Справа № 333/2103/16-а(2-а/333/203/17)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2018 рокусправа № 333/2103/16-а(2-а/333/203/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Малиш Н.І.

судді: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Бердянської міської ради Запорізької області на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2017 року (суддя 1-ї інстанції Кулик В.Б., дата ухвалення 06.11.2017р., місце ухвалення - м. Запоріжжя) у справі № 333/2103/16-а(2-а/333/203/17) за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради Запорізької області про визнання незаконним та скасування рішення Бердянської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Бердянської міської ради Запорізької області визнати за позивачем право на земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації; визнати незаконним і скасування рішення Бердянської міської ради Запорізької області № 24 від 21.01.2016 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок учасникам бойових дій» в частині пункту № 6 як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує охоронювані законом права та інтереси позивача; поновлення строк для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації без надання дозволу органом місцевого самоврядування; зобовязання відповідача прийняти до розгляду виготовлений на підставі заяви позивача № 04681 від 02.07.2015 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,1000 га, для індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації і розглянути його згідно з нормами діючого законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з відмовою відповідача щодо надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, розташованої за адресою: м. Бердянськ, в районі вулиць Літке-Макарова, для індивідуального дачного будівництва лише посилаючись на ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України та на рішення тридцять восьмої сесії Бердянської міської ради IV скликання від 31.05.2013 року № 27 «Про затвердження плану зонування території міста Бердянська», а також термін розгляду такої було порушено.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2017р. позов було задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована зокрема тим, що задоволені позовні вимоги без конкретизації визнання за позивачем право на земельну ділянку. Поновлення строку на розроблення проекту неможливо вирішити без позитивного висновку щодо надання згоди на його виготовлення, а скасовуючи рішення про відмову у надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою не врахував рішення відповідача про затвердження Плану зонування території м. Бердянська тощо.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частин шостої та сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, Земельний кодекс України визначає чіткий алгоритм розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини такої відмови.

Відповідно до п. 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 липня 2015 року позивач звернувся до Бердянської міської ради Запорізької області з заявою про надання йому згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, розташованої за адресою: м. Бердянськ, в районі вулиць Літке-Макарова, для індивідуального дачного будівництва. Дану заяву було зареєстровано за вхідним номером 04681, відповідно до опису документів, що були надані державному реєстратору для надання адміністративної послуги. В якості додатків до заяви було додано також довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, копію довідки учасника АТО, копію паспорту, схему генплану (М 1:500) з відображенням червоних ліній, існуючих будівель та меж зазначеної ділянки (погоджена головним архітектором), тобто позивач отримав та надав відповідачі всі висновки та довідки необхідні для реалізації свого права на безоплатну приватизацію.

21 січня 2016 року Бердянська міська рада Запорізької області розглянула заяву позивача та прийняла рішення за номером 24 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок учасникам бойових дій» в шостому (6) пункті останнього позивачу відмовлено у задоволені заяви на підставі ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України та на підставі рішення тридцять восьмої сесії Бердянської міської ради Запорізької області IV скликання від 31.05.2013 року № 27 «Про затвердження плану зонування території міста Бердянська».

Так позивач не оскаржує бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви у строки визначені законодавством.

Згідно із ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на вказані норми права, відповідач мав право відмовити позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність виключно з підстав викладених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Як свідчать встановлені обставини справи, відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки рішення 38 сесії Бердянської міської ради IV скликання від 31.05.2013 року № 27 «Про затвердження плану зонування території міста Бердянська».

Як встановлено з матеріалів справи, Рішенням тридцять восьмої сесії Бердянської міської ради Запорізької області IV скликання від 31.05.2013 року № 27 «Про затвердження плану зонування території міста Бердянська», було вирішено «затвердити план зонування території м. Бердянська, а саме текстові матеріали на 164 сторінках, графічні матеріали «Схема зонування території» та «Схема зонування території. Планувальні обмеження», що невідємною частиною Зонінгу. В текстових матеріалах п. 1.3 рішення в зонах КВТ-I та КВТ-II в переліку переважних та (або) супутніх видів використання замість слів «дачі дошкільних установ» читати «дачі»…».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2015р. по справі 808/3169/14, залишеного без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 року - п. 1.3 рішення Бердянської міської ради Запорізької області IV скликання від 31.05.2013 року № 27 в зонах КВТ-I та КВТ-II в переліку переважних та (або) супутніх видів використання замість слів «дачі дошкільних установ» читати «дачі»…» - було скасовано.

Таким чином відповідачем встановлено, що бажана позивачем земельна ділянка розміщується в зоні установ відпочинку та туризму.

Враховуючи зазначене, підстави для скасування рішення відповідача відсутні.

Колегія суду критично ставиться на посилання відповідача, що бажана позивачем земельна ділянка розташована в стометровій пляжній зоні, оскільки це не було підставою для відмови позивачу.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України, у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З матеріалів справи не вбачається, що позивачем було дотримано вказаних вимог - у місячний строк з дня закінчення строку на прийняття рішення, позивач замовив розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, та повідомив про що письмово, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування з доданням договору на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином оскільки відповідачем було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та позивачем не виконані вищезазначені вимоги ч. 7 ст. 118 ЗК України, позовні вимоги про зобовязання відповідача розглянути проект землеустрою є необґрунтованими.

Щодо заявленої позовної вимоги про поновлення пропущеного позивачем місячного строку для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки слід зазначити наступне.

За приписами ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, за результатами розгляду клопотання дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Оскільки такого дозволу надано не було і не встановлювались строки, позовні вимоги про поновлення такого строку є необґрунтованими.

Щодо позовної вимоги позивача визнати за позивачем право на земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації без визначення конкретної земельної ділянки, а лише обґрунтовані позивачем як на гарантію такого права, колегія суду зазначає, що таке право гарантується Конституцією України а набувається у відповідності до норм чинного законодавства та окремого окреслення судовим рішенням не потребує.

Оскільки з урахуванням заявлених таких позовних вимог розгляд таких не визначає юрисдикцію іншого суду, колегія суду приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Враховуючи вищезазначене, колегія суду приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку задовольняючи позов, а тому оскаржене рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бердянської міської ради Запорізької області задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2017 у справі № 333/2103/16-а(2-а/333/203/17) за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради Запорізької області про визнання незаконним та скасування рішення Бердянської міської ради скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 05 березня 2018року.

Головуючий суддя: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак