Справа № 463/4920/17
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/586/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Багрія В.М., Ніколіна В.В.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 11 грудня 2017 року суддя мармаш В.Я., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Львів у справі № 463/4920/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, повний текст складено 13.12.2017р. -

В С Т А Н О В И Л А:

04.10.2017р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову винесену Інспектором УПП у м.Львові Ридошем А.В. у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 173073, про визнання його винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 255 грн..

Позов обґрунтовує тим, що 26.09.2017 року, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_1, він здійснював рух у лівій смузі на вул. Липинського у м. Львові в напрямку просп. Чорновола В. Не доїжджаючи 100 м. до перехрестя вулиць Липинського та Весняна невідомий автомобіль марки «БМВ» здійснив непередбачуваний маневр, обгін з правого боку на великій швидкості, тому з метою уникнення зіткнення, він був змушений різко загальмувати й повернути вліво, що частково спричинило (лівими колесами) виїзд його автомобіля, на зустрічну смугу руху, перетнувши подвійну суцільну смугу дорожньої розмітки.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 11 грудня 2017р. відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із винесеною постановою суду, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, позивач подав апеляційну скаргу і просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести рішення, яким позов задоволити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що в своїх поясненнях повністю заперечував факт перетину подвійної суцільної смуги дорожньої розмітки та вказував на те, що жодного наїзду колесами свого автомобіля на подвійну суцільну смугу дорожньої розмітки взагалі здійснено не було.

Протягом усього часу оформлення адміністративного правопорушення, не визнавав ніби-то вчинене ним правопорушення про перетин подвійної смуги дорожньої розмітки, наголошував лише про намір це зробити, вказував що лише за намір (а не виконану дію) карати не можна та просив обмежитись усним зауваженням за те, що зманеврував своїм автомобілем близько до подвійної смуги дорожньої розмітки, проте без наїзду на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача, який просить задоволити апеляційну скаргу, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і таке вбачається із оскаржуваної постанови серії ЕАА № 173073 від 26.09.17р., що 26 вересня 2017 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_1 на вул. Липинського, 26 у м. Львові, перетнув дорожню розмітку 1.3 ПДР «Подвійна суцільна лінія», яка розділяє транспортні потоки в обидві сторони, чим порушив п. 8.5.1 ПДР, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення є правомірною, виходячи з наступного:

Адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність - ст.9 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху. Тобто, складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП не є обов'язковим.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наданого відповідачем, і дослідженого судом апеляційної інстанції, відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора (а.с.28), вбачається, що ОСОБА_1 визнавав вчинене ним порушення.

Колегія суддів обумовлює і ту обставину, що в судовому засіданні апеляційної інстанції, позивач давав непослідовні покази: визнання вини, її частковості, аж до не визнання, оскільки факт правопорушення не був належними чином зафіксований працівниками поліції.

Таким чином, судом першої інстанції вина позивача встановлена непрямими доказами, що й приймається до уваги колегією суддів.

Щодо твердження апелянта про не можливість встановити, з приводу яких обставин здійснювалась відеофіксація оформлення адміністративного правопорушення, оскільки неправильно зазначено дату на відеофайлах запису з нагрудних камер відеоспостереження працівників патрульної поліції - 10.10.2010, то колегія суддів зазначає, що позивач не заперечує, що дані події мали місце, а помилковість дати підтверджується тим, що був збій в налаштуванні камер, однак, таке не спростовує самого факту події і визнання самим позивачем вини в інкримінованому порушенні.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

керуючись ст.243 ч.3, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м.Львова від 11 грудня 2017 року у справі № 463/4920/17- без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді В. М. Багрій
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 05.03.18