Справа № 821/185/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/185/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не проведення йому перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області прийняти довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 №6/2/40 від 04.01.2018 року про грошове забезпечення для перерахунку пенсії позивачу;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області, на підставі довідки Херсонського обласного військового комісаріату №6/2/40 від 04.01.2018 року про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з січня 2018 року з урахуванням суми грошового забезпечення та всіх його складових вказаних у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №6/2/40 від 04.01.2018 року.

Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

09 лютого 2018 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем.

Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

19 лютого 2018 року позивачем подано до суду клопотання про призначення справи до розгляду з викликом сторін.

Ухвалою суду від 23 лютого 2018 року в задоволені клопотання позивача відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Посилаючись на приписи статті 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, позивач зазначав про наявність у відповідача обов`язку здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про грошове забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії №6/2/40 від 04 січня 2018 року з урахуванням зазначеного у цій довідці розміру грошового забезпечення.

28.02.2018 судом одержано відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на позов, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Стверджував, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Також, відповідачем зазначено, що довідка, надана ОСОБА_1 , як підстава для перерахунку пенсії, не відповідає вимогам п. 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, відповідно до якого додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) для перерахунку пенсії не враховується.

Окрім вказаного, відповідач зазначає, що виплата пенсій категорій осіб, до якої віднесено ОСОБА_1 здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Враховуючи те, що на даний час, жодних змін до видаткової частини бюджету України, спрямованих на фінансове забезпечення перерахунку пенсій даній категорії осіб не внесено, то й відсутня можливість забезпечити перерахунок пенсії позивачу.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Під час перерахунку його грошового забезпечення, з якого нараховувалась пенсія, змінено шляхом виключення раніше встановлених видів грошового забезпечення та встановлено новий вид грошового забезпечення. При підготовці довідки відповідач визначив грошове забезпечення з якого нараховується пенсія виходячи із складових: посадовий оклад за військове звання; процентна надбавка за вислугу років; надбавка за особливо важкі завдання; надбавка за таємність; премія. Отже, його грошове забезпечення змінилося, а саме, було виключено дві складові надбавка за безперервну службу в ЗСУ та змінено премію.

Не погоджуючись з наведеним, ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом про визнання дій ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

28 вересня 2017 року Херсонським міським судом Херсонської області винесено постанову у справі №766/10955/17, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо видачі довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 №4370 від 18.11.2015 року станом на 01.04.2012 р.

Зобов`язано Херсонський обласний військовий видати нову довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.04.2012 року з зазначенням наступних складових грошового забезпечення: посадовий оклад - 1360,00 грн; оклад за військовим званням - 140 грн; процентна надбавка за вислугу років 600,00 грн; 100% у ЗС України надбавка -2100,00 грн; надбавка за таємність 20% - 272,00 грн; надбавка за безперервну службу в Збройних Силах України(90%) - 4472,00 грн; премія (33,3%) -2978,35 грн.

На виконання зазначеної постанови суду, яка набрала законної сили 25 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 було надано довідку №6/2/40 від 04.01.2018 року, згідно якої грошове забезпечення позивача, станом на 01.04.2012 року повинно становити: посадовий оклад - 1360,00 грн; оклад за військовим званням генерал-майор - 140 грн; надбавка за вислугу років - 600,00 грн; 100% у ЗС України надбавка - 2100,00 грн; надбавка за таємність 20% - 272,00 грн; надбавка за безперервну службу в Збройних Силах України (90%) - 4472,00 грн; премія (33,3%) - 2978,35 грн.

Виготовлена ІНФОРМАЦІЯ_2 довідка була надана позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про перерахунок пенсії.

17 січня 2018 року відповідач своїм листом №25/с-99-1 повернув ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення, видану Херсонським обласним військовим комісаріатом 04.01.2018 року №6/2/40. Підставою для відмови відповідачем зазначено, що подана довідка не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Позивач вважає вказані дії ГУ ПФ України в Херсонській області неправомірними, просить захистити свої права шляхом задоволення даного позову.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 вказаного Закону перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Порядок здійснення перерахунку пенсії врегульований Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Постанова №3-1).

Згідно п.п. 4, 23 зазначеної постанови заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання. Перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, встановленому статтею 63 Закону №2262. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

З аналізу вказаних норм вбачається, що Законом №2262 та Постановою №3-1 передбачене право особи на перерахунок призначеної йому пенсії, зокрема, у випадку його звернення до органу пенсійного фонду України за місцем проживання з відповідною заявою та документами, що дають право на підвищення пенсії. Відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45 (далі - Порядок), одним з таких документів є довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.

Як встановлено судом, зазначена довідка була подана ОСОБА_1 до ГУ ПФ України в Херсонській області разом із заявою про проведення перерахунку пенсії. Оглянувши довідку №6/2/40 від 04.01.2018 року, суд дійшов висновку, що вона відповідає вимогам, які пред`явлені Порядком до такого роду документів, містить печатку юридичної особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , підпис його керівника та реєстраційний номер. Також в довідці зазначено, що вона видана відповідно до постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2017 року №766/10955/17 та вказано розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.04.2012 року.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно мав право на перерахунок пенсії шляхом звернення до ГУ ПФ України в Херсонській області та надання вказаному органу довідки з розміром грошового забезпечення відмінним від того, що застосовувався відповідачем раніше. Твердження ГУ ПФ України в Херсонській області про те, що підставою для здійснення перерахунку пенсії позивачу є лише прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів його грошового забезпечення є помилковим в силу наступного.

Так, правова позиція відповідача базується на вибірковому застосуванні норм права, зокрема п. 1 Порядку (в редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин). При цьому, відповідач, не пояснює, чому він не бере до уваги приписи нормативно-правових актів, наведених судом вище. Окрім зазначеного, така позиція відповідача є необґрунтованою в силу того, що Порядком, на який він посилається, не встановлено вичерпного переліку підстав для проведення перерахунку пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Ним передбачений лише одна з можливих підстав для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 в разі прийняття відповідного рішення Кабінетом Міністрів України.

Стосовно розміру грошового забезпечення, з яким не погоджується відповідач, суд зазначає наступне.

Згідно змісту постанови суду від 28 вересня 2018 року у справі №766/10955/17, наданої позивачем, вбачається, що Херсонським міським судом Херсонської області винесено судове рішення, яке базується на аналізі нормативно-правових актів, що регулюють питання перерахунку пенсії. Більш того, судом зроблено висновок про наявність у ОСОБА_1 права на перерахунок пенсії, який має бути здійснений з урахуванням довідки про грошове забезпечення позивача, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до постанови у справі №766/10955/17.

Таким чином, Херсонським міським судом Херсонської області, наразі, вже вирішено питання про наявність у позивача права на перерахунок пенсії та на здійснення такого на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірах, визначених судом в своїй постанові.

Статтею 129-1 Конституції України, норми якої кореспондуються із статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

Що стосується обов`язковості судових рішень, суд зазначає, що ЄСПЛ було постановлене "пілотне" рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04. Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України. Суд зауважує, що одне з перших таких рішень, яке було винесено в 2004 році, ґрунтувалося на фактах, подібних до фактів у цій справі (див. рішення у справі Войтенка).

Справа, яка розглядається, свідчить про те, що питання тривалого невиконання остаточних рішень та відсутності ефективних засобів юридичного захисту в правовій системі України залишаються невирішеними.

Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 р. №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Підсумовуючи викладене, суд наголошує на тому, що в рамках даної справи є недоцільним повторне надання оцінки розміру грошового забезпечення, яке має бути відображено в відповідній довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки дане питання вже було предметом розгляду справи №766/10955/17. Обов`язком суду, наразі, є лише забезпечення ефективного виконання прийнятої Херсонським міським судом Херсонської області постанови.

Натомість, ГУ ПФ України в Херсонській області, своїми діями щодо не проведення позивачу перерахунку пенсії на підставі довідки Херсонського обласного військового комісаріату №6/2/40 від 04 січня 2018 року, складеної відповідно зазначеної вище постанови суду, створює ту саму ілюзорність права ОСОБА_1 на звернення до суду на неприпустимість якої вказує ЄСПЛ. Адже прийняте у справі №766/10955/17 за позовом ОСОБА_1 судове рішення не призвело до ефективного поновлення порушеного права позивача, в силу протиправної бездіяльності ГУ ПФ України, щодо його виконання.

Також, з листа від 17 січня 2018 року №25/с-1 встановлено, що відповідач, при наданні ОСОБА_1 відмови в перерахунку пенсії знав про наявність постанови суду, на підставі, якої Херсонським обласним військовим комісаріатом було складено довідку саме з тим змістом, що був наданий до ГУ ПФ України в Херсонській області та, як наслідок, в разі незгоди з відповідною постановою суду не був позбавлений права на апеляційне оскарження.

Викладеним також суд спростовує твердження представника відповідача про відсутність у нього обов`язку щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №6/2/40 від 04 січня 2018 року.

Окрім наведеного, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області додатково посилається на неможливість здійснення перерахунку пенсії позивачу з тих підстав, що при формуванні видаткової частини бюджету на 2017 рік додаткових коштів для здійснення виплат перерахованих пенсій категорій осіб, до якої віднесено й ОСОБА_1 не передбачено.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Також у вказаному рішенні зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Суд також враховує, що Конституційним Судом України у рішеннях від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 та від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 сформовано правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. У рішенні від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 Конституційним Судом України зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в ч. 3 ст. 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, зокрема військовослужбовців, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Одним із основних аспектів відповідальності держави перед людиною є забезпечення чіткого виконання законів, прийнятих її законодавчими органами.

Таким чином, невиконання вимог ст.ст. 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з посиланням на відсутність фінансування витрат на виплату пенсії є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та, як наслідок, до необхідності їх задоволення шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №6/2/40 від 04 січня 2018 року, зобов`язання відповідача прийняти вказану довідку та здійснити на її підставі перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з січня 2018 року з урахуванням суми грошового забезпечення та всіх його складових вказаних у зазначеній довідці.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №6/2/40 від 04 січня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області прийняти довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 №6/2/40 від 04.01.2018 року про грошове забезпечення для перерахунку пенсії позивачу.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області, на підставі довідки Херсонського обласного військового комісаріату №6/2/40 від 04.01.2018 року про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з січня 2018 року з урахуванням суми грошового забезпечення та всіх його складових вказаних у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №6/2/40 від 04.01.2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 10.2.4