Справа № 823/351/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року справа № 823/351/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Паламаря П.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (18000, АДРЕСА_1, далі позивач) до управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 195, далі відповідач), в якому просить:

-визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаській області у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки ТУ ДСА України в Луганській області № 1940-17-Вих від 20.11.2017;

-зобов'язати управління Пенсійною фонду України в м. Черкасах Черкаській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90%, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання 26.01.2017, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 31733 грн.

Відповідно до ст. ст. 257, 263 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з січня 2017 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області як суддя у Артемівського районного суду м. Луганська у відставці та отримує довічне грошове утримання у розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

24.11.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення для його обрахунку, згідно довідки ТУДСА України в Луганській області. Листом відповідача від 30.11.2017 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку з тих підстав, що матеріальна допомога на оздоровлення не включається до складу суддівської винагороди.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням та зазначає, що матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат, і входить до складу фонду оплати праці. Посилаючись на положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позивач зазначає, що для включення матеріальної допомоги для обрахунку довічного грошового утримання, є її наявність у складі заробітної плати відповідної категорії працівників та підтвердження відрахувань з цієї суми передбачених чинним законодавством.

20.02.2018 відповідач надав до суду відзив на позов, у якому заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що згідно ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до складу суддівської винагороди не входить матеріальна допомога на оздоровлення, а тому остання не повинна братись до уваги при обчисленні щомісячного грошового утримання суддів у відставці.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Вищої ради юстиції України від 19.12.2016 №3287/0/15-16 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Артемівського районного суду м.Луганська, у звязку з поданням заяви про відставку. Наказом в.о. голови Артемівського районного суду м. Луганська від 26.12.2016 №8-ос позивача відраховано зі штату Артемівського районного суду м. Луганська.

З січня 2017 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області як суддя Артемівського районного суду м. Луганська у відставці та отримує довічне грошове утримання у розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

Щомісячне довічне грошове утримання призначено позивачеві на підставі поданої ним заяви та довідки про заробітну плату для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці, в якій не було відображено суму матеріальної допомоги на оздоровлення.

Територіальним управлінням ДСА України в Луганській області позивачеві видано довідку від 20.11.2017 №1940/17-вих, в якій також зазначена інформація про виплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 16000,00 грн.

24 листопада 2017 року позивач звернувся до УПФУ в м. Черкасах Черкаської області із завою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, згідно довідки ТУ ДСА України в Луганській області.

Листом відповідача від 30.11.2017 №378/С-10 позивача повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення заяви про включення матеріальної допомоги на оздоровлення до суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання. Згідно ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до складу суддівської винагороди не враховується матеріальна допомога на оздоровлення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі ОСОБА_2 № 2453-VI) суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Поняття суддівської винагороди, визначене ч. 2 ст. 133 Закону № 2453-VI, є комплексним, а перелік зазначених її складових є сталим та вичерпним.

Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 133 вказаного Закону, іншого визначення поняття грошового забезпечення суддів чинне законодавство не передбачає.

Статтею 141 Закону №2453-VI передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

30 вересня 2016 року набрав чинності ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 (надалі - ОСОБА_2 № 1402-VIII).

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII установлено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України № 2453-VI від 07.07.2010 «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII).

Отже, виходячи з аналізу вказаних правових норм вбачається, що судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

Законодавством, чинним станом на час призначення позивачу щомісячного грошового утримання, та на час звернення до Пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку передбачений чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді, до якого матеріальна допомога на оздоровлення не включається.

Таким чином, при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання слід керуватись положеннями ст. 133 Закону №2453-VI, згідно з якими матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, а тому підстави для врахування її для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання відсутні. ОСОБА_2 є чинним, Конституційним Судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

В обґрунтування наявності підстав для включення до матеріальної допомоги на оздоровлення до складу суддівської винагороди, з якої обраховується розмір щомісячного довічного грошового утримання позивач посилався на норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, суд вважає вказані посилання на норми Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" безпідставними, адже зазначені норми регулюють порядок обрахування заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в той час як позивачу призначено довічне грошове утримання згідно норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

При цьому, суд також вважає помилковими посилання позивача у спірних правовідносинах на рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року з огляду на те, що зазначене рішення не стосується включення матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної оплачуваної відпустки у складову суддівської винагороди та розрахунку довічного грошового утримання судді.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що орган пенсійного фонду правомірно відмовив позивачу у врахуванні матеріальної допомоги на оздоровлення при обчислені щомісячного довічного грошового утримання, а, відтак, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар