Справа № 815/2663/16
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року

Київ

справа №815/2663/16

адміністративне провадження №К/9901/4461/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2016 (суддя Завальнюк І.В.)

та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2017 (судді Домусчі С.Д., Коваль М.П., Кравець О.О.) у справі № 815/2663/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадор-Отель"

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області

про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ

У червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кадор-Отель" (далі Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі ДПІ).

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило, що відповідач за наслідками проведеної перевірки склав акт, в якому виклав свої висновки про те, що позивачем порушено вимоги Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Не погодившись з висновками, викладеними в акті, позивач надав свої заперечення, проте ДПІ вони не були прийняті. Вважаючи, що відповідач в порушення приписів Податкового Кодексу України безпідставно відмовився прийняти заперечення до акту та дійшов помилкового висновку про наявність порушень чинного законодавства у діяльності Товариства, позивач просив визнати дії ДПІ протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 25.05.2016.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2016 позов задоволено : визнано протиправними дії ДПІ щодо неприйняття до розгляду заперечень Товариства про результати фактичної перевірки від 06.05.2016р. та скасовано податкові повідомлення - рішення від 25.05.2016 №№ , .

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2017 частково задоволено апеляційну скаргу ДПІ, скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нове рішення про часткове задоволення адміністративного позову :

Визнано протиправними дії ДПІ щодо не прийняття до розгляду заперечень Товариства на акт про результати фактичної перевірки від 06.05.2016, бланк № 000153.

Скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ від 25.05.2016 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 47880 грн. за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ від 25.05.2016 № про застосування штрафних санкцій.

Стягнуто на користь позивача у відшкодування судових витрат 2 097, 42грн.

Не погодившись з судовими рішеннями ДПІ звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову, про незаконність дій ДПІ щодо відмови у прийнятті заперечень Товариства до акту перевірки, та незаконність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

30 січня 2018 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в обґрунтування якого Товариство зазначає про безпідставність доводів, викладених в касаційній скарзі.

28.12.2017 справу, в порядку, передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Сторонами не оскаржується законність постанови апеляційного суду в частині відмови в задоволенні адміністративного позову щодо скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ від 25.05.2016 №, відтак предметом касаційного перегляду є судові рішення щодо законності дій ДПІ з відмови прийняти до розгляду заперечення Товариства до акту перевірки та законність прийнятого 25.05.2016 податкового повідомлення-рішення №000146140.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеної фактичної перевірки господарської одиниці «ресторан-готель; каса підприємства», що належить Товариству, відповідачем складено акт (довідку) від 06.05.2016р. №202/15-32-14-06/39108978, примірник якого в той же день вручено головному бухгалтеру позивача.

На підставі акту та викладених у ньому висновків щодо порушення позивачем вимог чинного законодавства ДПІ 26.05.2016 прийнято податкові повідомлення-рішення :

№ про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 50000 грн. за порушення п.6 гл.2 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні»;

№ про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 47880 грн. за порушення п.12 ст.3 закону України від 6.07.1995р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

16.05.2016 до ДПІ надійшли заперечення Товариства до акту від 06.05.2016.

Листом від 23.06.2016 відповідач проінформував позивача про те, що заперечення надійшли із порушенням термінів, зазначених у п.86.7 ст.86 Податкового Кодексу України, відтак вони не підлягають розгляду.

Відповідно до п.86.7 статті 86 Податкового Кодексу України (у відповідній редакції) у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що з огляду на те, що примірник акту перевірки позивачем було отримано 06.05.2016, 09.05.2016 є святковим днем, 14 та 15.05.2016 - вихідні дні, то п'ятий робочий день для подання заперечень припав на 16.05.2016, тобто дату в яку заперечення надійшли до ДПІ.

З огляду на це відмова ДПІ прийняти заперечення до розгляду через пропуск передбаченого статтею 86 Податкового Кодексу України не ґрунтується на законі.

Оскільки приписи цієї статті обумовлюють обов'язок контролюючого органу прийняти заперечення платника податків, розглянути їх та надати останньому можливість прийняти участь у їх розгляді, безпідставна відмова ДПІ у прийнятті заперечень до розгляду, а відтак і позбавлення позивача можливості прийняти участь у розгляді заперечень, порушує законні права та інтереси Товариства, що є підставою для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Щодо законності податкового повідомлення-рішення № про застосування штрафних санкцій в розмірі 47 880 грн. за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», то колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно зі статтею 20 цього закону до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок про те, що всупереч приписів частини 2 статті 71 КАС України ( в редакції, що діяла до 15.12.2017) відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що Товариством здійснювалась реалізація товарів, перелік яких наведено в акті перевірки від 06.05.2016.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Товариством як до заперечень на акт перевірки, безпідставно не прийнятим до розгляду ДПІ, так і до матеріалів справи, надано докази того, що вищезгаданих товар було обліковано документами бухгалтерського обліку.

Таким чином, здійснивши системний аналіз залучених до справи доказів та правильно застосувавши під час розгляду справи норми матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо часткової обґрунтованості заявленого адміністративного позову, оскільки висновки ДПІ щодо порушення Товариством вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та відповідності вимогам Податкового Кодексу України своїх дій щодо не прийняття до розгляду заперечень платника податків спростовано під час розгляду справи.

Доводи касаційної скарги ДПІ не спростовують правильність доводів якими мотивовано судове рішення, не дають підстав вважати висновки суду та апеляційної інстанції помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 2.09.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер