Справа № 826/10893/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 лютого 2018 року № 826/10893/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іммошан Україна» до Головного управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Іммошан Україна» (далі - позивач) з позовом до Головного управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.03.2017 року № ;

- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо не надання держказначейству висновку із зазначенням суми у розмірі 1 438 924,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь позивача;

- зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві надати Державному казначейству України висновок із зазначенням суми у розмірі 1 438 924,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ «Іммошан Україна».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав на те, що податковим органом безпідставно прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, оскільки відповідачем у період, що перевірявся не допущено встановлених актом перевірки порушень, а всі проведені позивачем господарські операції підтверджені належним чином складеними первинними бухгалтерськими документами.

У судовому засіданні 05.12.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач явку свого представника у відповідне судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З письмових заперечень відповідача вбачається, що на виконання умов договору доручення від 03.12.14 № 03/12/2014-KIDEAL позивач в квітні, травні, липні, серпні, жовтні, грудні 2015 року перерахував ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» кошти згідно з платіжними дорученнями на загальну суму 14 688 810,79 грн., у тому числі ПДВ - 2 448 135,13 грн. Однак станом на 16.02.2017 року відсутні акти виконаних робіт/наданих послуг за договором доручення від 03.12.14 № 03/12/2014-KIDEAL, що, на думку відпаовідача, є порушенням вимог пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та призвело до завищення позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2016 року у розмірі 1 438 924,00 грн.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання суд, керуючись частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо ненадання держказначейству висновку із зазначенням суми у розмірі 1 438 924,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь позивача слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведеної документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за вересень 2016 року відповідачем виявлено порушення позивачем пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що, на думку контролюючого органу, призвело до завищення позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість боку на 1 438 924,00 грн. за вересень 2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 23.02.2017 року №68/26-15-14-04-01-10/35210744 .

Не погодившись із актом перевірки від № 68/26-15-14-04-01-10/35210744 від 23.02.2017 року позивач подав на нього заперечення від 01.03.2017 року, які залишено контролюючим органом без задоволення.

На підставі висновків вказаного акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 17.03.2017 року №, яким відмовлено у наданні позивачу права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вратість у розмірі 1 438 924,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач 27.03.2017 року звернувся до Головного управління ДФС у м. Києві зі скаргою, яка за результатами її розгляду залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Вказане зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований як товариство з обмеженою відповідальністю та є платником податку на додану вартість.

Позивачем 18.10.2016 року було подано податкову декларацію з податку на додану вартість № за вересень 2016 року, в якій задекларовано відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок підприємства у сумі 1 438 924,00 грн. (від'ємне значення сформоване у квітні-грудні 2015 року).

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та алгоритм дій платника податку та державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість встановлені статтею 200 Податкового кодексу України, а також Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39 (далі по тексту - Порядок №39), чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, згідно з пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. У такій заяві платник податку зазначає про його відповідність або невідповідність критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті.

Згідно з пунктами 200.10 та 200.11 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

У відповідності до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Поряд з цим, пунктом 6 Порядку №39 встановлено, що у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

При цьому згідно 7 пункту Порядку №39 орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість, та протягом п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Так, за змістом пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Водночас, пунктом 37 підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу було призупинено дію пункту 200.11 статті 200 з 1 липня 2015 року до 1 січня 2017 року.

Сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою контролюючим органом з дня, наступного за днем закінчення терміну проведення камеральної перевірки, у разі якщо камеральна перевірка проведена не була або за результатами проведення перевірки податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику податку у строк, визначений цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, камеральна перевірка щодо правомірності нарахування суми податку на додану вартість у податковій декларації № за вересень 2016 року, в якій позивачем було задекларовано відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 438 924,00 грн., відповідачем не проводилась.

З огляду на зазначене, станом на 20.11.2016 року заявлена позивачем сума бюджетного відшкодування у розмірі 1 438 924,00 грн. була узгоджена відповідачем.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17.03.2017 року № слід зазначити наступне.

Пунктом 37 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України було призупинено дію пункту 200.11 статті 200 з 1 липня 2015 року до 1 січня 2017 року щодо проведення документальних позапланових виїзних перевірок.

Відповідно до пункту 200.4. статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200"1.3 статті 200"1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200"1.3 статті 200"1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від'ємного значення, сформованого за операціями:

за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками;

з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

У відповідності до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов'язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов'язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, податкову декларацію з податку на додану вартість № за вересень 2016 року позивачем було подано 18.10.2016 року, граничною датою проведення камеральної перевірки було 18.11.2016 року, а документальної - 17.12.2016 року.

Позивачем 24.01.2017 року було подано скаргу на неправомірні дії посадових осіб ДПІ в Оболонському районі м. Києва щодо не надання держказначейству висновку із зазначенням суми у розмірі 1 438 924,00 грн. для відшкодування з бюджету.

Водночас, відповідач 03.02.2017 року направив посадову особу для проведення документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2016 року, чим порушив вимоги пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України в частині строків проведення такої перевірки.

Однак, аналізуючи висновки акту перевірки, складеного за результатами документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2016 року, слід вказати на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків та дослідження факту товарності операції через проведення фактичної перевірки наявності отриманих товарів/послуг.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (довіритель) та ТОВ "Ріал Істейт Ф.К.А.У" (повірений) укладено договір доручення від 03.12.2014 року, за яким довіритель доручив, а повірений зобов'язався від імені, в інтересах та за рахунок довірителя вчиняти правочини (виконувати дії) з третіми особами на поставку товарів, надання послуг, виконання робіт, оформлення містобудівної та дозвільної документації та здійснення інших дій для проектування та будівництва торгівельно-розважального комплексу.

Із висновків акту перевірки №68/26-15-14-04-01-10/35210744 від 23.02.2017 року, вбачається, що посадовими особами контролюючого орагану взагалі не досліджувались первинні документи позивача та його контрагента, як того вимагають відповідні норми Податкового кодексу України. Натомість зроблені висновки про відсутність права на бюджетне відшкодування лише на підставі відсутності актів виконаних робіт/наданих послуг по договору доручення від 03.12.2014 року №03/12/2014-KIDEAL.

Водночас, на підтвердження правомірності формування суми від'ємного значення, яка вплинула на суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, позивач надав копії наступних документів: копію додатка 3 до декларації з податку на додану вартість за вересень 2016 року, розшифровку додатку 3 до декларації з податку на додану вартість за вересень 2016 року, копію договору оренди №2/КВЕ/2014 від 01.05.2014 року, копію договору оренди №2/КРЕ/2014 від 01.01.2014 року, копію договору оренди №З/КМА/2014 від 26.08.2014 року, копію інвестиційного договору № 03-12-2014-KIDEAL від 03.12.2014 року, копію договору оренди нежитлового приміщення б/н від 01.04.2014 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) (№3050190 від 30.04.2015 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050197 від 30.04.2015 року на 1 аркуші, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050198 від 30.04.2015 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050199 від 30.04.2015 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050210 від 30.04.2015 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050213 від 30.04.2015 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050220 від 30.04.2015 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050262 від 31.05.2015 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050386 від 31.07.2015 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050399 від 31.07.2015 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050419 від 31.07.2015, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050444 від 31.08.2015 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050574 від 31.10.2015 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050634 від 30.11.2015 року, копію акту виконаних робіт (наданих ТОВ «Ріал Істейт Ф.К.А.У.» послуг) №3050712 від 31.12.2015року, копії виписки з банківського рахунку за 2015 рік та за 2016 рік.

Крім того, податковим органом при перевірці позивача не враховано того, що заявляючи до відшкодування суму податку на додану вартість у розмірі 1 438 924,00 грн., останній також включав до її вкладу суми податку на додану вартість, сплачені в ціні товарів (робіт, послуг) по іншим договорам, укладеним з ТОВ "Ріал Істейт Ф.К.А.У." та на підставі накладних, актів виконаних робіт/наданих послуг, та те що виписка по рахунку за період з 01.04.2015 року по 30.09.2016 року свідчить про перерахування позивачем коштів на виконання договору (передплати) №03-12-2014-KIDEAL від 03.12.2014 року.

Відтак, позивачем сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 413 596,16 грн. підтверджена належним чином складеними первинними бухгалтерськими документами, зокрема і актами виконаних робіт до відповідних договорів, що спростовує вказані висновки контролюючого органу.

Слід також зазначити, що виходячи із положень пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, роз'яснень, наданих Міністерством фінансів України (лист № від 21.07.2017 р. № 11310-09-10/19633) та Державної фіскальної служби України у своїх листах від 15.05.2017 pоку № 1568/4/99-99-12-02-01-13 14.12.2017 року № 2989/6/99-99-15-03-02-15/ІПК, формування податкового кредиту, перевищення якого над податковими зобов'язаннями дає право платнику претендувати на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюється за правилами, визначеними статтею 198 Кодексу, зокрема відповідно до пункту 198.2 цієї статті датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За таким принципом також визначаються податкові зобов'язання платника податку. Виключенням з цього принципу є лише певні операції, перелік яких визначається Кодексом, які дозволяють платникам податку формувати податкові зобов'язання та податковий кредит за "касовим методом".

Тобто відповідно до норм Кодексу податкові зобов'язання та податковий кредит з податку на додану вартість визначаються за правилами "першій події", що передбачає можливість врахування сум податку, які сплачені авансом у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг при розрахунку суми бюджетного відшкодування.

Зазначене також відповідає міжнародній практиці, зокрема практиці застосування податку на додану вартість в європейських державах, та законодавчо закріплено положеннями Директиви Ради 2006/112/ЄС від 28 листопада 2006 року про спільну систему податку на додану вартість.

Згідно з виписками з банківського рахунку за 2015 та за 2016 рік позивач перерахував 4 469 965,00 грн. у якості передплати за договором №03-12-2014- KIDEAL від 03.12.2014 року та мав підстави для нарахування суми бюджетного відшкодування у розмірі 235 527,84 грн.

Аналогічна правова позиція також підтверджується судовою практикою, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду від 06.04.2016 року у справі П/811/1444/14, суд зазначив наступне: позивач за операцією з отримання передплати фактично сплатив кошти до державного бюджету, оскільки збільшив суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість. Отже, повернувши передплату, позивач відповідно до пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, обґрунтовано відкоригував належним чином показники податкових зобов'язань у декларації за вересень 2016 року та відповідні реєстри податкових накладних та належним чином задекларував суми податку на додану вартість, що підлягають бюджетному відшкодуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачем в акті перевірки, який став підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, не наведено тих обставин, які б свідчили про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України.

Натомість позивачем належним чином підтверджено обґрунтованість заявлення до бюджетного відшкодування у вересні 2016 року суми податку на додану вартість у розмірі 1 438 924,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору з бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Отже, оскільки відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної бездіяльності у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд вбачає наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іммошан Україна» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.03.2017 року №.

Визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо ненадання органу державної казначейської служби висновку із зазначенням суми у розмірі 1 438 924,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іммошан Україна».

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві надати органу державної казначейської служби висновок із зазначенням суми у розмірі 1 438 924,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іммошан Україна».

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іммошан Україна» сплачений ним судовий збір у розмірі 24 784,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов