Справа № 760/12116/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року, що прийняте у місці Києві (повний текст складений 02 лютого 2018 року), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до інспектора патрульної поліції 5-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Мочалова Олега Євгенійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора патрульної поліції 5-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Мочалова О.Є. АР № 617240 від 14.06.2017 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції недоведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що здійснена позивачем зупинка у забороненому місці буда вимушеною. Позивач також наголошує на тому, що допущене ним порушення не становить великої суспільної шкідливості та є малозначним.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 14 червня 2017 року відповідачем було винесено постанову серії АР № 617240 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП (а.с. 27).

Згідно вказаної постанови, позивач керуючи транспортним засобом ЗАЗ-DEWOO, номерний знак НОМЕР_1, 14 червня 2017 року о 11 год. 16 хв. у місті Києві по вул. площа Оболонська, 3 порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 дод. 1 «Зупинка заборонена».

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадових інструкцій і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху. Суд першої інстанції наголосив на тому, що викладені позивачем обставини не підтверджені належними доказами та не свідчать про відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР). Суд зазначив, що посилання позивача на падіння мобільний телефону під час руху не є обставиною, яка не могла бути усунута іншим способом без вчинення правопорушення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: <…> правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, <…> частини перша, друга і третя статті 122 <…>.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною четвертою статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право без складення відповідного протоколу виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Як зазначалося, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, яка встановлює відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Так, відповідач стверджує, що позивачем здійснено зупинку у зоні дії дорожнього знаку 3.34 дод. 1 «Зупинка заборонена».

Відповідно до пункту 33 ПДР, у зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено" забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно пункту 1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються <…> поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, <…> показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, <…> а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Факт зупинки у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» позивачем не заперечується, а тому ці обставини в силу частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) не підлягають доказуванню.

Поряд із цим, обґрунтовуючи свій позов та апеляційну скаргу позивач наголошує на тому, що зупинка була вимушеною, оскільки під час руху з обладнаного для мобільних пристроїв штативу у нього упав мобільний телефон, що, на переконання позивача, заважало йому керуванню автомобілем та створювало аварійну ситуацію.

Згідно пункту 1.10 ПДР вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

На переконання колегії суддів суду апеляційної інстанції, вказані позивачем обставини щодо падіння мобільного телефону у салоні автомобіля не є такими, що свідчать про необхідність здійснення вимушеної зупинки чи створюють небезпеку учасникам дорожнього руху. Посилання позивача на те, що ці обставини заважали йому здійснювати керування транспортним засобом або ж свідчили про неможливість продовження руху до дозволеного місця зупинки суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на їх безпідставність та цілковиту необґрунтованість.

Посилання позивача на малозначність вчиненого ним правопорушення судом апеляційної інстанції також не приймається.

Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На переконання колегії суддів суду апеляційної інстанції допущене позивачем адміністративне правопорушення у світлі частини першої статті 122 КУпАП та враховуючи обставини справи, не є малозначним для цілей застосування положень статті 22 КУпАП. Суд наголошує на тому, що до позивача було застосовано найнижчу межу санкції частини першої статті 122 КУпАП - штраф у розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (255 грн), що є співрозмірною мірою відповідальності за допущене позивачем правопорушення.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідачем прийнято правильне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскаржуваним рішенням прав позивача порушено не було, а отже, суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 06.03.2018.