Справа № 820/4424/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4424/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Калиновського В.А.

суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.

представник відповідача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного вищого навчального закладу "Харківський інститут соціального прогресу" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2017, суддя Панченко О.В., м. Харків, повний текст складено 01.12.17 по справі № 820/4424/17

за позовом Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

до Приватного вищого навчального закладу "Харківський інститут соціального прогресу"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного вищого навчального закладу "Харківський інститут соціального прогресу", в якому просив суд: стягнути з відповідача, Приватного вищого навчального закладу "Харківський інститут соціального прогресу", , суми заборгованості по відшкодуванню різниці у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників за період з квітня 2017 року по серпень 2017 року у сумі 760,63 грн. на користь Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на р/р управління 1631 в філію ХОУ АТ ДОБУ, МФО 351823, код ЄДРПОУ управління 41247819.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач має заборгованість з відшкодування витрат на виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» колишнім працівникам відповідача, яка до теперішнього часу не сплачена.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2017 року адміністративний позов Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", Закону України "Про освіту", Закону України "Про вищу освіту", Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ і організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. № 372, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Приватний вищий навчальний заклад "Харківський інститут соціального прогресу" зареєстрований у якості юридичної особи 17.04.1995 року (а.с.56).

Понесення витрат по виплаті пенсій підтверджується відповідними повідомленнями про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів за період з квітня по серпень 2017 року, наявними в матеріалах справи.

Київським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова на адресу відповідача сформовані відповідні повідомлення, які отримані представником відповідача, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

Загальна сума пенсії, яка виплачена колишнім працівникам Приватного вищого навчального закладу "Харківський інститут соціального прогресу", а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6Й, ОСОБА_7 за період з квітня по серпень 2017 року, складає 68073,35 грн.

Судом встановлено, що на адресу відповідача ОСОБА_8 Пенсійного фонду України м. Харкова складено та направлено повідомлення №645, №682, №687, №713 про необхідність відшкодування різниці пенсії, які містили відповідні розрахунки.(а.с.10-15).

Зазначені повідомлення відповідачем отримані, проте не оскаржені.

Таким чином, сума заборгованості з відшкодування різниці у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників за квітень - серпень 2017 року склала 760,63 грн. До теперішнього часу заборгованість не погашена.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", пенсійне забезпечення наукових (науково-педагогічних) працівників здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Згідно з "Перехідними положеннями" Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", до 1 січня 2017 року різниця між сумою пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на яку має право науковий працівник, фінансується: - для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів державного бюджету; - для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної згідно з цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Механізм фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ - IV рівнів акредитації визначається Порядком фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ і організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 №372 (далі - Порядок).

Відповідно до п.9 Порядку, різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3 - 8 цього Порядку.

Згідно п.5 Порядку, розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Відповідно до п.8 цього Порядку, у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

З матеріалів справи встановлено, що Приватний вищий навчальний заклад "Харківський інститут соціального прогресу" зареєстрований у якості юридичної особи 17.04.1995 року (а.с.56).

Загальна сума пенсії, яка виплачена колишнім працівникам Приватного вищого навчального закладу "Харківський інститут соціального прогресу", а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6Й, ОСОБА_7 за період з квітня по серпень 2017 року, складає 68073,35 грн.

Судом встановлено, що на адресу відповідача ОСОБА_8 Пенсійного фонду України м. Харкова складено та направлено повідомлення №645, №682, №687, №713 про необхідність відшкодування різниці пенсії, які містили відповідні розрахунки (а.с.10-15).

Зазначені повідомлення відповідачем отримані, проте не оскаржені.

З урахуванням наведеного, сума заборгованості з відшкодування різниці у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників за квітень - серпень 2017 року склала 760,63 грн. та вона підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про відсутність у нього статусу вищого навчального закладу, в звязку з чим він не має обовязку відшкодовувати різницю між пенсією, призначеною особі згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про освіту», навчальний заклад набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Згідно ч. 5 зазначеної статті діяльність навчального закладу розпочинається за наявності ліцензії на здійснення діяльності, повязаної з наданням послуг для одержання освіти і підготовкою фахівців різних рівнів кваліфікації. Ліцензія видається в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем до суду не надано доказів виключення його з відповідного державного реєстру як юридичної особи.

Таким чином, відсутність відповідної ліцензії, на яку посилається відповідач, не впливає на ту обставину, що відповідач є вищим навчальним закладом, хоча він і не надає послуги для одержання вищої освіти. Також дана обставина не впливає на обовязок відповідача, як вищого навчального закладу, відшкодовувати відповідну різницю в пенсії, призначеної його працівникам.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відповідачем були видані довідки, які підтверджують характер роботи. Згідно цих довідок ХІСП є вищим навчальним закладом недержавної форми власності ІІІ рівня акредитації. При цьому, відповідачем у зазначених довідках вказані номери акредитаційних сертифікатів та зазначено, що довідки дані для предявлення до органів пенсійного фонду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2017 року по справі 820/4424/17 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного вищого навчального закладу "Харківський інститут соціального прогресу" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2017 по справі № 820/4424/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_9
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_10 ОСОБА_11
Повний текст постанови складено 07.03.2018.