Справа № 274/4254/17
Суддя: Замега О. В.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

cправа № 274/4254/17
провадження № 2-а/0274/216/17
РІШЕННЯ

Іменем України

01.03.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., за участю секретарі Павлюк - Жук А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Рівненській області про визнання дій неправомірними і зобов"язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, і просить визнати неправомірною відмову відповідача, щодо піготовки та направлення до ГУ ПФУ в Житомирській області матеріалів для призначення йому пенсії за вислугою років. Також просить зобов'язати відповідача підготувати та направити до ГУ ПФУ в Житомирській області матеріали відносно нього для призначення йому пенсії за вислугою років.

Ухвалою від 18.10.2017 за вказаним позовом було відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

ГУНП в Рівненській області 05.12.2017 року подало до суду письмові заперечення на позовну заяву.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10. 2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп. 10 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією КАС України, в частині у якій вони не встановлюють нових обов'язків, скасовують чи звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи обмежують їх використання.

До того ж, відповідно до ст. 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких приорітетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність справи або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Положеннями ч. 4 ст. 12 КАС України, визначено коло справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження. Нормами ч. 4 ст. 257 КАС України, визначено коло справ, які не можуть розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.

Параграфом 2 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» КАСУ визначається, що розгляд справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (ст. 286 КАС України) віднесено до категорії термінових адміністративних справ.

Дана справа не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

На підставі викладеного судом прийнято рішення про те, що справа підлягає подальшому розгляду згідно КАС України в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України. Звільнений через хворобу з посади начальника Сарнецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, даний факт сторони не оспорюють.

З матеріалів справи вбачається, що позивач згідно з Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 05.12.2016 № 296 о/с звільнений зі служби в поліції за п. 2.ч. 1. ст. 77(через хворобу), вислуга років на день звільнення складає в календарному обчисленні 21 рік 03 місяці 20 днів, у пільговому - 29 рік 02 місяці 26 днів(а.с. 11, 12).

В липні 2017 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Рівненській області із заяавою про підготовку та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області матеріали для призначення йому пенсії за вислугою років.

Відповіддю відповідача № 11/188 зі від 09.08.2017 року позивачу було відмовлено у підготовці та направленні документів, оскільки він не має визначеної законодавством вислуги років, тому права на призначення пенсії за вислугою років не здобув(а.с. 10).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суддя враховує наступне.

П. «б» ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлює, що особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону.

Згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; 3 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по ЗО вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Також, положення статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», встановлюють, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.

Абзац 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», встановлює, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

З вказаної Постанови вбачається, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується пільговий стаж роботи на встановлених цим Порядком посадах.

Тобто, з аналізу викладених положень наведеного Порядку вбачається, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських»

Відтак, положення усіх зазначених вище нормативно-правових актів не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислугу років у пільговому обрахуванні не можуть зараховувати до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

З огляду на викладене, суд вважає, що посилання відповідача на відсутність підстав для звернення до Головного управління Пенсійного фонду України для розгляду питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років та необхідність врахування лише календарної вислуги років, є безпідставним і не ґрунтується на вимогах закону.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний Суд України, яка викладена в ухвалах від 05.11.2015 по справі К/800/46432/14 та від 21.03.2017 по справі № 345/3710/126-а.

Враховуючи наведене, суд визнає неправомірною відмову Головного управління Національної поліції в Рівненській області, щодо піготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області матеріалів для призначення пенсії позивачу за вислугою років, та вважає необхідним зобов'язати відповідача підготувати та направити до ГУ ПФУ в Житомирській області матеріали відносно позивача для розгляду питання щодо призначення йому пенсії за вислугою років.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 19, 77, 243-246, 260, 293, 295, 297, 382 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Головного управління Національної поліції в Рівненській області, щодо піготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області матеріалів для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області підготувати та направити до ГУ ПФУ в Житомирській області матеріали відносно ОСОБА_1 для розгляду питання щодо призначення йому пенсії за вислугою років.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення КАС України» до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: О.В.Замега