Справа № 817/2322/17
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2018 року м. Рівне №817/2322/17
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник ОСОБА_2, відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4
доОСОБА_1 митниці ДФС
про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів та картки відмови №UA204010/2017/00269 від 15.12.2017 з підстав порушення ОСОБА_1 митницею Державної фіскальної служби України вимог Митного кодексу України.

В обґрунтування позову зазначає, що 05.12.2017 з республіки Австрії гр. ОСОБА_5 за його довіреністю було ввезено автомобіль марки "ОРЕL", модель "МОVANO" ідентифікаційний номер (кузова) W0LMRF6FDAB012690. 15.12.2017 з метою провадження митних формальностей щодо ввезеного автомобіля, митним брокером Приватного підприємства «А-2», було подано митну декларацію з присвоєним номером митниці ДФС №UA204010/2017/236251. До митної декларації крім інших документів було подано технічний паспорт (реєстраційний документ) на автомобіль мовою оригіналу та офіційний переклад цього технічного паспорта, в якому зазначено, що транспортний засіб зареєстровано 19.12.2012; номерний знак видано 19.12.2012. ОСОБА_1 митницею ДФС прийняте рішення від 15.12.2017 про відмову у митному оформленні (випуску) товарів. Підставою прийняття рішення, як зазначається у рішенні, є інформація від ТзОВ «ОСОБА_6 Груп» про дату першої реєстрації автомобіля (06.06.2011). На думку інспектора ця інформація спростовує інформацію про дату першої реєстрації автомобіля, зазначену у гр.31 митної декларації (2012 рік). Як наслідок такого рішення, позивачем сплачено акцизний податок за ставкою 0,8 євро за 1 куб.см. замість 0,02 євро за 1 куб.см., що в свою чергу складає 60467,29грн., замість 1492,84грн. і є на 58974,45грн. більшим від необхідного. Позивач зазначає, що висновки контролюючого органу ґрунтуються на помилковій оцінці працівниками відповідача інформації, викладеної в листі офіційного дистриб'ютора виробника Ореl в Україні ТзОВ «ОСОБА_6 Авто-Груп» стосовно дати першої реєстрації автомобіля. Зазначає, що інформація, отримана від ТзОВ «ОСОБА_6 Авто-Груп» не є офіційною інформацією виробника товару, а також вказане товариство не є володільцем та розпорядником інформації про дату первинної реєстрації транспортного засобу (дозволу на першу експлуатацію). За таких обставин, наведена інформація офіційного дистриб'ютора не є інформацією, отриманою від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів. В даному випадку, офіційною документально підтвердженою інформацією щодо дати першого допуску транспортного засобу до експлуатації (первинної реєстрації) є технічний паспорт на автомобіль.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_1 митниця ДФС, позов не визнав, подав відзив на позовну заяву (арк.с.66-68). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що декларантом приватного підприємства «А-2», що є особою уповноваженою на декларування від імені громадянина України ОСОБА_4, на підставі договору про надання послуг митного брокера №359 від 30.06.2017, до митного поста «Рівне-центральний» ОСОБА_1 митниці ДФС було подано в електронному вигляді митну декларацію №UA204010/2017/236251, з комплектом документів до неї, на товар «вантажний автомобіль марки "ОРЕL", модель "МОVANO" ідентифікаційний номер (кузова) - W0LMRF6FDAB012690. При огляді вказаного транспортного засобу посадовою особою Управління протидії митним правопорушенням міжнародної взаємодії встановлено наявність на маркуванні окремих вузлів/деталей транспортного засобу (скло, радіатор, трубопороводи, тощо) 2011 року виготовлення вузлів/деталей, що опосередковано свідчило про 2011 рік виробництва транспортного засобу. Крім того відповідно до листа ТзОВ «ОСОБА_6 Груп» від 05.12.2017 №175 датою першої реєстрації імпортовано позивачем транспортного засобу є 06.06.2011, а не 2012 рік, як вказано у митній декларації, поданої до митного оформлення. Таким чином, заявлені у листі ТзОВ «ОСОБА_6 Груп» відомості щодо першої реєстрації транспортного засобу, заявленого за МД, а також відомості отримані в результаті митного огляду товару згідно МД, стали підставою для прийняття органом доходів і зборів рішення щодо відмови у митному оформлені заявленого товару, оскільки строк експлуатації транспортного засобу становив від 5 до 8 років, що відповідало акцизному податку із ввезених на митну територію України транспортних засобів (крім мотоциклів велосипедів) за ставкою 0,8 EUR за 1 куб.см згідно положень статті 215 ПКУ. Представник відповідача зазначає, що ТзОЕ «ОСОБА_6 Груп» є офіційним Дилером автомобілів торгової марки Opel в Україні та при підготовці інформації відповідно до запиту ОСОБА_1 митниці ДФС, ним використано спеціалізовану інформаційну систему від Виробника з обмеженим доступом (для користування офіційними дилерами). Разом з тим, на приналежність ТзОВ «ОСОБА_6 Груп» до офіційного дилера торговельної марки Opel в Україні, вказує також наявна у вільному доступі в мережі Інтернет інформація. Так згідно наявної інформації у мережі Інтернет, в Україні офіційним дистрибютором під торговельною маркою (позначенням OPEL) відповідно до Дистрибюторської угоди від 20.03.2003 та Дистрибюторської угоди від 07.12.2007 є товариство з обмеженою відповідальністю «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» (м. Київ, Україна), яке було перейменовано в ТзОВ «ОСОБА_6 Груп» 11.01.2011. Згідно з інформацією, ТзОВ «ОСОБА_6 Груп», дистрибюторська угода від 07.12.2007 припинила свою дію 31.12.2014. На заміну вищевказаної угоди було підписано новий договір між компанією «Opel Sotheast Europe LLC» і ТзОВ «ОСОБА_6 Груп» від 12.01.2015 (строк дії - до 31.12.2019), згідно з якою ТзОВ «ОСОБА_6 Груп» здійснює імпорт в Україну автомобілів торговельної марки Opel та запасних частин до них. Представник відповідача вказує, що надані до митного оформлення копії витягів з технічного паспорту на автомобіль марки «Опель Мовано» засвідчує лише факт реєстрації імпортованого автомобіля 19.12.2012 на праві власності за юридичною особою «Естріх» (Австрія), а також факт зняття з реєстрації даного автомобіля 31.10.2017. З урахуванням інформації, отриманої від офіційного дистрибютора (дилера) торгової марки «Опель» на території України, реєстрація імпортованого автомобіля 19.12.2012 була не першою, оскільки перша реєстрація даного автомобіля була здійсненна 06.06.2011. Разом з тим, декларантом позивача при подані вказаних митних декларацій у графі 31 зазначалися різні відомості щодо календарного року виготовлення та модельного року виготовлення, що суперечать одне одному. Так, в митній декларації від 05.12.2017 №UA204010/2017/235214 декларантом позивача календарний рік виготовлення та модельний рік виготовлення вказано 2012 рік, а в декларації від 15.12.2017 №UA204010/2017/236251 зазначено 2011 рік. Таким чином, при подані вказаних митних декларації з метою митного оформлення автомобіля марки «Опель Мовано», кузов W0LMRF6FDAB012690, декларантом позивача ОСОБА_1 митниці ДФС надавалися недостовірні та непідтверджені відомості як щодо року виготовлення, модельного року виготовлення, так і щодо першої реєстрам даного автомобіля зокрема, що є визначальними щодо обрахунку ставки акцизного податку при розрахунку митних платежів. На підставі викладеного представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що декларант діяв в межах правового поля, а відповідач користуючись своїм безспірним положенням, спочатку зобовязав декларанта внести зміни в декларацію, а потім звинувачує його ж у внесенні суперечливих відомостей (а.с.123-124).

Заслухавши учасників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

05.12.2017 з республіки Австрії гр. ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_4 ввезено автомобіль марки "ОРЕL", модель "МОVANO", ідентифікаційний номер (кузова) - W0LMRF6FDAB012690, загальна кількість місць, включаючи водія - 3, призначений до використання на дорогах загального користування (для перевезення вантажів), номер (маркування) двигуна - М9ТА6, двигун дизельний, робочий обєм циліндрів 2299 куб. см., вантажопідйомність - 1.022 т., маса в разі максимального завантаження - 3500 кг., що був у використанні, колісна формула - 4X2, тип кузова - фургон, наявна стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відсіком, відсутні вікна в бокових панелях, відсутні доступні отвори для кріплення сидінь та встановлення пристроїв безпеки, відсутні в задній частині декоративне оздоблення та ознаки комфорту, календарний рік виготовлення - 2012, модельний рік виготовлення - 2012, дата першої реєстрації - 19.12.2012 року, не виготовлений на базі кузова легкового автомобіля.

Вказані характеристики та опис автомобіля були зазначені митним брокером - Приватним підприємством «А-2», в митній декларації, поданій з метою провадження митних формальностей щодо ввезеного автомобіля 05.12.2017. Вказаній декларації присвоєно митницею ДФС номер: UA204010/2017/235214 (а.с.89-90).

Відповідач, за результатами розгляду поданої митної декларації №UA204010/2017/ 235214 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв'язку ти, що у графі 31 МД декларантом невірно зазначено відомості про рік виготовлення легкового автомобіля марки "ОРЕL", моделі "МОVANO", ідентифікаційний номер (кузова) - W0LMRF6FDAB012690 - 2012. Згідно з інформацією, наданою ТОВ «ОСОБА_6 Груп» датою виготовлення вказаного автомобіля є 06.06.2011. Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в митному оформленні товарів від 05.12.2017 за №UА20410/2017/00269 (арк.с.103-104).

15.12.2017 з метою провадження митних формальностей щодо ввезеного автомобіля, митним брокером Приватного підприємства «А-2», було подано митну декларацію з присвоєним номером митниці ДФС №UA204010/2017/236251 (арк.с.70-71).

До митної декларації крім інших документів було подано технічний паспорт (реєстраційний документ) на автомобіль мовою оригіналу та офіційний переклад цього технічного паспорта (арк.с. 72-78).

В декларації №UA204010/2017/236251 від 15.12.2017, виправлено календарний рік виготовлення на 2011, модельний рік виготовлення на 2011. Дату першої реєстрації вказано 19.12.2012. Відповідно до цього ставку акцизного податку визначено на рівні 0,02 євро за куб. см., як для вантажного автомобіля за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1, що використовувався до 5 років.

Відповідач, за результатами розгляду поданої митної декларації №UA204010/2017/235214 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв'язку ти, що у графі 31 МД декларантом зазначено відомості про рік виготовлення легкового автомобіля марки "ОРЕL", моделі "МОVANO", ідентифікаційний номер (кузова) - W0LMRF6FDAB012690 2011, дата першої реєстрації 19.12.2012. Згідно з інформацією, наданою ТОВ «ОСОБА_6 Груп» датою першої реєстрації вказаного автомобіля є 06.06.2011. Згідно з ст.215 Податкового кодексу України ставка акцизного податку на транспортні засоби за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1, строк експлуатації яких складає більше 5 років, але менше 8 становить 0,8 євро за 1 куб. см. При наданні до митного оформлення МД від 15.12.2017 №UA204010/2017/236251декларантом застосовано ставку акцизного податку 0,02 євро за 1 куб. см. (гр.47 МД). Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в митному оформленні товарів від 15.12.2017 за №UА20410/2017/00279 (а.с.87-88).

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.50 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.1 ст.51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст.54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч.5 ст.54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 Митного кодексу України, декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Частиною 1 ст. 266 Митного кодексу України передбачено, що декларант зобов'язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу (пункт 4); у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів (пункт 5).

Згідно із ч. 1 ст. 293 Митного кодексу України, особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з приписами п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України,

Пунктом 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Згідно п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України, під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Відповідно до абз.5 п.215.1 ст.215 Податкового кодексу України, до підакцизних товарів належать серед іншого і транспортні засоби для перевезення вантажів.

Пунктом 215.2 ст. 215 Податкового кодексу України передбачено, що ставки податку встановлюються цією статтею і є єдиними на всій території України.

Згідно з положеннями пп.215.3.5-2 п.215.3 ст.215 Податкового Кодексу України, акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що використовувалися з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1 за ставкою податку у твердій сумі з одиниці реалізованого товару (продукції) (специфічні) 0,02 євро за 1 куб. см об'єму циліндрів двигуна.

При цьому передбачено, що ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40 для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом - 50.

Відповідно до пп.14.1.251 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Пунктом 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (у редакції наказу Держмитслужби від 17.03.2008 №229), зареєстрованого в ОСОБА_7 юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708 (далі Правила №1118), власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

У випадках необхідності вирішення питань щодо визначення року виготовлення ТЗ, класифікації ТЗ згідно з УКТЗЕД, митної вартості або порушення справи про порушення митних правил посадова особа митного органу може вимагати деякі чи всі з перелічених документів: митні документи країни придбання ТЗ; сервісну книжку; експертний висновок; фотографії; технічну документацію.

Згідно п. 8 Правил №1118, визначення року виготовлення ТЗ здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Міжнародною організацією стандартизації (ISO) запроваджено з 1976 року міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля - ISO 3779-1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525-97 обов'язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника ТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів), за яким визначається ідентифікаційний номер ТЗ. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного ТЗ.

У разі визначення року виготовлення ТЗ необхідно враховувати те, що за міжнародним стандартом ISO 3779-1983 виробники ТЗ зазначають в ідентифікаційному номері або календарний, або модельний рік виготовлення ТЗ, тобто наступний модельний рік починається після 1 липня поточного календарного року.

Стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельних років виготовлення ТЗ рекомендовано використання 10-го символу в 17-значному ідентифікаційному номері та символів, наведених у табл. 4.4 додатка 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом ОСОБА_7 юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в ОСОБА_7 юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатися за розпізнавальною частиною ідентифікаційного номера (останні 8 знаків).

Більшість виробників ТЗ зазначають рік виготовлення 10-м символом у 17-значному ідентифікаційному номері. Разом з тим існують виробники ТЗ, що зазначають рік виготовлення знаком, розміщеним в іншому місці ідентифікаційного номера ТЗ. Деякі виробники формують ідентифікаційний номер ТЗ, у якому рік виготовлення взагалі не зазначається.

За рік виготовлення ТЗ приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

Якщо в ідентифікаційному номері нового ТЗ не міститься повна інформація про календарну дату його виготовлення, то такою датою вважається дата виготовлення, зазначена в технічних документах виробника ТЗ.

Якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуванні, визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації ТЗ.

Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

У разі відсутності даних про дату першої реєстрації, коли модельний чи календарний рік виготовлення ТЗ, зазначений в ідентифікаційному номері, збігається з роком початку його експлуатації, датою виготовлення вважати 1 січня року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, й перевищує його, датою виготовлення вважати 1 липня зазначеного в реєстраційних документах року.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером календарний або модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, і є меншим за нього, датою виготовлення вважати 1 січня календарного року, зазначеного в ідентифікаційному номері.

У разі неможливості визначення року виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на ТЗ.

При цьому в разі відсутності в реєстраційних і технічних документах на ТЗ календарної дати виготовлення ТЗ такою датою вважати 1 січня року, зазначеного в реєстраційних і технічних документах на ТЗ.

Датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані вповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі.

У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважати перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ, а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

За наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначення року виготовлення ТЗ достовірність установлюється експертом, що має свідоцтво про право проведення експертних досліджень з відповідної експертної спеціальності та внесений до Реєстру атестованих судових експертів державних і підприємницьких структур та громадян ОСОБА_7 юстиції України.

Отже, судом встановлено, що позивачем ввезено на митну територію України автомобіль марки "ОРЕL", модель "МОVANO", ідентифікаційний номер (кузова) - W0LMRF6FDAB012690 та здійснено його митне оформлення у порядку, визначеному чинним законодавством.

До митного оформлення декларації від 15.12.2017 №UA204010/2017/236251 декларантом було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.12.2012, рахунок-фактуру від 20.11.2017, довідку ПП «Науково-виробничий центр оцінки відповідності «ЮГ» від 05.12.2017 №12с/0461/4-17, акт про проведення огляду від 04.12.2017, акт проведення фізичного огляду від 15.12.2017 (а.с.82-86).

Як встановлено із техпаспорту транспортного засобу, автомобіль марки "ОРЕL", модель "МОVANO", ідентифікаційний номер (кузова) - W0LMRF6FDAB012690, датою першої реєстрації є 19.12.2012. Саме 19.12.2012 даному автомобілю присвоєний номерний знак. І сам техпаспорт датований 19.12.2012 (а.с.16-25,72-78).

Під час проведення фізичного огляду товарів, про що складено акт від 15.12.2015, митним органом підтверджено, що датою першої реєстрації автомобіля є 19.12.2012 (арк.с.86).

Слід зазначити, що реєстраційні документи, згідно з якими здійснювалося митне оформлення автомобіля в передбаченому законодавством порядку недійсними не визнані, а також відповідачем не спростовано їх належності, як доказів у справі.

Тобто, відповідно до чинних реєстраційних документів, на підставі яких здійснювалося митне оформлення автомобіля марки "ОРЕL", модель "МОVANO", ідентифікаційний номер (кузова) - W0LMRF6FDAB012690, датою першої постановки на облік, а відповідно і датою початку експлуатації ввезеного транспортного засобу є саме 19.12.2012, що, з урахуванням дати його ввезення на митну територію України, складає менше 5 років.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Єдиним документом, який слугував підставою для проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень був лист ТОВ «ОСОБА_6 Груп» від 05.02.2017 №175 про те, що згідно з даними, які містяться у спеціалізованій інформаційній системі виробника вказаний транспортний засіб вперше зареєстрований 06.06.2011 (арк.с.105).

При цьому суд вказує на те, що дана інформація є спеціалізованою інформацією системи з обмеженим доступом для користування офіційними дилерами.

На переконання суду, лист ТОВ «ОСОБА_6 Груп» від 05.02.2017 №175 щодо дати виготовлення транспортного засобу 06.06.2011, на які посилається відповідач, за відсутності документального підтвердження офіційними документами викладеної у них інформації та відсутності посилань на безпосередні джерела її отримання, не є достатньо вагомими доказами, які б спростовували відомості, що містяться у наданих платником податків документах та правомірності його дій.

Також, суд зазначає, що за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності даних, наведених у реєстраційних документах на автомобіль, що видані іноземним державним органом, контролюючий орган, у відповідності до вимог чинного законодавства, повинен по офіційних каналах затребувати від уповноваженого органу інформацію стосовно дати реєстрації автомобіля у зв'язку із такими розбіжностями у відомостях реєстраційного органу та офіційного дилера. Однак, як встановлено судом, відповідач з такими запитами до іноземних державних органів не звертався.

Відтак, використана відповідачем інформація офіційного представника виробника ОРЕL в Україні ТОВ «ОСОБА_6 Груп» не є належним та допустимим доказом в розумінні положень КАС України.

В той же час, на думку суду, позивачем доведено його добросовісність під час ввезення транспортного засобу на територію України та здійснення його митного оформлення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача належних правових підстав для винесення оскаржуваного рішення, у зв'язку з чим, останнє є протиправним та підлягає скасуванню, а позов задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягуються на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) до ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України (33028,м.Рівне, вул. Соборна,104, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39420640) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2017/00279 від 15.12.2017.

Присудити ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору, а саме 640,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд.

Повне рішення суду складено 05 березня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.