Справа № 826/13074/16
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1157/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шереметьєвої Л.А

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника позивача - Бекірова С.Н.

представника відповідача - Ступак Я.О.

представника 3-ї особи - Сгібнєвої О.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, 3-я особа: Державна прикордонна служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

- поновити йому строк на звернення до суду з адміністративним позовом;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо ухилення від призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у відповідності до положень закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у відповідності до положень закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Посилається в позові на те, що протягом 1986 1988 років він проходив строкову військову службу у військових частинах № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 , які входили до складу Прикордонних військ КДБ СРСР.

02 листопада 1988 року був звільнений в запас на підставі наказу Міністра оборони СРСР №311.

Під час проходження служби у Республіці Афганістан він отримав множинне вогнепальне осколкове поранення і ЗЧМТ контузію головного мозку, що підтверджується актом судово медичного дослідження №3/В від 08 січня 2014 року, витягом з протоколу засідання Центральної військово лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм і каліцтв №46 від 13 січня 2014 року та довідкою до Акту МСЕК серії АВ №0071768 від 21 січня 2014 року.

У жовтні 2014 року він звернувся до Київського міського військового комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», якій затверджений постановою Кабінету Міністрів України №975 від 23 грудня 2013 року.

При цьому він надав всі документи, які підтверджують підстави для призначення і виплати йому такої допомоги, які супровідним листом Київського військового комісаріату в жовтні 2015 року були направлені до Департаменту фінансів Міністерства оборони України з висновком про наявність у нього правових підстав для призначення та виплати йому грошової допомоги в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеню втрати працездатності.

19 жовтня 2015 року Департамент фінансів Міністерства оборони України листом повернув Київському міському військовому комісаріату його документи, оскільки, з його точки зору, особам, які звільнялись з прикордонних військ, виплата одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України не здійснюється.

05 липня 2016 року він звернувся до Державної прикордонної служби України з заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги.

Листом ДПС України від 25 липня 2016 року йому було відмовлено у виплаті грошової допомоги та зазначено, що Прикордонні війська КДБ СРСР були складовою частиною Збройних сил СРСР та ДПС України не є правонаступником прикордонних військ КДБ СРСР і тому питання виплати йому грошової допомоги має розглядатися Міністерством оборони України.

Виходячи з цього, вважає дії міністерства оборони України незаконними і просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач пропустив строк на звернення до суду.

Крім того, зазначила, що Міністерство оборони України є лише розпорядником коштів та має повноваження щодо прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги, саму виплату провадить уповноважений орган, яким є обласний військовий комісаріат за місцем проживання особи.

Оскільки обов`язок щодо виплати одноразової грошової допомоги належить обласному комісаріату, а не Міністерству оборони України, то належним відповідачем за позовною вимогою про виплату одноразової грошової допомоги є Київський міський військовий комісаріат.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративного позову, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з пунктом 5 ст. 16 Закону встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Частина 9 ст. 16-3 Закону України передбачає, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач з 1986 року по 1988 рік проходив строкову військову службу у військових частинах № НОМЕР_1 та №9878, що входили до складу Прикордонних військ КДБ СРСР.

Відповідно до Акту судово медичного дослідження (обстеження) №3/В Київського обласного бюро судово медичної експертизи та Витягу із протоколу засідання Центральної військово лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №46 від 13 січня 2014 року у позивача наявне множинне вогнепальне осколкове поранення, ЗЧМТ контузія головного мозку (1988 рік), наслідком яких є шкіряні рубці у лобній ділянці зліва, в підборідковій ділянці, на лівому плечовому суглобі та на правій гомілці розташовано більше п`ятнадцяти рубців розмірами від 0,3 х 0,2 см. до 5,0 х 2,0 см., поранення, ЗЧМТ контузія головного мозку і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з довідкою до акта МСЕК серії АВ №0071768 від 28 січня 2014 року позивачу встановлена друга група інвалідності довічно.

/ а.с. 8 9; 10 12 /
07 жовтня 2015 року №9745 Київський міський військовий комісаріат направив надані позивачем документи на виплату одноразової грошової допомоги до Департаменту фінансів Міністерства оборони України з висновком про наявність у позивача підстав для отримання одноразової грошової допомоги.

Листом від 19 жовтня 2015 року Департамент фінансів Міністерства оборони України повернув документи позивача Київському військовому комісаріату як такі, що надіслані не за належністю, оскільки п. 17 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

На думку відповідача, особам, які звільнялись з Прикордонних військ, виплата одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України не здійснюється.

На аналогічне звернення позивача Адміністрація ДПС України повідомила про те, що Прикордонні війська України або державна прикордонна служба України не є правонаступником військових частин та підрозділів Прикордонних військ КДБ СРСР.

Оскільки призов позивача на військову службу та його звільнення здійснювалось на підставі наказу Міністра оборони колишнього СРСР і згідно із законодавством позивач перебуває на військовому обліку у військовому комісаріаті Міністерства оборони України, питання про виплату одноразової грошової допомоги має розглядати Міністерство оборони України.

Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року.

Відповідно до ст. 1 Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтями 1, 2 Закону встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 Закону дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно вимог ст. 16 Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. N 975.

Відповідно до п. 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 28 січня 2014 року довічно, що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК серії АВ №0071768.

Відповідно до п. 12, 13 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як зазначено вище, подані Київським міським військовим комісаріатом документи позивача з висновком про наявність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги, відповідачем розглянуті не були і рішення щодо наявності чи відсутності у нього підстав для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» прийнято не було.
Звертаючись до суду, позивач просить зобов`язати призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу в зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності відповідно до ст.16 Закону.
За таких обставин належним способом захисту позивача у даному випадку має бути розгляд його звернення відповідно до вимог чинного законодавства України.
Верховний Суд України в постановах від 18 березня 2014 року (справа № 21-11а14) та від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) сформулював правову позицію у подібних правовідносинах, згідно з якою підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.
Оскільки відповідач відповідного рішення не приймав, то суд повинен зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.
Крім того, позивач просить поновити строк на звернення до суду з адміністративним позовом, посилаючись на те, що він має ряд хронічних захворювань, в зв`язку з чим йому встановлена 2 група інвалідності.

У зв`язку з цим, у липні 2016 року йому була проведена операція, а тому він не зміг своєчасно звернутися до суду у встановлений законодавством строк.

Вважає зазначені обставини поважними та просить суд їх врахувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, позивачем надано суду виписку епікриз Міжнародного центру мікрохірургії №2105 від 07 липня 2016 року.

Таким чином, суд вважає причини пропуску строку поважними, а тому дана вимога підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.17, 19 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 16, 16-2, 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. ст. 2, 72, 73, 74, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови в розгляді документів з висновком ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання 2 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 , подану з висновком Київського міського військового комісаріату 07 жовтня 2015 року, відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі /смерті/, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на навчальні /або перевірочні / та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 березня 2018 року.

Суддя: Л. А. Шереметьєва