Справа № Н/879/18/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 р. м. ХарківСправа № Н/879/18/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 по справі № 2011/2а-4852/11

за позовом ОСОБА_2

до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4

про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_2, звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Харківської міської ради, в якому просив скасувати пункт 1 Переліку рішень виконавчого комітету Харківської міської ради, які скасовуються, додатку до рішення №235/10 від 22 вересня 2010 р. 48-ї сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області щодо скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.12.1990 року № 344-2 "Про виділ земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва" в частині виділення земельної ділянки по вул. Сидора Ковпака, 277.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.12.2011 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено ОСОБА_4, ОСОБА_3.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.12.2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано пункт 1 Переліку рішень виконавчого комітету Харківської міської ради, які скасовуються, додатку до рішення №235/10 від 22 вересня 2010 р. 48-ї сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області щодо скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.12.1990 року №344-2 "Про виділ земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва" в частині виділення земельної ділянки по вул. Сидора Ковпака, 277.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2012 року апеляційну скаргу Харківської міської ради задоволено . Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.12.2011 р. по справі № 2011/2а-4852/11 за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій - скасовано. Прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.04.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2012 року залишено без змін.

15.08.2016 року до Харківського апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2012 року по справі № 2011/2а-4852/11 за нововиявленими обставинами. (т. 2 а.с. 186-192).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2012р. по справі № 2011/2а-4852/11 - залишено без задоволення. ( т. 3 а.с. 29-34)

03.11.2017 року ОСОБА_2 повторно звернувся до Харківського апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2012 по справі № 2011/2а-4852/11 за нововиявленими обставинами. (т. 3 а.с. 44-49).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2017 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2012р. по справі № 2011/2а-4852/11. (т. 3 а.с. 57)

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2017 року ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року залишено без змін (т. 3 а.с. 151-154)

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 листопада 2017 року поновлено ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2012 року по справі №2011/2а-4852/11 та відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2012 року залишено без змін.

20 листопада 2017 року до Харківського апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року в якій заявник просить скасувати зазначену ухвалу суду від 18.05.2017 та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2012 року у справі № 2011/2а-4852/11 та залишити в силі постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.12.2011.

Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви позивач посилається на ті ж самі обставини, що викладені ним у заявах від 01.08.2016 та від 20.10.2017 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2012 року у справі № 2011/2а-4852/11 та додатково посилається на лист Юридичного департаменту Харківської міської ради від 03.10.2017 № 6403/9-17 ( т. 4 а.с. 4-5).

Вказує, що рішенням Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 02.07.1991р. №235, ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Сидора Ковпака, 277. Рішенням Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 10.12.1991р. №462, ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 400 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Сидора Ковпака, 277. На підставі вказаних рішень, 20.01.1992р. між ОСОБА_2 та Виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів був укладений Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності. Пунктом 1 Переліку рішень виконавчого комітету Харківської міської ради, додатку до рішення №235/10 від 22.09.2010р. 48-ї сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області, скасовано рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.12.1990 року №344-2 "Про виділ земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва" в частині виділення земельної ділянки по вул. Сидора Ковпака, 277. В подальшому, посилаючись на рішення №235/10 від 22.09.2010, рішенням Виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради від 05.10.2010р. №184-3 "Про скасування рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів №235 від 02.07.1991р. та №462 від 10.12.1991р.", скасовано рішення виконкому Київської районної ради народних депутатів від 02.07.1991р. №235 "Про надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва" та рішення виконкому Київської районної ради народних депутатів від 10.12.1991р. №462 "Про відведення додаткових земельних ділянок в безстрокове користування" в частині надання та відведення земельної ділянки по вул. Сидора Ковпака, 277. Як рішення Харківської міської ради №235/10 від 22.09.2010р. так і Рішенням Виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради від 05.10.2010р. №184-3 прийнято з одних і тих підстав. Не погодившись з вказаним рішенням Виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради від 05.10.2010р. №184-3, у зв'язку з невідповідністю останнього Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування", рішенню Конституційного Суду України від 16.04.2009р. по справі №7-рп/2009 та іншим законам України, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом порушеного права та скасування вищенаведеного рішення. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2012р., адміністративний позов ОСОБА_2 до Адміністрації Київського району Харківської міської ради, Харківської міської ради про скасування рішення виконавчого комітету задоволено, скасовано рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради від 05.10.2010р. №184-3 "Про скасування рішень виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів №235 від 02.07.1991р. та №462 від 10.12.1991р.". При прийнятті рішення, суд виходив з того, що позивач не порушував та не міг порушити вимог ст. 20, 22 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970р., оскільки вступив в правовідносини з користування земельною ділянкою в період дії Земельного кодексу України від 18.12.1990р. №561, який набрав чинності 15.03.1991р. Крім того посилаючись на п.15 ч.І ст. 26, ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", правові позиції Конституційного Суду України викладенні ним в рішенні від 16.04.2009р. №7- рп/2009, суд прийшов до висновку, що рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою виключно на пленарних засіданнях за умови якщо відповідно до приписів цих рішень не виникли правовідносини, пов'язанні з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2012р., апеляційну скаргу Харківської міської ради задоволено, постанову Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2012р. по справі №2018/2а- 13/12/09 скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Адміністрації Київського району Харківської міської ради, Харківської міської ради про скасування рішення виконавчого комітету відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.07.2015р., касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а оскаржувану постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2012р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Адміністрації Київського району Харківської міської ради, Харківської міської ради про скасування рішення без змін. Постановою Верховного Суду України від 25.05.2016р. заяву ОСОБА_2 задоволено, скасовано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 23.07.2015р. та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2012р. та залишено в силі постанову Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2012р. Позивач зазначає, що при прийнятті цього рішення Верховний Суд України та суд першої інстанції прийшли до висновків, що відповідно до пункту 15 частини першої статті 26 Закон 280/97-ВР питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Згідно з частиною дев'ятою статті 59 цього Закону рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Частиною десятою статті 59 Закону № 280/97-ВР визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування. Водночас у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону № 280/97 ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. В Рішенні № 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що позивач вступив в правовідносини з користування земельною ділянкою вже в період дії Земельного кодексу України від 18.12.1990, позивач не порушував та не міг порушувати статті 20 та 22 ЗК Української РСР від 08.07.1970, оскільки ці статті не встановлювали для позивача жодних обов'язків, адже вони ст. 20 ЗК У РСР стосувалися документів, що стверджують право землекористування, а ст. 22 ЗК УРСР регламентувала недопустимість користування земельною ділянкою до оформлення землекористування, а правовідносини ОСОБА_2 щодо користування земельними ділянками почалися вже під час дії нового Земельного кодексу України від 1990 року. Земельний кодекс Української РСР від 08.07.1970 року втратив чинність через три місяці після прийняття рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.12.1990 року №344-2, а Виконавчий комітет Київської районної ради народних депутатів прийняв рішення № 235 від 02 липня 1991 р. та рішення № 462 від 10 грудня 1991 р. та уклав договір від 20.01.1992 року про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності взагалі вже після того, як Земельний кодекс Української РСР від 08.07.1970 року втратив чинність. Крім того, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач не порушував вимог ст.ст. 20, 22 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 року, щодо оформлення права користування земельною ділянкою та взагалі не міг їх порушити, оскільки вступив в правовідносини з користування земельною ділянкою вже в період дії Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року №561, який набрав чинності 15.03.1991. Судом також встановлено, що не зважаючи на те, що правовстановлюючі документи на підставі яких позивач законно користувався земельною ділянкою, а саме: рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.12.1990 №344-2, рішення Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів №235 від 02.07.1991, рішення Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів № 462 від 10.12.1991 та договір від 20.01.1992 були чинними, проте 23.10.2008 рішенням 26-ї сесії Харківської міської ради Харківської області 5-го скликання № 286/08 ця ділянка, без прийняття рішення щодо зміни адреси, вже з іншими адресами була передана у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (пункт 187). Отже рішення Харківської міської ради від 23.10.2008 № 286/08 в будь-якому разі не могло передувати рішенню Харківської міської ради №235/10 від 22.08.2010.

Зважаючи на неправомірність рішення № 184-3 від 05.10.2010 Виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради (що визнається з боку Харківської міської ради згідно листа № 6403/9/17), яке в свою чергу є похідним від рішення Харківської міської ради №235/10 від 22.09.2010р. вважає, що вищенаведена обставина є нововиявленою та такою, що дає підстави для перегляду та скасування ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року з прийняттям нового рішення про скасування постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2012р. у справі №2011/2а-4852/11 та залишення без змін постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2011 року.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності з частиною першою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час подання заяви), постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

- істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

- встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

- встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Частиною 1 статті 246 КАС України (в редакції чинній на час подання заяви) визначено, що особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 248 вказаного Кодексу (в редакції чинній на час подання заяви) у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою під час вирішення справи.

Із змісту даних норм Кодексу випливає, що право суду на цей перегляд стосується лише тих рішень, якими закінчено розгляд справи та які набрали законної сили, оскільки під час такого розгляду суд повинен установити всі необхідні для вирішення справи фактичні обставини справи, а сторони спору мають права, реалізація яких може забезпечити повноту встановлення цих обставин.

Якщо ж судове рішення не належить до тих, якими завершено розгляд справи або якщо це рішення не набрало законної сили, його перегляд на підставі статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з нововиявленими обставинами виключається.

Відповідні положення закріплено також у новій редакції Кодексу адміністративного судочинства України, що набрав законної сили 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (набрав чинності 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктом 3 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні відповідної справи судом, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Верховного Суду для їх розгляду за правилами перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною першою статті 361 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

В даному випадку ОСОБА_2 просить переглянути ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2012 року по справі № 2011/2а-4852/11.

За таких обставин, враховуючи те, що ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, така ухвала не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

З приводу посилання ОСОБА_2 на лист Юридичного департаменту Харківської міської ради від 03.10.2017 № 5403/9-17 в якому, як вказує заявник, визнається факт неправомірності рішення Виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради № 184-3 від 05.10.2010, як на нововиявлену обставину, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із зазначеного листа від 03.10.2017 № 5403/9-17, в останньому, з посиланням на постанову Верховного Суду України від 25.05.2016, якою скасовано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 23.07.2015 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2012, а постанову Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2012 залишено в силі, лише констатовано факт того, що за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_2, скасовано рішення Виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради від 05.10.2010р. №184-3 "Про скасування рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів №235 від 02.07.1991р. та №462 від 10.12.1991р" та повідомлено заявника, що згідно з листом Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 04.09.2017 № 13602/0/3-17 проекти рішень щодо оформлення земельної за адресою: вул. Сидора Ковпака, 277 у м. Харкові не готувались та на розгляд пленарних засідань Харківської міської ради не виносились, у зв'язку з чим запропоновано заявнику поставлені у листі питання вирішувати відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2017 (т. 4 а.с. 4-5).

Колегія суддів зазначає, що постанова Верховного суд України від 25.05.2016 року, якою визнано незаконним рішення Виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради від 05.10.2010р. №184-3 "Про скасування рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів №235 від 02.07.1991р. та №462 від 10.12.1991р", була врахована судом під час розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2012 по справі № 2011/2а-4852/11, за результатами якої судом апеляційної інстанції прийнято ухвалу від 18 травня 2017 року, яку просить переглянути позивач. З цього приводу судом зазначено, що рішення Виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради від 05.10.2010р. №184-3 не було підставою прийняття рішення виконавчим комітетом Харківської міської ради, додатку до рішення №235/10 від 22.09.2010р. 48-ї сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області, яким було скасовано рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.12.1990 року №344-2 "Про виділ земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва" в частині виділення земельної ділянки по вул. Сидора Ковпака, 277, а тому визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради від 05.10.2010р. №184-3 рішення не може бути підставою перегляду рішення Харківської міської ради №235/10 від 22.09.2010р..

Таким чином, звертаючись до суду із вказаною заявою позивач фактично намагається домогтися перегляду судом за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2012 по справі № 2011/2а-4852/11 не зважаючи на наявність судових рішень, якими вже відмовлено у задоволенні аналогічних, поданих з цих же підстав, заяв позивача та на пропуск строку встановленого законодавством для подання відповідної заяви.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову позивачу в задоволенні заяви про перегляд ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 242, 321, 325, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 року по справі № 2011/2а-4852/11 за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Перцова Т.С. Жигилій С.П.

Повний текст ухвали виготовлений 05.03.2018