Справа № 760/23923/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного м. Києва суду від 10 листопада 2017 року, суддя Українець В.В., за клопотанням ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом прокурора Узерчука Олексія Андрійовича до заступника начальника УПМП - начальника відділу оперативного реагування ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного м. Києва з адміністративним позовом до заступника начальника УПМП - начальника відділу оперативного реагування ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача винести постанову про закриття провадження у справі про порушення митних правил № 2432/20500/17 у зв'язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про забезпечення позову шляхом заборони Волинській митниці ДФС здійснювати розгляд справи про порушення митних правил № 2432/20500/17 до ухвалення судом рішення у даній справі.

Ухвалою Солом'янського районного м. Києва суду від 10 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КАС України (в редакціїї чинній на момент прийняття рішення судом першої інстанції), суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидним є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, адміністративний позов, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії (ч. 4 ст. 117 КАС України).

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову колегія суддів, надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що для вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову слід враховувати те чи існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 просив забезпечити позов шляхом заборони Волинській митниці ДФС здійснювати розгляд справи про порушення митних правил № 2432/20500/17 до ухвалення судом рішення у даній справі.

Проте, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам саме позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи апелянт також не надав доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Викладені апелянтом доводи, що клопотання про забезпечення адміністративного позову могло бути вирішене негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, лише в разі його обгрунтованості та терміновості, проте відповідно до тексту оскаржуваної ухвали суддя не визнав клопотання обгрунтованим та терміновим, а тому відповідно до частини 3 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства мав розглядати клопотання з повідомленням та викликом сторін, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України (в редакціїї чинній на момент прийняття рішення судом першої інстанції) суд у будь-якому випадку повинен розглядати клопотання про забезпечення адміністативного позову не пізніше наступного дня після його надходження до адміністративного суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до норм КАСУ, якщо суд визнає клопотання обгрунтованим і обставини вимагатимуть термінового вжиття заходів забезпечення позову, суд негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про забезпечення цього позову (у цьому випадку суд може розглянути і вирішити це питання за участю особи, яка заявила клопо тання). В інших випадках (коли клопотання є необгрунтованим або з ініціативи суду) пи тання про забезпечення адміністративного позову суд вирішує в судовому засіданні, яке проводиться в межах розумного строку з повідомленням осіб, які беруть участь у справі (частина третя коментованої статті). Питання про забезпечення адміністративного позову може бути вирішено також під час попереднього судового засідання або під час судового розгляду справи по суті. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові такого питання.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Волинській митниці ДФС здійснювати розгляд справи про порушення митних правил № 2432/20500/17 до ухвалення судом рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Солом'янського районного м. Києва суду від 10 листопада 2017 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 312, 313, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Солом'янського районного м. Києва суду від 10 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 06 березня 2018 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.