Справа № 753/6593/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/6593/17 Суддя суду першої інстанції: Леонтюк Л.К.
ПОСТАНОВА
Іменем України

27 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, що прийнята о 17 год. 19 хв. у місті Києві (повний текст складений 21 грудня 2018 року), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Міністерства оборони України, Київського міського військкомату про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати дії Міністерства оборони України щодо не включення грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії ОСОБА_1 протиправними та зобов`язати Міністерство оборони України включити щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовця встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі Постанова № 889), до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії ОСОБА_1

- визнати дії Міністерства оборони України щодо відмови в оформленні та подачі відповідних документів до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, якими передбачити в складі грошового забезпечення ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду протиправними;

- зобов`язати Міністерство оборони України оформити та подати відповідні документи до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, якими передбачити в складі грошового забезпечення ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду встановлену Постановою № 889;

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку пенсії протиправними та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця встановленої Постановою № 889 з дати виникнення права на перерахунок - 22.09.2010.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що щомісячна додаткова грошова винагорода включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Міністерство оборони України у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість її доводів та правильність рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України м. Києві, та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

21 лютого 2016 року позивач надіслав до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та до Міністерства оборони України письмову заяву щодо обчислення пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди встановленої Постановою № 889.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 6430/03/М-481 від 21.03.2017 та листом Департаменту фінансів Міністерств оборони України № 248/3/6/6176/1012 від 22.03. 2017 у позивачу повідомлено, що щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена Постановою № 889, не включається до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відповідач, відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку пенсії діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України,

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

За змістом пункту 17 статті 11 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі ? Закон № 1058-IV) військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 400/97-ВР визначено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 Закону № 2262-ХІІ.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що право на перерахунок пенсії у військовослужбовців виникає у випадку, коли відбуваються зміни розміру грошового забезпечення, встановленого законодавством.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За змістом частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII пенсія військовослужбовців обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Буквальне тлумачення наведених норм дає підстави вважати, що для врахування додаткових видів грошового забезпечення (у т.ч. винагород) до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснюється обчислення пенсії, такі додаткові види грошового забезпечення мають бути щомісячними, тобто мати постійний характер, та з них має бути сплачено страхові внески та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування. На переконання колегії суддів суду апеляційної інстанції, щомісячна додаткова грошова допомога, встановлена Постановою № 889, не відповідає критерію постійності.

Так, Постановою № 889 Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

На час установлення і початку виплати - 1 жовтня 2010 року - винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (пункт 1).

Відповідно до пункту 2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Надалі до Постанови № 889 вносилися зміни, які розширювали перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода. При цьому зміни, що вносилися до Постанови № 889, істотно не зачіпали положень пункту 2 цієї постанови.

На виконання Постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 15 листопада 2010 року № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Інструкція), положення якої стали застосовуватися з 1 жовтня 2010 року.

У цьому акті визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

Зокрема, в пункті 3 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) наводиться перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися й виплачуватися винагорода і який за обсягом є меншим за перелік, встановлений у пункті 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

За пунктом 5 Інструкції винагорода виплачується як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням.

Пунктом 8 Інструкції встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У пункті 9 Інструкції передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до положень пункту 10 Інструкції командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

У первинній редакції Інструкція передбачала, що підставою для видання наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) про виплату винагороди є витяги з вахтових журналів, засвідчені командиром або старшим помічником командира корабля (судна) і скріплені гербовою печаткою корабля (судна). У витягах зазначаються номер і дата наказу про зарахування корабля (судна) в кампанію, а також дні плавання на кораблі (судні) за межами зовнішнього рейду (абзаци другий, третій пункту 5 Інструкції в редакції від 15 листопада 2010 року).

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що винагорода, встановлена Постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, оскільки вона має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення.

Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів - винагорода дозволена лише за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин (здійснення польотів у конкретному місці), її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, а тому вона не може включатися до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, з яких обчислюється розмір пенсії.

Крім того, Верховний Суд України неодноразово висловлював позицію, що ця винагорода не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. Варто відмітити, що базою обчислення як грошової допомоги при звільненні так і пенсії є грошове забезпечення військовослужбовців. Тому застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин правових позицій Верховного Суду України у справах щодо включення винагороди згідно Постанови № 889 до грошового забезпечення військовослужбовців при обчислені грошової допомоги при звільненні (постанови від 15 жовтня 2013 року № 21-368а13 та від 3 березня 2015 року № 21-32а15) є правильним.

Подібну позицію щодо регулювання спірних правовідносин висловлено Верховним Судом України у постанові від 12 вересня 2017 року № 812/6733/13-а, у якій суд вказав, що грошову допомогу при звільненні (як і винагороду згідно Постанови № 889) не включено до грошового забезпечення згідно частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII, окрім цього ця грошова допомога (як і винагорода згідно Постанови № 889) не має постійного, щомісячного характеру.

Про відсутність підстав для включення винагороди, встановленої Постановою № 889 до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюється пенсія, наголошувалося також Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 17 серпня 2016 року по справі № 520/15345/15-а (2-а/520/20/16) (головуючий суддя Смокович М.І.).

Щодо посилань скаржника на постанову Верховного Суду України від 20.10.2015 №21-2942а15, то варто відмітити, що судом у цій постанові не вирішувалося питання врахування щомісячної додаткової грошової винагороди встановленої Постановою № 889 до складу грошового забезпечення при обчисленні пенсії військовослужбовця. Окрім того, у даній справі Верховний Суд України усував розбіжності щодо неоднакового застосування норм права при вирішенні питання про врахування відповідних видів допомоги при обчисленні пенсії, взявши за основу критерій сплати з такої винагороди внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Тому правові висновки, наведені у цій постанові, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. На цьому наголосив також і Верховний Суд України у постанові від 12 вересня 2017 року № 812/6733/13-а.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена Постановою № 889, не включається до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється пенсія.

Таким чином, оскаржуваною бездіяльністю відповідачів прав позивача на порушено не було. Отже, суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 03.03.2018.