Справа № 810/2665/17
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2018 року 810/2665/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Сіренко Ю.П., за участю представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Київській області до Приватного підприємства "Торговий дім "Макс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в:

Головне управління ДФС у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного підприємства "Торговий дім "Макс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" про визнання правочину недійсним, укладеного між відповідачами, за результатами якого складено податкові накладні від 15.05.2016 №72, від 14.05.2016 №77, від 13.05.2016 №76, від 12.05.2016 №75, від 11.05.2016 №74, від 10.05.2016 №73, від 10.05.2016 №71.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30.05.2017 у кримінальній справі № 331/2945/17 особу, яка створила (придбала) ПП "ТД "Макс" з метою прикриття незаконної діяльності, було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 205-1 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємство, підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи).

У зв'язку з зазначеним, позивач вважає, що правочин, що мав місце між відповідачами, за наслідком вчинення якого було складено податкові накладні від 15.05.2016 №72, від 14.05.2016 №77, від 13.05.2016 №76, від 12.05.2016 №75, від 11.05.2016 №74, від 10.05.2016 №73, від 10.05.2016 №71, має бути визнаний недійсним в судовому порядку на підставі вимог ч. 3 статті 228 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача ТОВ "Красилівський ливарний завод", заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що вирок Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30.05.2017 у кримінальній справі № 331/2945/17 не стосується обставин укладення правочину між ПП "ТД "Макс" та ТОВ "Красилівський ливарний завод", оскільки такі обставини не досліджувались під час розгляду справи по обвинуваченню винних у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що вказаний вирок не є належним доказом недійсності правочину. Зокрема, акцентував увагу на тому, що такий правочин був укладений не особою, визнаною вказаним вироком винною у вчинені злочину, а особою, яка займала посаду директора ПП "ТД "Макс". Крім того, представник відповідача зазначив, що зобов'язання за договором поставки від 01.05.2016 №1-05 було виконано ПП "ТД "Макс". Зокрема, згідно податкових накладних, видаткових накладних та товарно-транспортних накладних ПП "ТД "Макс" було поставлено на адресу ТОВ "Красилівський ливарний завод" товарно-матеріальні цінності, які в подальшому були використані в господарській діяльності, жодних зауважень щодо оплати та якості поставленого товару висунуто не було. Також зазначив, що будь-яка відповідальність носить індивідуальний характер, а тому ТОВ "Красилівський ливарний завод" не може нести відповідальність за можливі протиправні дії його контрагента.

Представник відповідача ПП "ТД "Макс" до суду письмових заперечень на позовну заяву не надав.

У судове засідання, призначене на 26.01.2018, з'явився представник позивача.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство "Торговий дім "Макс" зареєстровано в якості юридичної особи 07.06.2010 за адресою: 69037, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 18-В, офіс 31. Керівником ПП "ТД "Макс" з 26.08.2015 є ОСОБА_1.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" зареєстровано в якості юридичної особи 29.09.2009. Директором вказаного товариства з 29.09.2009 є ОСОБА_2.

01.05.2016 між ПП "ТД "Макс" (Продавець) та ТОВ "Красилівський ливарний завод" (Покупець) укладено договір поставки №1-05.

За умовами пункту 1.1 даного договору продавець зобов'язаний поставляти (передавати товар у власність покупця), а покупець купувати (оплатити та прийняти) товар від продавця в асортименті, по кількості і по цінам згідно накладної або рахунку по оплаті.

Відповідно до пункту 10.3 вказаного договору, договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31 грудня 2016 року.

На виконання умов укладеного договору сторонами оформлені накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні. Відповідність придбаних товарно-матеріальних цінностей (плитка чавунна б/у, труба чавунна б/у) якості підтверджується лабораторними дослідженнями.

Зокрема, на виконання умов договору ПП "ТД "Макс" було виписано на користь ТОВ "Красилівський ливарний завод" податкові накладні: від 10.05.2016 №71 на загальну суму 124538,40 грн., у тому числі ПДВ 20756,40 грн.; від 10.05.2016 №73 на загальну суму 135858,60 грн., у тому числі ПДВ 22643,10 грн.; від 11.05.2016 №74 на загальну суму 131154,84 грн., у тому числі ПДВ 21859,14 грн.; від 12.05.2016 №75 на загальну суму 124299,36 грн., у тому числі ПДВ 20716,56 грн.; від 13.05.2016 №76 на загальну суму 141663,24 грн., у тому числі ПДВ 23610,54 грн.; від 14.05.2016 №77 на загальну суму 129203,28 грн., у тому числі ПДВ 21533,88 грн.; від 15.05.2016 №72 на загальну суму 133308,00 грн., у тому числі ПДВ 22218,00 грн.

Вказані податкові накладні, згідно наявних у них даних, були складені директором ПП "ТД "Макс" ОСОБА_1.

Вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30.05.2017 у кримінальній справі № 331/2945/17 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 205-1 КК України (в редакції 10.10.2013), ч. 2 ст. 205-1 КК України, та на підставі угоди про визнання винуватості, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України призначено їм покарання:

ОСОБА_3 - у вигляді 5 років позбавлення волі та стягнення штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 51000 гривень у дохід держави, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки.

ОСОБА_4 - у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 51000 гривень у дохід держави, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

ОСОБА_5 - у вигляді 3 років обмеження волі та стягнення штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки.

ОСОБА_6 - у вигляді 3 років обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнена від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 1 рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки.

Даним вироком встановлено, що ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 організували придбання та створення юридичних осіб для прикриття незаконної діяльності, у тому числі ПП "Торговий дім "Макс".

Так, зі змісту вказаного вироку вбачається, що "….. у середині серпня 2015 року, більш точний час та місце не встановлені, ОСОБА_3 надав вказівку невстановленій слідством особі на перереєстрацію підприємства ПП "ТД "Макс" на малозабезпеченого громадянина, який погодиться зареєструвати на свої ім'я підприємства без мети здійснення підприємницької діяльності. На виконання злочинного плану на придбання юридичної особи для прикриття незаконної діяльності, невстановлена слідством особа, в середині серпня 2015 року діючи за вказівкою ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 з пропозицією перереєструвати на ім'я останнього підприємство без мети здійснення підприємницької діяльності. Отримавши згоду ОСОБА_1 на спільне вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 та невстановлені особи, досудове розслідування злочинів вчинених якими здійснюється у кримінальному провадженні № 0000201, досяг з ним домовленості на спільне вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, ОСОБА_3, діючи у складі організованої групи, реалізуючи умови загального злочинного плану, відомого всім учасникам, на придбання ПП "ТД "Макс" надав грошові кошти невстановленій слідством особі на придбання вказаного підприємства та видаткові операції пов'язані із проведенням державної реєстрації, необхідним оформленням в державних органах та банківських установах.

28.08.2015 невстановлена слідством особа, яка діяла за вказівкою ОСОБА_3, перебуваючи у невстановленому слідством місці в м. Запоріжжя, підписав документи у ОСОБА_1, за якими останній стане одноособовим засновником та директором ПП "ТД "Макс", а саме: реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 28.08.2015, рішення власника №1/15 від 25.08.2015, наказ №1-15 від 25.08.2015, реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 28.08.2015, статут ПП "ТД "Макс" за №8027364 від 28.08.2015, договір купівлі-продажу корпоративних прав (частки в статутному капіталі) ПП "ТД "Макс" від 25.08.2015, довіреність №01/15 від 25.08.2015, без справжнього наміру здійснювати господарську та поточну діяльність підприємства, яка передбачена його статутом, а з метою прикриття вищевказаної незаконної діяльності.

28.08.2015 невстановлена слідством особа, досудове розслідування злочинів вчинених яким здійснюється у кримінальному провадженні № 0000201, реалізуючи відведену йому організатором групи ОСОБА_3, роль виконавця злочину, діючи у складі організованої групи, реалізуючи умови злочинного плану, направленого на придбання ПП "ТД "Макс" з метою прикриття вказаної незаконної діяльності, подав до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 28.08.2015, рішення власника №1/15 від 25.08.2015, наказ №1-15 від 25.08.2015, реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 28.08.2015, статут ПП "ТД "Макс" за №8027364 від 28.08.2015, договір купівлі-продажу корпоративних прав (частки в статутному капіталі) ПП "ТД "Макс" від 25.08.2015, довіреність №01/15 від 25.08.2015, тобто здійснив придбання суб'єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності по наданню послуг з конвертації грошових коштів, у тому числі з метою умисного ухилення від сплати податків іншими суб'єктами господарювання, про що повідомив ОСОБА_3 та іншим учасникам організованої групи.

В подальшому, після державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, надав вказівку невстановленій слідством особі, досудове розслідування злочинів вчинених яким здійснюється у кримінальному провадженні №0000201, який переслідуючи мету прикриття незаконної діяльності, використовуючи електронний цифровий підпис ОСОБА_1, подавали в період з 28.08.2015 по 31.12.2016 до Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 14, податкові звіти для придання незаконної діяльності фіктивного підприємства законного вигляду, а також використовуючи програмний комплекс банківських послуг "Клієнт-Банк" фінансові операції з грошовими коштами, у тому числі для подальшого їх зняття в касі банку, на загальну суму 34575310 гривень".

Також, у даному вироку зазначено, що "ОСОБА_3, будучи організатором організованої групи, організував внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, з метою придбання юридичної особи для прикриття незаконної діяльності пов'язаної з наданням послуг з конвертації грошових коштів, зокрема, щодо ПП "ТД "Макс".

Таким чином, судом при розгляді кримінальної справи було встановлено, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у фіктивному підприємництві, тобто створенні (придбанні) суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, та в організації внесення, за попередньою змовою групою осіб, в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також в організації умисного подання документів, які містять завідомо неправдиві відомості, державному реєстратору, вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 205-1 КК України (в редакції 10.10.2013), ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Копія зазначеного вироку, що міститься в матеріалах справи, містить відмітку Жовтневого районного суду міста Запоріжжя, що вирок суду набрав законної сили 30.06.2017.

З огляду на наявний вирок Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30.05.2017 у кримінальній справі № 331/2945/17, контролюючий орган вважає наявність правових підстав для визнання вищевказаного договору недійсним.

Згідно з п.п.20.1.30 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першої статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6 ст. 203 ЦК).

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Водночас, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. 2 ст. 228 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 228 ЦК України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

З аналізу вказаних норм законодавства випливає наявність двох окремих видів недійсності правочинів: ті, що порушують публічний порядок та є нікчемними, і ті, що вчинені з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, і є оспорюваними, - недійсність їх прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність в судовому порядку на підставах, установлених законом.

Таким чином, застосування наслідків недійсного правочину, які були укладені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, передбачених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, здійснюється до правочинів, недійсність яких встановлюється судом.

При цьому, для кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина сторони, внаслідок чого необхідно довести наявність умислу у сторін при укладенні та вчиненні конкретного правочину щодо настання певних протиправних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний правочин між ПП "ТД "Макс" та ТОВ "Красилівський ливарний завод" був вчинений 01.05.2016.

За наслідком вчинення вказаного правочину було складено податкові накладні від 15.05.2016 №72, від 14.05.2016 №77, від 13.05.2016 №76, від 12.05.2016 №75, від 11.05.2016 №74, від 10.05.2016 №73, від 10.05.2016 №71.

При цьому, такий правочин від імені ПП "ТД "Макс" було вчинено його директором ОСОБА_1.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПП "ТД "Макс" (), ОСОБА_1 є керівником даного підприємства з 26.08.2015.

Як було встановлено судом, вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30.05.2017 у кримінальній справі № 331/2945/17 визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 205-1 КК України (в редакції 10.10.2013), ч. 2 ст. 205-1 КК України, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

У той же час, у даному вироку не зазначено про притягнення до кримінальної відповідальності саме директора ПП "ТД "Макс" ОСОБА_1.

Більш того, зі змісту вказаного вироку вбачається, що предметом дослідження кримінальної справи були лише обставини щодо створення (придбання) ПП "ТД "Макс" та внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також обставини подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості.

Разом з тим, вчинення оспорюваного правочину з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, та обставини його укладення і подальшого виконання ПП "ТД "Макс" та ТОВ "Красилівський ливарний завод" у даному вироку не досліджувалися.

Отже, наданий позивачем вирок Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30.05.2017 у кримінальній справі № 331/2945/17 не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ наявності умислу відповідачів на вчинення правочинів з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, оскільки таким вироком не встановлені обставини вчинення відповідачами спірного правочину.

Жодних інших належних доказів, які б підтверджували, що зміст укладеного відповідачами правочину суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та що вони не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ними, позивачем надано не було.

При цьому, суд не бере до уваги посилання контролюючого органу на постанову Верховного Суду України від 17.11.2015 (ЄДРСР №54688653), оскільки остання стосується правової оцінки господарської операції по суті, а не оцінки дійсності чи недійсності правочину (договору) як такого.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, жодним чином не можуть бути безумовним та достатнім доказом нікчемності (недійсності) правочину, укладеного між ПП "ТД "Макс" та ТОВ "Красилівський ливарний завод", як такого, який завідомо суперечить інтересам держави, адже, як вже зазначалось, доказом вини особи в порушенні публічного порядку є виключно вирок суду та/або рішення суду про визнання угоди недійсною, яких позивачем не надано, а судом з наявних у матеріалах справи доказів не встановлено.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 05 лютого 2018 р.