Справа № 826/16367/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача - Юрченка В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВіЕсБанк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "ВіЕсБанк" до Міністерства юстиції України, державного реєстратора філії Комунального підприємства Главанської сільської ради "Абсолют" у м. Києві Хмельницького Сергія Юрійовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка", Товариство з обмеженою відповідальністю "Аті Інвестмент", Приватний нотаріус Київського міського нотарільного округу Марцинкевич Лідія Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аті Ріал Істейт" про визнання протиправним та скасування наказу, скасування реєстарційних номерів об'єкта нерухомого майна, відновлення реєстраційного номера нерухномого майна,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, державного реєстратора філії Комунального підприємства Главанської сільської ради "Абсолют" у м. Києві Хмельницького Сергія Юрійовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю " Інтертехніка", Товариство з обмеженою відповідальністю "Аті Інвестмент", Приватний нотаріус Київського міського нотарільного округу Марцинкевич Лідія Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аті Ріал Істейт" про:

визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 28.11.2017 № 3813/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень»;

скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні номери об'єкта нерухомого майна - 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000, 000 шляхом вилучення їх з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно органами і суб'єктами державної реєстрації (державними реєстраторами), які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на майно та їх обтяжень» в тому числі нотаріусами;

відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 63.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом:

заборони всім державним реєстраторам та приватним нотаріусам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, щодо об'єктів нерухомого майна:

нежилі приміщення торгово-розважального комплексу з Nol по No10 (групи приміщень No15), з NoXVI по NoXX, NoNoXXV, XXVI підвалу, з Nol по No82 (групи приміщень No5) першого поверху, з Nol по No59 (групи приміщень No7), NoNo II, III, IV, V другого поверху, загальною площею 8439,3 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (літера «А»);

нежитлове приміщення, загальною площею 1874,3 кв.м., група нежитлових приміщень № 12, літера А, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

нежитлове приміщення, загальною площею 671 кв.м., група нежитлових приміщень № 11, літера А, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

нежитлове приміщення, загальною площею 540,5 кв.м., група нежитлових приміщень № 10, літера А, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

нежитлове приміщення, загальною площею 270,9 кв.м., група нежитлових приміщень № 7, літера А, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

нежитлове приміщення, загальною площею 362,8 кв.м., група нежитлових приміщень №6, літера А, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

нежитлове приміщення, загальною площею 539,4 кв.м., група нежитлових приміщень №9, літера А, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

нежитлове приміщення, загальною площею 273 кв.м., група нежитлових приміщень №5, літера А, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

нежитлове приміщення, загальною площею 2073,7 кв.м., група нежитлових приміщень №8, літера А, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

нежитлове приміщення, загальною площею 271,2 кв.м., група нежитлових приміщень №17, літера А, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

нежитлове приміщення, загальною площею 705,1 кв.м., група нежитлових приміщень №13, літера А, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

нежитлове приміщення, загальною площею 339,5 кв.м., група нежитлових приміщень №16, літера А, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

нежитлове приміщення, загальною площею 508,8 кв.м., група нежитлових приміщень №15, літера А, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

в тому числі, вносити записи про інше речове право на підставі договорів оренди, концесії, укладення попередніх договорів, проведення реконструкцій, введення в експлуатацію, записів про іпотеку або заставу та/або розпорядження будь-яким іншим способом даного майна до набрання судовим рішенням законної сили у даній справі;

зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 28.11.2017 № 3813/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» та відновлення доступу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Лілії Анатоліївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до прийняття рішення у даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для вирішення питання забезпечення позову та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким клопотання ПАТ "ВіЕсБанк" про забезпечення позову - задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом порушено строки розгляду клопотання про забезпечення позову та без витребування у позивача необхідних доказів в обґрунтування зазначеного клопотання. Також апелянтом зазначено, що є очевидна небезпека заподіяння шкоди з боку ТОВ «Аті Інвестмент» та ТОВ «Аті Ріал Істейт» щодо власності ТОВ «Інтертехніка», а саме відчуження майна іншим особам, що в подальшому може утруднити виконання судового рішення у разі задоволення адміністративного позову, оскільки майно може бути не тільки відчужене, а також знищене повністю або частково, що унеможливить виконання судового рішення, а тим самим порушить права і свободи ПАТ «ВіЕсБанк», як кредитора у справі про банкрутство ТОВ «Інтертехніка», оскільки всі його вимоги забезпечені саме даним майном. Крім того, шляхом видачі оскаржуваного наказу, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Л.А. фактично позбавлено можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні 05 березня 2018 року представник позивача апеляційну скаргу підтримав. Інші сторони в судове засідання не з'явилися.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст. 150 КАС України).

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Зазначені підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, наявних в справі встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Таким чином інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, відповідно до абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України, викладену у постанові від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, підставами для забезпечення позову є очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливість або значне ускладнення захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову, очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Зі змісту як клопотання про забезпечення позову, так і апеляційної скарги, вбачається посилання позивача лише на наявність ознак незаконності оскаржуваного рішення, що, на думку колегії суддів, є обґрунтуванням предмету позову, яке підлягає перевірці та оцінці під час судового розгляду справи.

Між тим, позивач належним чином не обґрунтував своє клопотання про забезпечення позову, не надав доказів того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Дослідивши зміст клопотання позивача та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення даного адміністративного позову, зокрема з тих підстав, що заявником не конкретизовано яких саме зусиль буде змушений він докласти та яких понесе витрат у разі невжиття судом заходів, про які він просить.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що застосування заходів забезпечення позову є виправданим у разі, якщо наявне достатньо обґрунтоване припущення, що їх невжиття може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, не підтверджується існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений можливості звертатися в подальшому із заявами про забезпечення позову, якщо виникнуть нові обставини, що будуть нести реальну загрозу правам та інтересам позивача.

Також колегія суддів зазначає, що у разі забезпечення даного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення на час розгляду справи судом, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає критеріям розумності, обгрунтованості, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму ВАСУ № 2 від 06.03.2008 застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що в разі задоволення клопотання позивача та вжиття заходів забезпечення позову у частині заборони всім державним реєстраторам та приватним нотаріусам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, щодо перелічених об'єктів нерухомого майна, суд повинен вжити заходи забезпечення позову, які є неспівмірними у наведеному вище розумінні, оскільки перебувають поза межами предмету спору у даній адміністративній справі та адресовані фактично невизначеному колу осіб, які не мають відношення до спору.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання апелянта на порушення судом першої інстанції деяких норм процесуального права, оскільки такі порушення не призвели до неправильного по суті вирішення клопотання.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції законно та обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову , оскільки будь-яких об'єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Отже, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновки суду першої інстанції про відсутність необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВіЕсБанк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "ВіЕсБанк" до Міністерства юстиції України, державного реєстратора філії Комунального підприємства Главанської сільської ради "Абсолют" у м. Києві Хмельницького Сергія Юрійовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю " Інтертехніка", Товариство з обмеженою відповідальністю "Аті Інвестмент", Приватний нотаріус Київського міського нотарільного округу Марцинкевич Лідія Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аті Ріал Істейт" про визнання протиправним та скасування наказу, скасування реєстарційних номерів об'єкта нерухомого майна, відновлення реєстраційного номера нерухномого майна - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повне судове рішення складено 05 березня 2018 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.