнення з військової служби, має календарну вислугу років - 8 років і 6 місяців, та пільгову вислугу років - 1 рік 10 місяців 7 днів, що загалом складає - 10 років 4 місяці 7 днів.

Підставою вказаних позовних вимог позивач зазначає те, що абзацом 1 п. 2. ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв 'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Також, позивач вказує, що йому, всупереч ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України та Положенню про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, не виплачено всі суми при звільненні, а тому відповідач повинен виплатити ОСОБА_1 його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Так, позивач 14.12.2017 звернувся до начальника Херсонського прикордонного загону полковника Чернова Ю.М. (відповідач) з листом-зверненням про надання інформації щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який прослужив десять і більше років за кожен повний календарний рік.

Проте, відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні, із посиланням на те, що відповідно до абзацу 1 п. 2. ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей" та пункту 4.10.1 "Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям", затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 20.05.2008 за № 425, військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Враховуючи те, що згідно наказу начальника 79 прикордонного загону від 21.11.2017 за № 759-ос "По особовому складу" календарна вислуга років на день виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 становила 8 років і 6 місяців 0 днів, то він не набув права на отримання такої допомоги.

Позивач вважає відмову відповідача необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам законодавства, а відтак, ОСОБА_1 був вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 02.02.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 02.03.2018 відмовлено ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

16.02.2018, на виконання вимог ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі, представником позивача подано заяву з доказами наявності у ОСОБА_1 вислуги більше 10 років та пояснення по питанню розбіжностей понять "календарна" та "пільгова" вислуги років. Дана заява з додатком прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи.

22.02.2018 відповідачем по справі подано до суду відзив на адміністративний позов, за змістом якого позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Стосовно вимоги позивача виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні, відповідач вказує, що згідно п. 4.10.5 "Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 20.05.2008 за № 425 та п. 1, 2 Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей", до вислуги років, що включається для визначення розміру одноразової грошової допомоги зараховуються тільки періоди служби в календарному обчисленні. Порядок обчислення вислуги років на пільгових умовах, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, застосовується виключно для призначення пенсії військовослужбовцям. Крім того, вказує, що Адміністрацією Держприкордонслужби надавалося роз`яснення (вих. №0.11-12505 0/6-11 від 23.12.2011) згідно якого визначено, що до 10-річного терміну перебування військовослужбовця на військовій службі зараховується тільки періоди служби в календарному обчисленні. Дане роз`яснення є обов`язковим до виконання для всіх військових частин Державної прикордонної служби, оскільки Адміністрація Державної прикордонної служби України є відповідальним виконавцем бюджетної програми "Матеріально-технічне забезпечення Державної прикордонної служби України утримання її особового складу" в системі Міністерства внутрішніх справ України. Оскільки на день звільнення вислуга років ОСОБА_1 складала менше 10 років в календарному обчисленні, а саме - 8 років 06 місяців 00 днів, одноразова грошова допомога позивачу при звільненні виплачена не була. Відповідач також зазначає, що посилання позивача на норми ст.ст. 116, 117 КЗпП є безпідставними, так як на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється. Крім того, відповідач вказує, що відповідачем, всупереч ч.5 ст. 122 КАС України, пропущено місячний строк звернення до суду та не надано доказів поважності причин пропуску строку.

Відповідно до положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши адміністративний позов в порядку письмового провадження та дослідивши наявні письмові докази, судом встановлено наступне.

Громадянин України ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), з 16.11.2004 по 26.06.2008 (3 роки 7 місяців 10днів), 27.12.2012 по 24.07.2015 ( 2 роки 6 місяців 27 днів), з 31.07.2015 по 21.12.2015 (4 місяці 20 днів), з 21.12.2015 по 21.11.2017 ( 1 рік 11 місяців ).

У зв`язку із закінченням строку дії контракту 21.11.2017 був звільнений з військової служби з виключенням зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Має календарну вислугу років - 8 років і 6 місяців та пільгову вислугу років - 1 рік 10 місяців 7 днів, що загалом складає - 10 років 4 місяці 7 днів.

Одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення відповідно до Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей", позивачу виплачено не було.

Тому позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зобов`язати Херсонський прикордонний загін Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення з дня звільнення по день фактичного розрахунку відповідача з позивачем, і нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячногогрошового забезпечення за вісім календарних років служби.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ч.4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв 'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка мас дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Підпункт 4.10.1 "Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 20.05.2008 за № 425, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.06.2008 за №537/15228, встановлює, що військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, г зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до підпункту 4.10.5 вищезгаданої Інструкції, строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

Пунктами 1, 2 Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей" визначено наступне:

"Установити, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються:

- військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту;

- служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

- служба як військових будівельників у військово-будівельних загонах (частинах);

- час перебування на практичній льотній підготовці призваних на військову службу осіб, які навчалися на офіцерів запасу льотного складу у навчальних організаціях Товариства сприяння обороні України;

- час роботи в Радах народних депутатів та їх органах, центральних і місцевих органах державної виконавчої влади із залишенням на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ;

- час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;

- час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на службі в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, військовій службі в Збройних Силах, органах і військових формуваннях Служби безпеки, Службі зовнішньої розвідки;

- дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ;

- військова служба у Збройних Силах, органах безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці проходили службу, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними угодами;

- служба в органах внутрішніх справ держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, за яку вислуга років обчислюється у порядку, встановленому відповідними міжнародними угодами;

- час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки за направленням Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Республіки Крим, Представника Президента України в області, містах Києві та Севастополі згідно з переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ і Центральним управлінням Служби безпеки;

- час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції;

- час роботи в органах державної влади у разі направлення (переведення) для подальшого проходження військової або державної служби до розвідувальних органів на посади, які передбачають використання знань і досвіду, набутих під час роботи в органах державної влади;

- служба в Національній поліції;

- служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення;

- служба в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації на посадах рядового і начальницького складу.

Отже, до вислуги років, що включається для визначення розміру одноразової грошової допомоги, зараховуються тільки періоди служби в календарному обчисленні.

Посилання позивача на порядок обчислення вислуги років на пільгових умовах відповідно до п. 3 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" суд вважає необґрунтованим, тому що даний порядок застосовується виключно для призначення пенсії військовослужбовцям, про що прямо вказано в самій постанові.

На підставі пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не доведено факт необхідності виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, оскільки на день звільнення ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) його вислуга років складала 8 років 06 місяців, що є меншою за необхідні 10 років в календарному обчисленні.

Стосовно вимоги позивача з приводу нарахування і виплати середньомісячного грошового забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку, то оскільки дана вимога є похідною від вимоги щодо зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, то вона також не підлягає задоволенню

Крім того, суд зазначає наступне. Статтею 1 Кодексу законів про працю України передбачено, що він регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Суд погоджується з доводами відповідача щодо не поширення вимог ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України до правовідносин, що склалися між сторонами, адже порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність. Оскільки військовослужбовці правового статусу "працівник" не мають, а проходження їх служби врегульовано спеціальним законодавством, тому норми Кодексу законів про працю України не можуть поширюватись на відносини між військовим частинами та військовослужбовцями з приводу питань, які випливають з відносин проходження військової служби.

Суд вважає доводи відповідача про пропуск строку звернення до суду такими, що не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права па справедливий суд.

Так, предметом спору по даній справі є вирішення питання стосовно виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення при звільненні з військової служби, а тому даний спір відноситься до спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби. До спірних правовідносин, виходячи з положень ст. 122 КАС України, повинен був застосовуватись спеціальний місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом. Оскільки строк виплати даного виду одноразової грошової допомоги законодавчо не встановлений, тільки з відповіді відповідача від 02.01.2018 позивач дізнався про порушення його прав щодо нарахування та виплати грошової допомоги , позов надійшов до суду 31.01.2018, тому суд вважає, що строк звернення до суду ним не був порушений.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, на підтвердження його вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та приписів чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6-9, ст.ст. 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05 березня 2018 року.

Суддя Хом`якова В.В.

кат. 12.3