Справа № 810/4343/17
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року № 810/4343/17

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лисенко В.І.,

при секретарі судового засідання Приходько Н.І.,

за участю:

представника позивача - Перникоза Д.О.,

представника відповідача 1 - Залужняк О.В.,,

представника третіх осіб - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Громадської організації "Громада Ірпеня" до Ірпінської міської ради Київської області та Міськрайонного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Громадська організація «Громада Ірпеня» з позовом до Ірпінської міської ради Київської області та Міськрайонного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати наступні рішення Ірпінської міської ради Київської області:

1. № 3010-43-VII від 30.11.2017 про затвердження гр. ОСОБА_4 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності площею 3,4260 га (кадастровий номер НОМЕР_2), цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, в АДРЕСА_1-б;

2. № 3009-43-VII від 30.11.2017 про затвердження гр. ОСОБА_4 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності площею 3,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_3), цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, в АДРЕСА_1-в;

3. № 3011-43-VII від 30.11.2017 про затвердження гр. ОСОБА_5 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності площею 3,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_4), цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, в АДРЕСА_1-д;

4. № 3012-43-VII від 30.11.2017 про затвердження гр. ОСОБА_5 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності площею 3,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_5), цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, в АДРЕСА_1-г;

5. № 3013-43-VII від 30.11.2017 про затвердження гр. ОСОБА_6 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності площею 3,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_6), цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, в АДРЕСА_1-б/1;

- визнати протиправними дії Міськрайонного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок приватної власності з кадастровими номерами НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6, цільове призначення яких змінюється з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку;

- заборонити вносити зміни до Державного земельного кадастру щодо цільового призначення зазначених земельних ділянок.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Ірпінською міською радою Київської області, в порушення вимог частини другої статті 20 Земельного Кодексу, прийнято оскаржувані рішення та змінено цільове призначення земельних ділянок, які знаходяться за межами населеного пункту м. Ірпінь.

Ухвалою суду від 11.01.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні на 31.01.2018.

У підготовчому засіданні 21.02.2018 судом прийнято рішення про закриття підготовчого засідання та керуючись статтею 181 КАС України призначено розгляд справи по суті у той же день.

У судовому засіданні 21.02.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю.

Представник Ірпінської міської ради у судовому засіданні просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов. Зазначив, що при прийнятті оскаржуваних рішень, міська рада діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Представник Міськрайонного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, належним чином повідомлений про час, дату, місце, розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третіх осіб у судовому засіданні проти позову заперечував та зазначив, що оскаржувані рішення прийнятті у відповідності до норм чинного законодавства.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін та представника третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

У ході розгляду справи судом встановлено, що на підставі поданих заяв ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, рішеннями Ірпінської міської ради Київської області від 31.11.2017 затверджено гр. ОСОБА_4 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності площею 3,4260 га (кадастровий номер НОМЕР_2), цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, в АДРЕСА_1-б; № 3009-43-VII про затвердження гр. ОСОБА_4 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності площею 3,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_3), цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, в АДРЕСА_1-в; № 3011-43-VII про затвердження гр. ОСОБА_5 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності площею 3,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_4), цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, в АДРЕСА_1-д; № 3012-43-VII про затвердження гр. ОСОБА_5 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності площею 3,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_5), цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, в АДРЕСА_1-г; № 3013-43-VII про затвердження гр. ОСОБА_6 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності площею 3,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_6), цільове призначення якої змінюється з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, в АДРЕСА_1-б/1.

Вважаючи, що при прийнятті зазначених рішень відповідач вийшов за межі своєї компетенції, порушивши статтю 20 Земельного кодексу України, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР (далі - ЗУ від 21.05.1997 №280/97-ВР) визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В свою чергу, статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно вимог статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; Г) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться:

щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою; щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом та погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Відповідно до статті 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Згідно із статтею 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до частин першої та другої статті 1861 Земельного кодексу Українипроект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, підлягає обов'язковому погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до частини четвертої статті 1861 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Згідно із частиною п'ятою статті 1861 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 24 Закону України від 17.02.2011 «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI, зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Як убачається із вищезазначених норм чинного законодавства, власник земельної ділянки, яка розташована в межах населеного пункту, при необхідності зміни цільового призначення, має звернутися до міської ради із відповідною заявою за місцем розташуванням земельної ділянки.

При цьому, не допускається зміна цільового призначення земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на землі житлової та громадської забудови, якщо такі землі розташовані за межами населеного пункту та зміна цільового призначення не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території.

Відповідно до статті 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державний земельний кадастр є основою для ведення кадастрів інших природних ресурсів.

Згідно з статтею 194 Земельного кодексу України призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Статтею 202 Земельного кодексу України встановлено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до пункту 25 1Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 14.01.2015 № 15, Держгеокадастр організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: веденням державного обліку і реєстрацією земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні; веде поземельні книги та видає витяги із Державного земельного кадастру про земельні ділянки; погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою.

Тобто, Держгеокадастр організовує та здійснює державний нагляд за використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення, погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документації із землеустрою та здійснює державну реєстрацію земельних ділянок.

У своїй позовній заяві позивач стверджував, що міська рада, приймаючи оскаржувані рішення, вийшла за межі своєї компетенції, оскільки спірні земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту.

А управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, погоджуючи проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, не взяло до уваги той факт, що Ірпінська міська рада, всупереч статті 20 Земельного кодексу, затверджуючи спірні рішення вийшла за межі своєї компетенції.

Під час розгляду справи представник відповідача надав суду копію постанови Ірпінського міського суду Київської області від 13.09.2017 у справі №367/6388/16-а, яка набрала законної сили, за позовом Прокурора - заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури до Ірпінської міської ради Київської області про визнання протиправними та скасування рішень (ас.115-126).

Так, згідно даної постанови, ОСОБА_4 була власником земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 18,4260 га, яка розташована за адресою: Київська область, Ірпінська міська рада, для ведення підсобного сільського господарства.

Вказана земельна ділянка була розділена на шість земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7.

Рішенням Ірпінської міської ради від 18.02.2016 №541-8-УІІ «Про розробку детального плану території забудови кварталу АДРЕСА_2», остання вирішила розробити детальний план території житлової та громадської забудови кварталу АДРЕСА_3, визначено виконавчий комітет Ірпінської міської ради замовником розробки детального плану території забудови кварталу АДРЕСА_4

Згідно із рішенням Ірпінської міської ради від 15.09.2016 № 1290-21-УІІ «Про затвердження детального плану території забудови кварталу міста Ірпінь обмеженого АДРЕСА_5», Ірпінська міська рада вирішила затвердити детальний план території житлової та громадської забудови кварталу міста Ірпінь площею 15, 43 га та обмеженого АДРЕСА_6, контроль за виконанням даного рішення покладено на постійні депутатські комісії з питань архітектури та капітального будівництва та із земельних відносин, лісових та природоохоронних питань.

Вказані рішення були предметом оскарження Прокурора - заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури до Ірпінського міського суду Київської області, проте, постановою Ірпінського міського суду Київської області від 13.09.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018, у позові було відмовлено.

При цьому, судом встановлено, що земельні ділянки, які є предметом розгляду даної справи, знаходяться на території безпосередньо міста Ірпеня і не відносяться до земель Києво-Святошинського району, або будь-якого іншого суміжного населеного пункту.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також, у ході судового розгляду, представником відповідача суду було надано копію Генерального плану м. Ірпеня Київської області, інформацію з Державного земельного кадастру, з яких убачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6 знаходяться на території м. Ірпеня (а.с. 127-135).

У судовому засіданні судом оглянуто оригінали проектів землеустрою, копії яких було долучено до матеріалів справи, з яких убачається, що вказані проекти погодженні відповідними компетентними органами без будь-яких зауважень (а.с.136-200).

При цьому, із вказаних проектів також убачається, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах населеного пункту.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при прийнятті спірних рішень відповідачі діяли в межах повноважень, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачами під час розгляду справи підтверджено законність прийняття вказаних рішень, а тому, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 03 березня 2018 р.