Справа № 820/5384/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 820/5384/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю:

секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Алексенка А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 (суддя Зоркіна Ю.В.; м. Харків; повний текст постанови складено 19.12.2017) по справі № 820/5384/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Оберемка Євгена Анатолійовича

про визнання неправомірними рішення та дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Оберемка Євгена Анатолійовича, в якому просив суд:

- визнати неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, щодо відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі від 18.08.2017р., № Н-21143/0/6-19676/0/21-17;

- визнати неправомірним дії начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Євгена Анатолійовича Оберемка, щодо відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі від 18.08.2017р., № Н-21143/0/6-19676/0/21-17;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, у встановлений чинним законодавством термін, надати дозвіл позивачу на розробку проекту землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення садівництва відповідно до заяви від 24.07.2017р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року адміністартивний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі від 18.08.2017р., № Н-21143/0/6-19676/0/21-17.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2017 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення садівництва.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального права, відповідач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою була невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам підзаконного нормативно-правового акту - постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», що відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначає, що з часу набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними. Надання дозволів на розроблення документації із землеустрою та передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації, в тому числі учасникам антитерористичної операції, може здійснюватись лише відповідно до переліків земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за формулою), затверджених наказами територіальних органів Держгеокадастру та оприлюднених на офіційних вед-сайтах вказаних органів (в даному випадку - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області). Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у III кварталі 2017 року був у встановленому Постановою порядку розміщений на офіційному веб-сайті Головного управління з метою надання громадянам можливості ознайомлення із ним. У відповідності до вказаного наказу Головним управлінням не передбачена передача земельних ділянок безоплатно у власність громадянам із земель, розташованих на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області. При цьому апелянт вказує, що постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 є чинною, ніким не скасованою, також є обов'язковим для виконання нормативно-правовим актом (ч.І, 2 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», ст. 117 Конституції України), нормам ЗК не суперечить та в повній мірі підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Вказана постанова є нормативно-правовим актом, який у відповідності до ч. 1 ст. 118 ЗК встановлює вимоги до місця розташування об'єкта безоплатної приватизації (земельної ділянки). Наказ Головного управління від 22.06.2017 № 117 «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у III кварталі 2017 року» прийнятий на виконання Постанови та у відповідності до її вимог. Враховуючи вищеназвані положення, на переконання апелянта, Головним управлінням правомірно було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва загальною орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи встановлено, що 24.07.2017 позивач - ОСОБА_1, звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,12 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області та надати йому зазначену земельну ділянку у власність (а.с.8).

Також у вказаній заяві заявник зазначив, що є інвалідом війни 2-ї групи та правом на отримання земельної ділянки у власність для ведення садівництва, встановлених ст. 121 Земельного кодексу України, не скористався. До вказаної вище заяви позивачем додано графічний матеріал із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копію паспорту, копію ідентифікаційного коду та копію посвідчення інваліда війни 2-ї групи.

Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області розглянуто заяву позивача та листом від 18.08.2017 року № Н-21143/0/6-19676/0/21-17 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки для ведення садівництва.

В обґрунтування відмови зазначено, що триває реформа децентралізації, метою якої є створення спроможних об'єднаних територіальних громад, ключове місце в досягненні якої займає саме децентралізація земельних відносин передача повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності від територіальних органів Держгеокадастру до органів місцевого самоврядування, для чого Верховною Радою України заплановано прийняття низки законів. Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області одночасно ведеться робота з проведення земельних торгів та разом з громадськими організаціями учасників антитерористичної операції Харківської області проводиться робота щодо формування переліку учасників антитерористичної операції, які на даний час планують використати свої першочергові права з відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Також формуються переліки земельних ділянок, які планують передати учасникам АТО. Вказано, що зазначена позивачем земельна ділянка не входить до вказаного переліку та запропоновано ознайомитися з переліком таких земельних ділянок на сайті Головного управління Держгеокадастру в Харківській області. (а.с. 9)

Вважаючи відмову Головного управління Держгеокадастру в Харківській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав, що не входять до вичерпного переліку, встановленого законодавством.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

У відповідності до пункту "б" частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 Земельного Кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Водночас згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законодавцем встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам, зазначеним у ЗК Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру у Харківській області визначено Положенням про Головне управління Держгеокадастру у області, яке затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та жилого - комунального господарства України від 03.02.2015р. № 14, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.02.2015 за вих. № 177/26622, у п.п. 12 п. 4 якого встановлено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України.

Як встановлено судом, листом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.08.2017 року № Н-21143/0/6-19676/0/21-17 позивачу було відмовлено посилаючись на те, що зазначена позивачем земельна ділянка не входить до переліку земельних ділянок, які планується передати учасникам АТО. (а.с. 8)

З цього приводу суд першої інстанції, з посиланням на п. 14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", вірно зазначив, що чинним законодавством не визначено критерії пріоритетності того чи іншого заявника саме на стадії процесу надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Окрім цього відповідачем не надано будь - яких доказів, на підтвердження того факту, що земельна ділянка, відносно якої позивачем подано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, запланована для відведення конкретному учаснику АТО.

При цьому, жодних доказів тому, що місце розташування обраної позивачем земельної ділянки не відповідає затвердженим у встановленому законом порядку генеральним планам населених пунктів та іншій містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, а також проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, відповідачем не надано.

Отже, дослідивши зміст відмови відповідача від 18.08.2017 року № Н-21143/0/6-19676/0/21-17 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначена відповідачем підстава для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не відноситься ні до однієї з підстав, визначених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Посилання відповідача вже під час розгляду справи на те, що місце розташування обраної позивачем земельної ділянки не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 07.06.2017 та Переліку земельних ділянок, які можуть бути передані громадянам у власність, судом першої інстанції вірно не прийнято у якості належної правової підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки вказана постанова не є нормативно-правовим актом, що врегульовує порядок надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної або комунальної власності у користування громадянам, а лише затверджує стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 6 Земельного кодексу України виключно до повноважень Верховної Ради України віднесено регулювання земельних відносин шляхом прийняття законів.

Водночас, будь-яких змін до порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України, у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії, не внесено.

Таким чином, враховуючи наведені норми права, встановлені судом обставини, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що відповідач відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 413 від 07.06.2017, діяв всупереч вимог Земельного кодексу України.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність застосування в даному випадку положень ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2017 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення садівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржена, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки висновкам суду в цій частині в межах розгляду даної апеляційної скарги відповідача.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 по справі № 820/5384/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)С.В. Дюкарєва
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 05.03.2018.