Справа № 806/3782/17
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м.Житомир

справа № 806/3782/17

категорія 10.4.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Горовенко А.В.,

секретар судового засідання Галайби І.Б.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представників відповідача: Докиль Н.Б. (за довіреністю від 09.01.2018) та Агафонової М.В. (за довіреністю від 12.02.2018),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського міського центру зайнятості про визнання дій неправомірними, скасування наказу №НТ171103 від 03.11.2017 та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати дії Житомирського міського центру зайнятості щодо зняття з реєстрації як безробітного та припинення виплати допомоги по безробіттю неправомірними, зареєструвати, як безробітного, та поновити виплату допомоги по безробіттю з 03.11.2017;

- скасувати наказ №НТ171103 від 03.11.2017 про припинення реєстрації позивача, як безробітного та припинення виплати допомоги по безробіттю.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що його безпідставно позбавили статусу безробітного та припинили виплату допомоги по безробіттю, оскільки статус позивача, як ліквідатора благодійної організації «Благодійний Фонд «Благоустрій-Інфо» не можна розцінювати, як зайняту особу оскільки, благодійна організація була не прибутковою, без мети отримання прибутку, позивач не отримував дохід в процесі ліквідації благодійної організації, тому дії відповідача є протиправними.

Позивач також вказує, що припиняючи статус безробітного, Житомирський міський центр зайнятості позбавив його права на соціальний захист у випадку безробіття, оскільки він не являється ані зайнятою, ані самозайнятою особою в розумінні положень Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року № 5067-VІ та Податкового кодексу України, а в силу вимог п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року № 5067-VІ є безробітним, оскільки через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, та готовий і здатний приступити до роботи.

Окрім того, в позовній заяві зазначає, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб 28.03.2017 в державний реєстр внесено запис про припинення юридичної особи, на момент постановки на облік в центрі зайнятості 23.06.2017 юридична особа була припинена, а позивач набув статусу безробітного (а.с.5-9).

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 12.01.2018 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

12 лютого 2018 року відповідно до протокольної ухвали суду підготовче засідання у справі відкладено у зв"язку із наданням сторонам часу для подання відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

20 лютого 2018 року згідно з протокольною ухвалою суду закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.02.2018.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві та запереченні на відзив (вхідний №3913/18) та наголошував, що є незайнятою особою та немає заробітку або інших передбачених законом доходів як джерела існування. Благодійна організація «Благодійний Фонд «Благоустрій-Інфо», ліквідатором, якої він був під час набуття статусу безробітного не мала відкритих розрахункових рахунків та жодної діяльності за час свого існування не здійснювала. Посилається на положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» відповідно до якого, зазначає позивач, роботу ліквідатора оплачують кредитори підприємства, що ліквідується, а в даному випадку відсутність кредиторів, відсутність розрахункового рахунку, відсутність будь-якої господарської діяльності не дає йому права отримувати дохід від виконання функцій ліквідатора. Оскільки доходу від виконання обов»язків ліквідатора позивач не мав, а тому має право на отримання статусу безробітного та призначення і виплати йому допомоги по безробіттю (а.с.63-65).

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов (від 09.02.2018 за вх.№ 2877/18) та запереченнях (від 16.02.2018 за вх.№3510/18). В обґрунтування своєї правової позиції по справі відповідач зазначає, що при зверненні позивача до Житомирського міського центру зайнятості для надання статусу безробітного, ним надано недостовірну інформацію, зокрема, не вказано що він є ліквідатором благодійної організації, тобто, на думку відповідача є зайнятою особою. Окрім того, відповідач посилається на положення п.3 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року № 5067-VІ, відповідно до яких відповідальність за достовірність поданих до центру зайнятості даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, покладається на зареєстрованого безробітного.

Вказані підстави, на думку відповідача, слугували правомірному припиненню виплат по безробіттю та припиненню статусу безробітного, у зв"язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного. Зазначає, що положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не поширюються на правовідносини щодо виконання позивачем обов»язків ліквідатора благодійної організації. Вважає своє рішення про припинення статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1, прийнятим в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України (а.с. 34-36, 58).

Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №НТ170623 від 23 червня 2017 року Житомирським міським центром зайнятості ОСОБА_1 надано статус безробітного з 19.06.2017 та згідно з наказом №НТ170626 від 26 червня 2017 року призначено допомогу по безробіттю з 26.06.2017 по 20.06.2018 (а.с.11-12).

Відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року №5067-VІ та Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України від 13 лютого 2009 року №60/62 та Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 №439) з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття проведено перевірку належності особи - ОСОБА_1 до зайнятого населення.

За результатами перевірки складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №716 від 03.11.2017 у висновках якого зазначено, що ОСОБА_1 - засновник благодійної організації "Благодійний Фонд "Благоустрій-Інфо", з 12.05.2015 призначений президентом Благодійного Фонду та з 27.03.2017 - ліквідатором даної організації. Відповідно до рішення №4 від 28.03.2017 ОСОБА_1 приступив до виконання обов"язків ліквідатора благодійної організації "Благодійний Фонд "Благоустрій-Інфо" на громадських засадах. (а.с.14-15).

Згідно з витягом з протоколу №43 засідання робочої групи з питань розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним від 03.11.2017 вирішено припинити реєстрацію, як безробітного ОСОБА_1 на підставі п.п.8 п.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року №5067-VІ та абзацу 19 п.п.1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198, з 03.11.2017, тобто з дня встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг (встановлення факту належності особи до числа зайнятих в період отримання статусу безробітного) (а.с.13).

На підставі наказу Житомирського міського центру зайнятості від 03 листопада 2017 року №НТ171103 припинено реєстрацію безробітного у зв"язку із встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та припинено виплату допомоги по безробіттю з 03.11.2017 (а.с. 11-12).

06 листопада 2017 року відповідачем видано наказ №НТ171106 про повернення виплачених коштів у сумі 8756,8 грн з 26.06.2017 по 02.11.2017 (а.с.11-12).

Вважаючи рішення Житомирського міського центру зайнятості протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття, є Закон України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року №5067-VI (далі - Закон №5067-VІ ).

Відповідно до положень статті 1 Закону №5067-VІ, вільно обрана зайнятість - реалізація права громадянина вільно обирати вид діяльності, не заборонений законом (зокрема такий, що не пов»язаний з виконанням оплачуваної роботи), а також професію та місце роботи відповідно до своїх здібностей та потреб; зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім»ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб»єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Частиною третьою статті 3 Закону №5067-VІ визначено, що зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №5067-VІ до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Частиною першою та другою статті 43 Закону №5067-VІ визначено, що статусу безробітного може набути:

1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам";

3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст.44 Закону №5067-VІ відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Матеріали справи свідчать, що при зверненні до Житомирського міського центру зайнятості із заявою від 19.06.2017 про надання статусу безробітного позивачем не надано відповідачу інформації щодо виконання ним обов"язків ліквідатора Благодійної організації "Благодійний Фонд "Благоустрій-Інфо" на громадських засадах з 28.03.2017, згідно з рішеннями №2 та №4 від 27.03.2017 та 28.03.2017, відповідно (а.с.16, 17, 59).

Згідно з рішенням №2 Благодійної організації "Благодійний Фонд "Благоустрій- Інфо" від 27.03.2017 у зв"язку тим, що організація не працює тривалий час вирішено припинити діяльність та розпочати ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначити ОСОБА_1 (а.с.17).

Відповідно до рішення №4 від 28.03.2017 ОСОБА_1 приступив до виконання обов"язків ліквідатора Благодійної організації "Благодійний Фонд "Благоустрій-Інфо" на громадських засадах з 28.03.2017 (а.с.18).

Окрім того, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 28.03.2017 Благодійна організація "Благодійний Фонд "Благоустрій-Інфо" перебуває в процесі припинення, головою комісії з припинення або ліквідатором вказано ОСОБА_1 (а.с.21-25).

У заяві про надання (поновлення) статусу безробітного від 19.06.2017 позивач повідомив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Ознайомлений з правами та обов»язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.59).

Відповідач, в обґрунтування оспорюваного рішення про припинення реєстрації безробітного, зазначає, що позивачем при зверненні до центру зайнятості подано недостовірні дані, а саме не зазначено про те, що він є ліквідатором юридичної особи, а тому, на думку відповідача, належить до зайнятого населення, хоч і не отримував в цей час доходу від здійснення такої діяльності.

Станом як на момент звернення ОСОБА_1 до Житомирського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного запис про державну реєстрацію припинення вказаної юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не було внесено.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про благодійну діяльність та благодійну організацію" від 05.07.2012, благодійна організація це юридична особа приватного права, установчі документи якої визначають благодійну діяльність в одній чи кількох сферах, визначених цим Законом, як основну мету її діяльності.

Частиною 2 статті 11 Закону України "Про благодійну діяльність та благодійну організацію" визначено, що на працівників благодійних організацій поширюється законодавство про працю, загальнообов'язкове державне соціальне страхування та соціальне забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частиною 3 статті 105 Цивільного кодексу України визначено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи, голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Згідно з ч.4 ст. 105 Цивільного кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку про те, що у разі, якщо ліквідаційну процедуру проводить орган управління юридичної особи, в даному випадку - керівник, то повноваження ліквідатора здійснюються в межах їх трудових відносин. В інших випадках, коли ліквідатором призначається особа не з числа осіб органу управління або не керівник, відносини між засновником та ліквідатором перебувають в межах цивільно-правових відносин.

Отже, в розумінні Закону №5067-VІ на момент звернення позивача до Житомирського міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного був зайнятою особою та подав недостовірні дані на підставі яких було прийнято рішення про надання йому статусу безробітного.

Окрім того, оскільки рішення про ліквідацію Благодійної організації «Благодійний Фонд «Благоустрій-Інфо» прийнято засновником, у зв»язку з довготривалою відсутністю діяльності юридичної особи, то суд дійшов до висновку, що положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не поширюються на дані правовідносини щодо припинення юридичної особи.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.45 Закону №5067-VІ реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Позивач при зверненні до Житомирського міського центру зайнятості і заяві про надання статусу безробітного не вказав, що виконує функції ліквідатора юридичної особи.

Щодо доводів позивача про відсутність доходу від здійснення функцій ліквідатора юридичної особи, то суд зазначає, що підставою для прийняття відповідачем рішення про припинення його реєстрації як безробітного було встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, а не та обставина чи отримував позивач від такої діяльності дохід чи ні.

Окрім того, у судовому засіданні представники відповідача не заперечували той факт, що позивач не отримував дохід від виконання функцій ліквідатора юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 6, 7, 8, 9, 32, 77, 90, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1., 30401, іден. код. НОМЕР_1) до Житомирського міського центру зайнятості (вул.Чуднівська,110, м.Житомир, 10005, ) про визнання дій неправомірними, скасування наказу №НТ171103 від 03.11.2017 та зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено у нарадчій кімнаті і проголошено 28 лютого 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Рішення складене у повному обсязі 09 березня 2018 року.