Справа № 820/5243/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Зоркіна Ю.В.

28 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 820/5243/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю представника відповідача - Борової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2017, повний текст складено 08.12.17 по справі № 820/5243/17

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просила суд скасувати податкове повідомлення-рішення № 270-2009-1310 від 30.06.2017 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2017р. позовні вимоги задоволено.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення позивачем приписів Податкового кодексу України, а саме ст. 266 та вважає, що позивачу на праві власності належить інша будівля, тобто нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, яке підпадає під об'єкт оподаткування, визначений вказаною статтею.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачу на праві приватної власності належить гідротехнічна споруда ставка №6, загальною площею 887 м2 на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, виданого відповідно до рішення виконавчого комітету Великогомельшанської сільської ради Зміївського району Харківської області від 27.04.2005 року.

30.06.2017 року Головним управління ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення № 270-2009-1310, яким позивачу на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України нараховане податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у розмірі 12222,86 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що гідротехнічна споруда, яка належить позивачу на праві власності за своїми ознаками не є будівлею та відповідно не є об'єктом оподаткування за ст.266 ПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно із пп.266.3.1- 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України , об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Поняття будівлі визначено п. 14.1.15 ст.14 ПК України, згідно якого будівлі - земельні поліпшення, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення майна, тварин, рослин, збереження інших матеріальних цінностей, провадження економічної діяльності.

Пунктом 14.1.75 ст.14 ПК України визначено, що земельне поліпшення - результати будь-яких заходів, що призводять до зміни якісних характеристик земельної ділянки та її вартості. До земельних поліпшень належать матеріальні об'єкти, розташовані у межах земельної ділянки, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення, а також результати господарської діяльності або проведення певного виду робіт (зміна рельєфу, поліпшення ґрунтів, розміщення посівів, багаторічних насаджень, інженерної інфраструктури тощо.

Відповідно до "Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000", затвердженого наказом Держстандарту від 17.08.2000 року № 507, будівлями є споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів. До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та ін.

Таким чином, за своїми інженерно-будівельними ознаками будівля повинна мати: 1) несучі конструктивні елементи, які сприймають навантаження від верхніх конструкцій, власної маси і інших впливів; 2) огороджувальні конструктивні елементи, які ізолюють приміщення один від одного або від зовнішнього середовища; 3) або несуче-огороджувальні елементи.

Однак, з технічного паспорту гідротехнічної споруди, яка належить позивачу на праві власності, вбачається, що зазначена споруда має наступні складові: дамба - глуха гребля із суглинку (закріплення схилів-біологічне), монах - металева труба, водоскидна труба - металева труба.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що гідротехнічна споруда, яка належить позивачу на праві власності за своїми ознаками не є будівлею, а тому норми статті 266 ПК України до даного майна не застосовується.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача не було правових підстав для винесення податкового повідомлення-рішення №270-2009-1310 від 30.06.2017 року, яким визначено позивачу грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 12222,86 грн.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення .

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2017 по справі № 820/5243/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, а у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - з 05.03.2018 року.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.М. Яковенко