Справа № 816/2431/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/2431/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Вязун К.Ю.,

представника відповідача - Ковальчук І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь" до Полтавської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії. Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2017 року Приватне сільськогосподарське підприємство "Оболонь" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської обласна державної адміністрації про визнання неправомірною бездіяльності Полтавської ОДА щодо ненадання ПСП "Оболонь" (вул. Позена, б. 42, с. Оболонь, Семенівський район, Полтавська область, 38230, ) дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні ділянки, що перебувають в постійному користуванні ПСП "Оболонь" згідно Державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-ПЛ №001698, який зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право постійного користування землею за №1 від 17.01.1996:

земельна ділянка площею 10,6 га, з них 10,6 га землі водного фонду;

земельна ділянка площею 27,3 га, з них 17,5 га пасовища (згідно картографічного матеріалу до Проекту роздержавлення і приватизації КСП "Оболонське" визначені як землі природоохоронного призначення) та 9,8 га землі водного фонду;

земельна ділянка площею 17,8 га, з них 2,9 га пасовища (згідно картографічного матеріалу до Проекту роздержавлення і приватизації КСП "Оболонське" визначені як землі природоохоронного призначення) та 14,9 га землі фодного фонду;

земельна ділянка площею 6,4 га, з них 6,4 га землі водного фонду;

земельна ділянка площею 3,3 га, з них 3,3 га землі водного фонду;

земельна ділянка площею 6,2 га, з них 6,2 га землі водного фонду;

земельна ділянка площею 66,5 га, з них 35,7 га пасовища (згідно картографічного матеріалу до Проекту роздержавлення і приватизації КСП "Оболонське" визначені як землі природоохоронного призначення) та 30,8 га землі водного фонду;

земельна ділянка площею 16,3 га, з них 8,6 га сіножаті (згідно картографічного матеріалу до Проекту роздержавлення і приватизації КСП "Оболонське" визначені як землі природоохоронного призначення) та 7,7 га землі водного фонду;

земельна ділянка площею 36,9 га, з них 36,9 га сіножаті (згідно картографічного матеріалу до Проекту роздержавлення і приватизації КСП "Оболонське" визначені як землі природоохоронного призначення);

земельна ділянка площею 433,9 га, з них 12,6 га пасовища (згідно картографічного матеріалу до Проекту роздержавлення і приватизації КСП "Оболонське" визначені як землі природоохоронного призначення), 114,9 га пасовища (згідно картографічного матеріалу до Проекту роздержавлення і приватизації КСП "Оболонське" визначені як землі природоохоронного призначення), 1,5 га господарські будівлі та споруди, 4,5 га проектні шляхи та прогони, 200,4 га землі водного фонду;

- зобов'язання Полтавську ОДА надати ПСП "Оболонь" дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вищевказані земельні ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Полтавська обласна державна адміністрація листом від 14.12.2017 № 9087/01-37 безпідставно відмовила у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у користуванні ПСП «Оболонь» на підставі державного акту на право постійного користування серії ІІ-ПЛ № 001698 від 17.01.1996, оскільки на аналогічне звернення до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, що було запропоновано спірним листом відповідача, позивач отримав відмову. Крім того, у клопотанні, адресованому відповідачу позивачем було зазначено землі, розпорядження якими відноситься до компетенції облдержадміністрації (землі водного фонду та землі природоохоронного призначення).

В судове засідання представник позивача не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Керуючись абзацом 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що земельні ділянки, які перебувають у користуванні ПСП «Промінь», не зважаючи на вгіддя, з яких вони складаються мають основну категорію - землі сільськогосподарського призначення, тому право розпорядження цими землями має центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів згідно статті частини 4 статті 122 Земельного кодексу України. Крім того, на думку відповідача, необхідне проведення інвентаризації земель.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ПЛ № 001698 від 17.01.1996 колективному сільськогосподарському підприємству «Оболонське» надано землю площею 787,5 га для ведення колективного сільського господарства згідно рішення Оболонської сільської Ради народних депутатів від 27 грудня 1995 року № (а.с. 21-24).

Розпорядженням голови Семенівської районної державної адміністрації № 49 від 08.02.2000 державну реєстрацію колективного сільськогосподарського підприємства «Оболонське» (с. Оболонь) скасовано шляхом перереєстрації його в приватне сільськогосподарське підприємство «Оболонь» (далі - ПСП «Оболонь») (а.с. 9).

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 2017 року ПСП «Оболонь» неодноразово зверталося до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотаннями про надання згоди на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у постійному користуванні згідно Державного акту серії ІІ-ПЛ № 001698 від 17.01.1996.

Так, у відповідь на клопотання від 15.06.2017 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області листом від 12.07.2017 № 27-16-0.3-5216/2-17 відмовило ПСП «Оболонь» у наданні дозволу, оскільки землі, що входять до вищезазначеного акту відносяться до земель водного фонду та природоохоронного призначення. (а.с. 47-48).

Листом від 09.11.2017 № 19-16-0.3-8738/2-17 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області відмовило ПСП «Оболонь» у наданні дозволу та запропоновано звернутися до управління з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (а.с. 45 - 46).

Листом від 08.12.2017 № 27-16-0.332-9551/2-17 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області черговий раз відмовило ПСП «Оболонь» у наданні дозволу посилаючись на те, що земельну ділянку було надано у постійне користування КСП «Оболонське», яке 08.02.2000 було припинено. Разом з тим, статтею 141 Земельного кодексу України передбачено, що припинення діяльності підприємств, установ та організацій є підставою для припинення права постійного користування. У зв'язку із цим у Головного управління немає правових підстав для надання згоди на відновлення меж земельної ділянки (а.с. 43-44).

Також позивач неодноразово звертався із клопотаннями про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до Полтавської обласної державної адміністрації.

Так, 21.11.2017 ПСП «Оболонь» звернулося з черговим клопотанням, у якому просило Полтавську обласну державну адміністрацію надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою стосовно земель водного фонду, земель природоохоронного призначення, а також земель під господарськими будівлями та спорудами та проектними шляхами і прогонами, посилаючись на те, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області відмовило у наданні вищезазначеного дозволу з підстави відсутності повноважень щодо розпорядження цими земельними ділянками (а.с. 25).

У відповідь на зазначене клопотання відповідач надіслав лист № 9087/01-37 від 14.12.2017, яким відмовив у наданні дозволу на розробку технічного проекту із землеустрою, зазначивши наступне: «не зважаючи на вгіддя із яких складаються земельні ділянки вони мають основну категорію - землі сільськогосподарського призначення надані за видом використання для колективного сільського господарства, з обмеженнями визначеними в Положенні про Заказник». Також відповідач запропонував ПСП «Оболонь» звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Позивач не погодився з відповідачем та звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Полтавської обласної державної адміністрації та зобов'язання її надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Категорії земель визначенні статтею 19 Земельного кодексу України. Так, за основним цільовим призначенням землі України поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Із зазначеної норми слід дійти висновку, що землі сільськогосподарського призначення, водного фонду та землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення є різними категоріями земель.

Враховуючи зазначене, твердженням відповідача, викладене у листі № 9087/01-37 від 14.12.2017, про те, що не зважаючи на вгіддя, з яких складаються земельні ділянки, що перебувають у користуванні ПСП «Оболонь», вони мають основну категорію - землі сільськогосподарського призначення, не відповідає дійсності.

Більше того, у своєму клопотанні від 21.11.2017 (а.с. 25) позивач взагалі не просив надати дозвіл на розробку технічного проекту із землеустрою щодо земель сільськогосподарського призначення в розмірі 162,3 га ріллі, оскільки стосовно цього питання він звертався до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Вочевидь, відповідач залишив поза увагою цю обставину, оскільки у вищезазначеній відповіді (а.с. 26-27) перелічені усі землі, що перебувають у користуванні ПСП «Оболонь» на підставі державного акту на право постійного користування серії ІІ-ПЛ № 001698 від 17.01.1996.

Разом з тим, згідно статті 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 Земельного кодексу України.

Так, за приписами частин 4 та 5 цієї статті центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Враховуючи зазначене, відмова Полтавської обласної державної адміністрації у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з підстав відсутності повноважень, оформлена листом № 9087/01-37 від 14.12.2017, не ґрунтується на нормах земельного законодавства, зокрема, статтях 19 та 122 Земельного кодексу України.

За викладених обставин, беручи до уваги те, що відповідач листом № 9087/01-37 від 14.12.2017 відмовив ПСП «Оболонь» у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), суд керуючись частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною та скасувати відмову Полтавської обласної державної адміністрації, оформлену вищезазначеним листом.

Разом з тим, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача не підлягає задоволенню з огляду на відсутність такої бездіяльності.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах суд виходить з наступного.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Водночас суд зауважує, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Так, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. А завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Оскільки відповідач не виконав приписи закону щодо перевірки заяви позивача на відповідність вимогам Земельного кодексу України, суд, виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу влади.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у частині зобов'язання Полтавську ОДА надати ПСП "Оболонь" дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вищевказані земельні ділянки.

Разом з тим, зважаючи на суть порушених прав позивача, зобов'язання Полтавську обласну державну адміністрацію повторно розглянути клопотання приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь" б/н від 18.11.2017 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі з урахуванням висновків суду є належним способом захисту порушених прав позивачів.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції передбачено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

У справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Надаючи оцінку діям державних органів у спірних правовідносинах суд не може визнати їх такими, що відповідають принципу "належного урядування", оскільки ПСП "Оболонь" отримувало низку відмов у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, зокрема, з підстав відсутності повноважень як від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, так і від Полтавської обласної державної адміністрації.

За викладених обставин позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь" (вул. Позена, б. 42, с. Оболонь, Семенівський район, Полтавська область, ), до Полтавської обласної державної адміністрації (вул. Соборності, 45, м. Полтава, Полтавська область, ) про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову у наданні приватному сільсько-господарському підприємству "Оболонь" дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), оформлену листом Полтавської обласної державної адміністрації № 9087/01-37 від 14.12.2017.

Зобов'язати Полтавську обласну державну адміністрацію повторно розглянути клопотання приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь" б/н від 18.11.2017 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської обласної державної адміністрації () на користь приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь" ( ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 800,00 (вісімсот гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07 березня 2018 року.

Суддя К.І. Клочко