Справа № 826/16550/17
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2018 року № 826/16550/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛГРАВІЯ»

до

Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про

скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕЛГРАВІЯ» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 10.11.2017 року №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновок податкового органу, зроблений за наслідками перевірки про застосування до позивача відповідальності, передбаченої п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України є безпідставним та необгрунтованим. Так, згідно поданої ТОВ «БЕЛГРАВІЯ» податкової декларації з ПДВ за травень 2017 року сума від’ємного значення по ПДВ, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду склала 1036849,00 грн. В той же час, внаслідок загальновідомого зараження коп’ютерів та мереж вірусом Petya, що за повідомленням кіберполіції України розпочалось через механізм оновлення бухгалтерського програмного забезпечення M.E.Doc., вказана програма не працювала, у зв’язку з чим для подання звітності з ПДВ за червень 2017 року була використана інша програма iFin. 20.07.2017 року позивачем подано податкову декларацію з ПДВ за червень, яка прийнята податковим органом без зауважень, що підтверджується квитанцією №2 від 20.07.2017 року.

Згідно показників бухгалтерського та податкового обліку ТОВ «БЕЛГРАВІЯ» податкові зобов’язання підприємства з ПДВ за червень 2017 року для перерахунку до Державного бюджету України склали 0,00 грн., що обраховується з наступного: податкові зобов’язання з ПДВ за червень 2017 року склали 116598,00 грн., а податковий кредит 1126077,00 грн. (придбання товарів/послуг та необоротних активів на митній території України за поточний період 89228,00 грн., від’ємне значення по ПДВ, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду склало 1036849,00 грн. (дана сума також вказана у податковій декларації з ПДВ за травень 2017 року).

В той же час, позивачем в подальшому було з’ясовано допущення програмою iFin помилки при рознесенні відповідних показників у відповідних графах податкової декларації з ПДВ за червень 2017 року, а саме: різниця між сумою податкового кредиту (з урахуванням від’ємного значення по ПДВ, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду – в даному випадку перейшла з травня місяця до червня) та поточними податковими зобов’язаннями з ПДВ за червень 2017 року – у сумі 1009479,00 грн. замість занесення до рядка 19 як сума від’ємного значення по ПДВ, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, була помилково занесена до рядка 18 як позитивне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту, що з урахуванням показників відповідних податкових зобов’язань з ПДВ за червень 2017 року та податкового кредиту – арифметично взагалі неможливо. При цьому, сума у розмірі 1009479,00 грн. була належним чином відображена у рядках 20, 20.3, 21 податкової декларації та в додатках до податкової декларації як невід’ємної її частини – як сума від’ємного значення по ПДВ, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, що також свідчить про явний збій у програмі та технічну помилку.

Після з’ясування зазначеної технічної помилки, ТОВ «БЕЛГРАВІЯ» подало уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з ПДВ у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок, про що свідчить квитанція №2 від 31.07.2017 року.

Разом з тим, наявність технічної помилки в податковій декларації в рядках 18 та 19, відсутності у ТОВ «БЕЛГРАВІЯ» за будь-яких обставин податкового боргу за показниками податкового кредиту та податкових зобов’язань за звітний період (з урахуванням вірних показників у рядках 20, 20.3, 21 податкової декларації, а також вірних показників в додатках до податкової декларації як невід’ємна її частина), відсутність зменшення податкових зобов’язань з ПДВ за наслідками подання уточнюючого розрахунку, а навпаки наявність факту завищення податкових зобов’язань через технічну помилку – не було враховано під час проведення камеральної перевірки та не відображено в Акті перевірки, як того вимагають приписи п. 86.10 ст. 86 Податкового кодексу України і, як наслідок, винесене протиправне податкове повідомлення-рішення.

У судовому засіданні, додаткових поясненнях та, зокрема, у відповіді на відзив, представник позивача звертав увагу суду на ту обставину, що відповідач, як на підставу правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, вказував на порушення позивачем граничного терміну (30.07.2017 року) сплати узгодженого грошового зобов’язання по податковій декларації з ПДВ за червень 2017 року. Проте, податкова декларація з ПДВ за червень подана 20.07.2017 року; після з’ясування технічної помилки уточнюючий розрахунок позивачем подано 31.07.2017 року (оскільки 30.07.2017 року був вихідним днем).

Крім того, відповідач застосував до позивача штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов’язання з ПДВ, однак у відповідності з приписами п. 126,1 ст. 26, пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14, п.87.1 ст. 87 Податкового кодексу України сплата податку є фактичне внесення сум податку, які підлягають сплаті до відповідного бюджету, а не їх зменшення в результаті коригування податкової звітності за попередні періоди.

Отже, подача уточнюючого розрахунку у зв’язку з виявленим допущенням помилок не є джерелом сплати податкового боргу у розумінні ст. 87 Податкового кодексу України, оскільки платник не сплачував податок на додану вартість, а виправляв раніше допущену помилку при визначенні суми податкового зобов’язання, яка призвела до його збільшення.

Відповідачем не враховано, що ТОВ «БЕЛГРАВІЯ» було виявлено помилку та уточнено суму задекларованого податку на додану вартість, тобто мало місце зменшення податкових зобов’язань в результаті коригування податкової звітності, а не оплата сум податку. Натомість, обов’язковою умовою для застосування до платника податку відповідальності у вигляді штрафу на підставі ст. 126 Податкового кодексу України є несплата грошового зобов’язання, а не його зменшення в результаті коригування податкової звітності.

З урахуванням викладеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позову заперечував.

В обгрунтування своїх заперечень посилався на те, що при проведенні камеральної перевірки дотримання податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість встановлено факти порушення платником ТОВ «БЕЛГРАВІЯ» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов’язання, що призвело до виникнення автоматично розрахованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 100947,87 грн. Податковий борг у розмірі 1009478,65 грн. виник по узгодженій сумі податкових зобов’язань, зазначеній позивачем в податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2017 року від 20.07.2017 року №.

Граничний термін сплати узгодженого грошового зобов’язання по податковій декларації з ПДВ за червень від 20.07.2017 року № становить 30.07.2017 року (позитивне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду складає 1009479 грн.). ТОВ «БЕЛГРАВІЯ» не сплачено суму узгодженого грошового зобов’язання по податковій декларації з ПДВ за червень 2017 року.

31.07.2017 року позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з ПДВ у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2017 року №, в якому зменшено узгоджену суму грошового зобов’язання (позитивне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) на 1009479 грн. Разом з тим, відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов’язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. Позивач погоджується, що підприємством при заповненні декларації було допущено помилку в рядках 18 (позитивне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 – рядок 17 декларації) (позитивне значення) яке сплачується до державного бюджету та 19 (від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 – рядок 9 декларації) (позитивне значення), що в свою чергу призвело до помилкового зазначення суми 1009479 грн. в рядках 20, 20.3 та 21 декларації. При цьому, відповідач звернув увагу, що згідно з приписами п.п. 1.1.47 п.1.47 ст. 47 Податкового кодексу України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до Податкового кодексу України визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТОВ «БЕЛГРАВІЯ» (), про що складено Акт від 18.10.2017 року №10352/26-15-12-13-20.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «БЕЛГРАВІЯ» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов’язання по податку на додану вартість (таблиця 1), визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

Згідно таблиці 1 податкова декларація з податку на додану вартість № від 20.07.2017 року з граничним терміном сплати 30.07.2017 року, узгодженим грошовим зобов’язанням платника 1009479 грн., сумою податкового боргу 10094478,65 грн., зменшенням суми ПДВ, що підлягає сплаті, уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з ПДВ від 31.07.2017 року за 01.06.2017 року №; кількість днів затримки 1; відсоток штрафу 10%; розмір штрафу 100947,87 грн.

На підставі Акта перевірки від 18.10.2017 року №10352/26-15-12-13-20 податковим органом прийняте податкове повідомлення-рішення від 10.11.2017 року №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 100947,87 грн. за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов’язання за платежем податок на додану вартість.

Згідно з п.п. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України визначено, що податковим обов’язком визнається обов’язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Кодексу платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 50.1 ст. 50 Кодексу передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 103 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов’язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою, чинною на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Сторонами не заперечується, що граничним терміном подачі податкової декларації з ПДВ за червень 2017 року є 30.07.2017 року.

Сторонами також не заперечується, що податкова декларація з ПДВ № ТОВ «БЕЛГРАВІЯ» була подана 20.07.2017 року, а в подальшому, після виявлення технічної помилки, позивачем поданий 31.07.2017 року уточнюючий розрахунок з ПДВ №.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов’язання платника податків – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету, як податкове зобов’язання.

Згідно п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов’язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 35.1 ст. 35 Кодексу встановлено, що сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що внаслідок технічної помилки в податковій декларації з ПДВ за червень 2017 року, поданої 20.07.2017 року, не відбулось заниження ТОВ «БЕЛГРАВІЯ» своїх податкових зобов’язань з ПДВ за червень 2017 року, оскільки показник податкового кредиту в червні 2017 року значно перевищував відповідні податкові зобов’язання з ПДВ за червень 2017 року, що виключає наявність податкового боргу з ПДВ. А внаслідок подання уточнюючого розрахунку з ПДВ за червень 2017 року відсутнє зменшення податкових зобов’язань з ПДВ, а навпаки, уточнюючий розрахунок свідчить про факт завищення податкових зобов’язань через технічну помилку.

Суд погоджується з позивачем, що подання уточнюючого розрахунку у зв’язку з виявленим допущенням помилок не є джерелом сплати податкового боргу у розумінні ст. 87 Податкового кодексу України, оскільки платник не сплачував податок на додану вартість, а виправляв раніше допущену помилку при визначенні суми податкового зобов’язання, яка призвела до його збільшення. Тобто, мало місце зменшення податкових зобов’язань в результаті коригування податкової звітності, а не оплата сум податку.

Згідно з п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку не сплачує узгоджену суму грошового зобов’язання протягом визначених строків, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Однак, як вірно зауважив представник позивача, обов’язковою умовою для застосування до платника податку відповідальності у вигляді штрафу за вказаною вище нормою, є несплата грошового зобов’язання, а не його зменшення в результаті коригування податкової звітності.

Крім того, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 10.11.2017 року № до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість за червень 2017 року з затримкою на 1 день.

Тобто, граничний строк сплати узгодженого грошового зобов’язання з ПДВ за червень 2017 року – 30.07.2017 року. Позивачем уточнюючий розрахунок до податкової декларації з ПДВ за червень 2017 року поданий 31.07.2017 року.

В липні 2017 року 30.07.2017 року – неділя, вихідний день.

Відповідно до п. 49.20 ст. 49 Податкового кодексу України якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Поряд з цим, п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дійсно, Податковим кодексом України не врегульовано питання сплати податку, якщо останній день строку сплати податку припадає на вихідний або святковий день.

Суд також погоджується з позивачем, з посиланням на ст. 5 Європейської конвенції про обчислення строків (ETS №76) від 16.05.1972, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, що при обчисленні строку враховуються суботи, неділі та офіційні свята. Однак, якщо день строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, встановлений строк подовжується на перший робочий день, який настає після них.

Таким чином, з урахуванням наведених вище положень та встановлених обставин, суд дійшов висновку про неправомірність застосування Головним управлінням ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛГРАВІЯ» податковим повідомленням-рішенням від 10.11.2017 року № штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 100947,87 грн. за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов’язання за платежем податок на додану вартість.

Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по даній справі не довів суду належними та допустимими доказами правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 10.11.2017 року №.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛГРАВІЯ» обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва –

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛГРАВІЯ» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 10 листопада 2017 року №.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛГРАВІЯ» (, 01133 м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 32-Б, оф. 1019) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (, 04116 м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) сплачений судовий збір у розмірі 1600,00 гривень.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 296– 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко