Справа № 9901/387/17
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ 01.03.2018 П/9901/387/18 9901/387/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого Хохуляка В.В., суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф., Юрченко В.П.,

за участю: секретаря судового засідання Лисенко О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ліходій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 9901/387/17 за позовною заявою ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя,

В С Т А Н О В И В:

І. ПРОЦЕДУРА

17.01.2018 ОСОБА_3 через представника - адвоката ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 16.12.2017 № 4124/0/15-17, яким повернено без розгляду подання заступника Генерального прокурора України Стрижевської А.А. про надання згоди на утримання під вартою колишнього судді Вищого господарського суду України Татькова В.І.

Ухвалою Верховного суду від 25.01.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до ВРП про визнання протиправним та скасування рішення ВРП, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.03.2018.

У судовому засіданні 01.03.2018 представником позивача заявлено клопотання про витребування письмових доказів у справі 9901/387/17, в якому він просив суд витребувати у ВРП належним чином засвідчену копію протоколу автоматизованого розподілу матеріалів подання Генеральної прокуратури України про надання згоди на тримання під вартою ОСОБА_3, а також всі інші документи, які стосувалися процедури розгляду цього питання ВРП та передували прийняттю рішення від 16.12.2017 № 4124/0/15-17. Представник відповідача заперечив проти задоволення клопотання.

Суд, порадившись на місці, ухвалив відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про витребування письмових доказів.

Одночасно, 01.03.2018 представником ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_1 заявлено клопотання про зупинення провадження у справі № 9901/387/17 до вирішення адміністративної справи № 800/554/16 за позовом ОСОБА_3 до Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування постанови «Про звільнення судді» від 29.09.2016 № 1631-VІІІ. Представник ВРП заперечив проти задоволення клопотання.

Судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 9901/387/17.

01.03.2018 у судовому засіданні за участю представників сторін судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення про відмову в задоволенні позову.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

Позивач вважає, що рішення ВРП від 16.12.2017 № 4124/0/15-17 є необґрунтованим та неправомірним, оскільки висновок про нерозповсюдження на ОСОБА_3 гарантій недоторканості судді є безпідставними, що і стало приводом для звернення з адміністративним позовом до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач наводить наступні аргументи.

Дії ОСОБА_3, у зв'язку з якими органи досудового розслідування зв'язують скоєння злочинів хронологічно відносяться до періоду, коли ОСОБА_3 обіймав посаду судді Вищого господарського суду України в рамках виконання службових обов'язків голови суду.

Оскільки позивач мав статус судді та відповідні гарантії незалежності і недоторканості судді у той період часу, до якого відносяться інкриміновані йому стороною обвинувачення злочини, наявність статусу судді є обов'язковою кваліфікуючою ознакою тих протиправних дій, у яких обвинувачується позивач, оскільки останній не може бути позбавлений правових гарантій, встановлених відносно судді лише на тій підставі, що фактичне кримінальне переслідування проводиться після прийняття Верховною Радою України постанови «Про звільнення судді» від 29.09.2016 № 1631-VІІІ.

Крім того, припинення повноважень позивача як судді Вищого господарського суду України відбулося, на його думку, з грубими і численними порушеннями Конституції України та Закону України «Про регламент Верховної Ради України».

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

22.02.2018 відповідачем суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог та зазначає, що ВРП при вирішення питань про надання згоди на затримання судді, утримання його під вартою чи арештом визначається щодо кожного внесеного Генеральним прокурором або його заступником подання та долучених до нього матеріалів з урахуванням норм законодавства України, які регулюють вказані питання. Постановою Верховної ради України позивача звільнено з посади судді Вищого господарського суду України у зв'язку з порушенням вимог щодо несумісності. Таким чином ОСОБА_3 не має статусу судді або судді у відставці.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, просив відмовити в задоволенні позову.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого відносно ОСОБА_3 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів.

Стороною обвинувачення було подано до Печерського районного суду міста Києва клопотання про обрання відносно позивача запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке задоволено ухвалою від 18.09.2017.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11.12.2017 ухвалу Печерського районного суду міста Києва скасовано та відмовлено у задоволенні клопотання. Серед підстав для скасування судом апеляційної інстанції вказано, в тому числі, необхідність отримання попередньої згоди ВРП для утримання позивача під вартою.

14.12.2017 до ВРП надійшло подання заступника Генерального прокурора України Стрижевської А.А. про надання згоди на утримання під вартою колишнього судді Вищого господарського суду України Татькова В.І. з копіями матеріалів, якими обґрунтовуються доводи Генеральної прокуратури України.

Подання мотивовано тим, що відповідно до позиції Апеляційного суду міста Києва у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 підозрюється у кримінальних правопорушеннях, які були вчинені ним під час перебування на посаді судді і безпосередньо пов'язані з його діяльністю на цій посаді, зважаючи на те, що він звільнений з посади судді, згода на утримання ОСОБА_3 під вартою повинна бути надана ВРП.

Рішенням від 16.12.2017 № 4124/0/15-17 ВРП повернула без розгляду подання заступника Генерального прокурора України Стрижевської А.А. про надання згоди на утримання під вартою колишнього судді Вищого господарського суду України Татькова В.І.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для повернення ВРП без розгляду подання заступника Генерального прокурора про надання згоди на утримання під вартою колишнього судді Вищого господарського суду України Татькова В.І. слугували обставини, що ОСОБА_3 не має статусу судді, подання про утримання його під вартою не відповідає вимогам Закону України «Про вищу раду правосуддя».

Також, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, звання судді та гарантії недоторканості зберігаються за суддею, звільненим за його завою про відставку; норми законодавства, що регулюють питання звільнення судді з інших підстав, такого положення не містять.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо правомірності рішення ВРП від 16.12.2017 № 4124/0/15-17.

IV. ОЦІНКА СУДУ

З урахуванням доводів і заперечення сторін, для вирішення спору слід з'ясувати правомірність дій ВРП в частині процедури розгляду подання заступника Генерального прокурора України про надання згоди на утримання під вартою позивача, а також правомірність рішення щодо повернення без розгляду даного подання.

А) щодо процедури

Згідно зі статтею 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя, організація і порядок діяльності якої визначається Законом України " Про Вищу раду правосуддя".

Як встановлено пунктом 5 частини першої статті 131 Конституції України Вища рада правосуддя надає згоду на затримання судді чи утримання його під вартою.

Відповідно до частини третьої статті 126 Конституції України, яка кореспондується з частиною першою статті 58 Закону України «Про вищу раду правосуддя», частиною першою статті 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без згоди Вищої ради правосуддя суддю не може бути затримано або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку судом, за винятком затримання судді під час або відразу після вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Частинами другою-четвертою статті 58 Закону Україну «Про вищу раду правосуддя» визначено, подання про надання згоди на затримання судді, утримання його під вартою чи арештом вноситься на розгляд Вищої ради правосуддя Генеральним прокурором або його заступником.

Подання повинно бути вмотивованим, містити конкретні факти і докази, що підтверджують вчинення суддею суспільно небезпечного діяння, визначеного Кримінальним кодексом України, обґрунтування необхідності такого затримання (утримання).

Подання, що не відповідає вимогам цієї статті, Вища рада правосуддя вмотивованим рішенням повертає Генеральному прокурору або його заступнику.

Згідно частин першої, другої Закону України «Про Вищу раду правосуддя» рішення Вищої ради правосуддя може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Порядок та підстави оскарження рішення Вищої ради правосуддя визначаються законом. Підстави оскарження окремих рішень Вищої ради правосуддя визначаються цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, серед іншого, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя.

Б) щодо суті спірного рішення

Як встановлено частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

Згідно пункту 2 частини шостої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є порушення суддею вимог щодо несумісності.

Статтею 114 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суддя звільняється з посади у разі порушення ним вимог щодо несумісності.

Порядок розгляду Верховною Радою України питань про звільнення суддів врегульовано регламентом Верховної Ради України, затвердженим Законом України «Про регламент Верховної Ради України».

Відповідно до вимог статті 216№ Закону України «Про регламент Верховної Ради України» (в редакції, чинній на момент винесення згадуваної по справі постанови) процедура звільнення судді передбачає оформлення рішення про звільнення відповідною постановою Верховної Ради України.

Постанови Верховної Ради приймаються з конкретних питань з метою здійснення її установчої, організаційної, контрольної та інших функцій. Такі постанови Верховної Ради набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інше не передбачено самою постановою.

Постановою Верховної Ради України від 29.09.2016 № 1631-VІІІ відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 126 Конституції України ОСОБА_3 звільнено з посади судді Вищого господарського суду України у зв'язку з порушенням вимог щодо несумісності.

Частиною п'ятою статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що звання судді та гарантії недоторканості зберігаються за суддею, звільненим за його заявою про відставку. Норми законодавства, що регулюють питання звільнення судді з інших підстав, такого положення не містять.

З огляду на те, що ОСОБА_3 не має статусу судді, судді у відставці подання про його утримання під вартою не відповідає вимогам Закону України «Про вищу раду правосуддя» та Кримінального процесуального кодексу України. Тому, подання заступника Генерального прокурора Стрижевської А.А. про надання згоди на утримання під вартою колишнього судді Вищого господарського суду України Татькова В.І. від 14.12.2017 ВРП правомірно повернула без розгляду.

Таким чином, оцінюючи доводи сторін в сукупності, дослідивши матеріали справи, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 245, 246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (Австрія, Відень 1190, Вайнберггассе 55/2/30) до Вищої ради правосуддя (вулиця Студентська, 12-а, місто Київ, 04050) про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 16 грудня 2017 року № 4124/0/15-17 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 05.03.2018.

Головуючий В.В. Хохуляк

Судді І.А. Васильєва

С.С. Пасічник

Р.Ф. Ханова

В.П. Юрченко