Справа № 813/463/18
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 813/463/18

05 березня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, управління державної казначейської служби у Франківському районі м. Львова Львівської області про зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1С.) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду м. Львова, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, управління державної казначейської служби у Франківському районі м. Львова Львівської області, у якому просить суд зобовязати Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова подати подання в порядку передбаченому п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 до управління державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова Львівської області про повернення коштів на особистий рахунок № 9100 ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 82400) помилково зарахованого до бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 13335,36 грн, сплаченого відповідно до квитанції від 20.12.2017 ПАТ ВіЕс Банку Львівського відділення № 26.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.12.2017 придбала квартиру на підставі договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 98А/13. При укладенні договору ОСОБА_1 сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 13335,36 грн. Позивач придбавала житло вперше, а тому вважає, що відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" сплатила такий збір безпідставно. ОСОБА_1 звернулась до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова з проханням повернути сплачений збір на обовязкове державне пенсійне страхування у сумі 13335,36 грн, проте отримала відмову у поверненні таких коштів. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує її право на повернення помилково сплаченого пенсійного збору.

Позивач до позову долучила заяву, у якій просить справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 05.02.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», Залізничне обєднане управління Пенсійного фонду України в Львівській області реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області.

На підставі ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд допустив заміну відповідача у справі Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду м. Львова його правонаступником Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву від 26.02.2018 (вх. № 5049), у якому зазначає, що громадяни, які придбавають житло вперше, звільняються від сплати збору на підставі закону, а не за рішенням органу Пенсійного фонду, тому питання звільнення від сплати збору повинно було з'ясовуватись при нотаріальному оформленні цивільно-правового договору. Крім того, вказав, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією стосовно прав власності на нерухоме майно.

Представник третьої особи подав до суду пояснення від 15.02.2018 (вх. № 4221).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

20.12.2017 між ОСОБА_1 (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Активні Інвестиції» (продавець) укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 98А/13.

Договір купівлі-продажу від 20.12.2017 посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 7087.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 договору купівлі-продажу квартири ціна квартири встановлена в розмірі 1333536,00 грн.

ОСОБА_1 під час укладання договору сплачено 13335,36 грн збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна (1% її вартості), що підтверджується квитанцією від 20.12.2017 № ПН1936.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 звернулась до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова із заявою, в якій просила повернути сплачений збір на обовязкове державне пенсійне страхування у сумі 13335,36 грн.

За результатами розгляду даної заяви, 17.01.2018 Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова надало відповідь за № 671/06.1-32 про те, що підстав для повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 13335,36 грн немає, оскільки з поданих документів не вбачається, що ОСОБА_1 вперше придбала житло чи перебувала у черзі на одержання житла.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР.

Відповідно до пункту 9 статті 1 даного Закону платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовані у Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 15-1 Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пункт 15-3 Порядку передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Проаналізувавши вказані норми Закону та Порядку, суд дійшов висновку, що громадяни, які придбавають нерухоме майно, зокрема квартиру, вперше не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, тобто звільнені від його сплати в розмірі 1 % від вартості нерухомого майна (квартири), зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 109567441, сформованої 29.12.2017 ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 98А/13, придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2017, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 7087, а також 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, наказ Стрийського заводу ковальсько- пресового обладнання від 13.03.1997 № 31.

Отже, квартира у за адресою: АДРЕСА_1 не відноситься до таких, що придбана позивачем вперше.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_1 про придбавання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно вперше придбала житло (за договором купівлі-продажу квартири від 20.12.2017 за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 98А/13) та при укладенні договору купівлі-продажу помилково сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1 відсотка від його вартості.

Частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Згідно з пунктом 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Отже, законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання відповідного органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з метою внесення його платником до органу Державної казначейської служби України.

Відмова відповідача у поверненні позивачу збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 13335,36 грн, є протиправною, оскільки саме органи Пенсійного фонду України, які контролюють справляння надходжень бюджету по даному збору, мають у разі ініціативи платника сформувати та подати відповідне подання до органів державної казначейської служби.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна, ОСОБА_1 сплачено помилково, за відсутності обов'язку здійснювати такий платіж, у зв'язку з чим кошти в сумі 13335,36 грн, сплачені при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу вперше придбаного житла, підлягають поверненню.

З огляду на наведене вимога позивача про зобов'язання відповідача подати подання в порядку передбаченому п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 до управління державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова Львівської області про повернення коштів на особистий рахунок № 9100 ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 82400) помилково зарахованого до бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 13335,36 грн, сплаченого відповідно до квитанції від 20.12.2017 ПАТ ВіЕс Банку Львівського відділення № 26 підлягає задоволенню.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 242- 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати подання в порядку передбаченому п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 до управління державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова Львівської області про повернення коштів на особистий рахунок № 9100 ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 82400) помилково зарахованого до бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 13335,36 грн, сплаченого відповідно до квитанції від 20.12.2017 ПАТ ВіЕс Банку Львівського відділення № 26.

3. Судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп. присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 82400, ідентифікаційний номер 6) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст. 295 КАС України, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадженні або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Костецький Н.В.