Справа № 808/1680/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

20 лютого 2018 року Справа № 808/1680/17
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Татаринова Д.В., суддів Батрак І.В., Стрельнікової Н.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ" до Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень неправомірною,

за участю представників:

від позивача - Пристромко М.П.

від відповідача - Іванюк Н.В.

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ» (далі - позивач ) до Міністерства екології та природних ресурсів України (далі - відповідач) про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень неправомірною.

Представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В судовому засіданні представник підтримала клопотання зазначивши, що позивач звернувся до Міністерства із листом повідомлення про внесені зміни у ліцензійну діяльність 01 листопада 2016 року. Позивач обізнаний що даний лист Мінприроди отримано 10 листопада 2016 року. Отже фактично з листопада місяця позивач був обізнаний про порушення його інтересів. З цих підстав просить суд залишити без розгляду позовну заяву позивача, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні проти клопотання представника відповідача заперечив та зазначив, що реальне усвідомлення протизаконної бездіяльності відповідача позивачем відбулось саме за наслідками перевірки від 23 грудня 2016 року. Зазначив, що позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Разом з тим, суд дослідивши матеріали справи та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, не може погодитись із твердженням відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, щодо невнесення змін до ліцензійного реєстру відносно позивача в частині зміненої юридичної адреси розпочалось з 12 червня 2015 року та в частині фактичної адреси з 11 листопада 2016 року з моменту отримання листа від 01 листопада 2016 року, який отримано 10 листопада 2016 року.

При поданні позовної заяви позивач зазначає, що про порушення своїх прав та інтересів позивач дізнався саме за наслідками проведеної перевірки отримавши акт перевірки від 23 грудня 2016 року. Тобто саме після встановлення зазначених обставин неналежне ведення відповідачем ліцензійного реєстру та ліцензійної справи позивача стало порушенням відповідачем чинного законодавства, яке має індивідуальний характер, тобто бездіяльністю відповідача, яка порушує права позивача.

Відповідачем в своєму клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду зазначено, що строк на звернення до суду із позовною заявою у позивача сплив 11 травня 2016 року.

Розглядаючи клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини надто суворе тлумачення внутрішніми судами вказаної процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і заважає розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Корнєв і Карпенко проти України" (Заява № 17444/04), вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретний аспект права на справедливий судовий розгляд, гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції, що передбачає право мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є "необхідним" для підготовки основного розгляду справи. Кожен повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих особі, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи. Обмеження зазначених прав є порушенням пункту 3 статті 6 Конвенції, взятого в поєднанні з пунктом 1 статті 6 Конвенції.

При прийнятті ухвали суд бере до уваги правову позицію, викладену у справі «Іліан проти Туреччини» (llhan v. Turkey), заява N 22277/93, п. 63, ЄСПЛ 2000-VII, згідно з якою правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідачем при поданні клопотання без розгляду, не додано до нього жодного доказу, які б підтверджували про те, що з листопада місяця 2016 року позивач обізнаний про порушення його прав та інтересів.

Колегія суддів приймає твердження позивача, що він дізнався про порушення своїх прав 23 грудня 2016 року тобто при отриманні акту перевірки.

Таким чином, позивач вживав відповідних заходів щодо захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення вищевказаної позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений статтею 256 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений статтями 294, 295 КАС України.

Рішення буде складено у повному обсязі відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 243 КАС України, протягом п'яти днів.

Ухвалу складено у повному обсязі 23 лютого 2018 року.

Головуючий суддя Д.В. Татаринов

судді: І.В. Батрак

Н.В.Стрельнікової