Справа № 809/1649/17
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2018 р. справа № 809/1649/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чуприни О.В., суддів: Микитюка Р.В., Тимощука О.Л.,

при секретарі судового засідання Драгомирецькому І.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача Міністерства юстиції України - Заника М.Ф.,

представника відповідача Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №5 від 27.10.2017 та наказу Міністерства юстиції України №3349/5 від 27.10.2017, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.12.2017 звернулося в суд з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України про скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №5 від 27.10.2017 та наказу Міністра юстиції України №3349/5 від 27.10.2017.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом, за наслідками виконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху і уточнення складу відповідачів згідно обсягу позовних вимог (а.с. 79-82, том 1), 06.12.2017, відкрито провадження в даній адміністративній справі ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач, ОСОБА_1, приватний нотаріус ОСОБА_1.) до Міністерства юстиції України, Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату (далі по тексту також - відповідачі, Мінюст України, Комісія) про скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №5 від 27.10.2017 та наказу Міністра юстиції України №3349/5 від 27.10.2017, якими анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Позов мотивовано тим, що в 2007 році ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю і до жовтня 2017 року здійснював незалежну професійну нотаріальну діяльність як приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу. В травні і вересні 2014 року та в липні-серпні 2015 року, в період перебування позивача за межами України, помічник приватного нотаріуса ОСОБА_5, скориставшись відсутністю ОСОБА_1 не маючи повноважень, без відома нотаріуса, всупереч вимогам Закону України "Про нотаріат", Порядку ведення Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, Положення про Єдиний реєстр довіреностей, неодноразово від імені позивача вчиняла нотаріальні дії. За вказані дії вироком Івано-Франківського міського суду від 23.08.2017 ОСОБА_5 притягнута до кримінальної відповідальності. Вироком суду встановлено, що ОСОБА_5 достовірно знаючи про перебування нотаріуса за межами України у вказаний період незаконно вчиняла нотаріальні дії, використовуючи особистий ключ і пароль доступу до Єдиних і Державних реєстрів Міністерства юстиції України, виданих позивачу, здійснювала несанкціонований вхід в Єдиний реєстр спеціальних бланків нотаріальних документів, Єдиний реєстр довіреностей та вносила в них завідомо неправдиві відомості про використання ОСОБА_1, як приватним нотаріусом, спеціальних бланків і відомостей про посвідчення довіреностей. Незважаючи на вказаний вирок суду відповідачі протиправно анулювали свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю у зв'язку із неодноразовим порушенням нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій. Звернув увагу, що підпункт "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат" передбачає анулювання свідоцтва, як санкцію, за неодноразове порушення нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій. Вказані нотаріальні дії позивач не вчиняв, що підтверджується вироком суду, а тому у відповідачів не було підстав для застосовування такої норми матеріального права при прийнятті оскаржуваних рішень. У зв'язку із вказаним вважає рішення і наказ від 27 жовтня 2017 року протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

ОСОБА_1, 13.02.2018, в судовому засіданні подав письмове пояснення (а.с. 135-137, том 4).

В судовому засіданні позивач в обґрунтування позовних вимог із урахуванням письмового пояснення вказав, що відповідачі при прийнятті оскаржуваного рішення і наказу про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю порушили "Порядок внесення Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату". Зокрема, відповідальним членом Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, якому мало б бути доручено внесення даного питання на розгляд Комісії, за результатами розгляду подання №07-4/914 від 28.04.2017, внесеного Головним територіальним управлінням юстиції в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - Головне ТУ юстиції в області), мав бути складений відповідний висновок. В свою чергу, Вища кваліфікаційна комісія нотаріату розглянула подання №07-4/914 від 28.04.2017 і прийняла рішення №5 від 27.10.2017 без такого висновку відповідального члена Комісії. Позивач стверджує, що відповідачі, приймаючи рішення про анулювання свідоцтва на право зайняття нотаріальною діяльністю, не встановили жодного факту завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_1 та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону, як цього вимагають положення підпункту "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат". Вважає, що Міністерство юстиції України і його територіальні структурні підрозділи не наділені повноваженнями перевіряти законність вчинення нотаріальних дій нотаріусом і відповідно встановлювати порушення чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій. Крім того, на переконання ОСОБА_1, відповідачі грубо порушили строки притягнення його як приватного нотаріуса до відповідальності у вигляді анулювання свідоцтва, що не відповідає приписам статті 148 Кодексу законів про працю України (надалі по тексту також - КЗпП України). Просив позов задовольнити, скасувавши рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №5 від 27.10.2017 та наказ Міністра юстиції України №3349/5 від 27.10.2017.

Міністерство юстиції України скористалося правом на подання заперечення на адміністративний позов, який надійшов на адресу суду 04.01.2018 (а.с. 117-122, том 1).

22.01.2018 і 05.02.2018 відповідач подав суду письмові доповнення до заперечення і пояснення (а.с 182-186, том 1; а.с. 159-162, том 4). Як докази на обґрунтування власних доводів долучено засвідчені належним чином копії подання Головного ТУ юстиції в області №07-4/914 від 28.04.2017, оскаржуваних рішення №5, наказу №3349/5 від 27.10.2017 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса ОСОБА_1, документів і матеріалів щодо вчинення нотаріальних дій, які отримані під час перевірки від позивача, а також висновку члена Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, який вносив питання анулювання свідоцтва на засідання вказаної Комісії (а.с. 126-142, 196-206, том 1; а.с. 1-277, том 2; а.с. 1-373, том 3; а.с. 1-105, 163-166, том 4). Відповідач зазначив, що за наслідком проведеної в березні 2017 року позапланової перевірки діяльності приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 встановлено, що в період перебування позивача за кордоном в травні і вересні 2014 року, липні-серпні 2015 року відбулося втручання в систему Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України із використанням особистого ключа електронного цифрового підпису приватного нотаріуса ОСОБА_1 У вказані періоди від імені позивача використано 16, 39 і 58 бланків нотаріальних документів з метою оформлення відповідних заяв і посвідчення довіреностей від імені ОСОБА_1 При цьому, невстановленою перевіркою особою здійснено: витрачення (використання) спеціальних бланків нотаріальних документів, внесення до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів відомостей про їх витрачення і перевірку справжності, внесення відомостей про нотаріальні дії до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій, внесення до Єдиного реєстру довіреностей записів про посвідчення і реєстрацію відповідних довіреностей. При вході до Реєстрів використовувався особистий ідентифікатор доступу приватного нотаріуса: логін користувача, пароль користувача і електронний цифровий підпис. Таким чином, на час перебування приватного нотаріуса ОСОБА_1 за кордоном невідомою особою вчинялись нотаріальні дії з використанням неналежно збереженого приватним нотаріусом ОСОБА_1 носія ключової інформації, паролю доступу до нього та особистого ключа, а також із проставленням від його імені на всіх оформлених нотаріальних документах особистої печатки і підпису нотаріуса, наслідком чого відбулось втручання в роботу Єдиних та державних реєстрів Міністерства юстиції України. 31.03.2017 при перевірці надав пояснення, що під час спірного періоду перебував на території України і вчиняв усі нотаріальні дії особисто, факт несанкціонованого втручання в роботу Реєстрів та використання невстановленими особами посилених сертифікатів відкритих ключів електронного цифрового підпису, заперечив. В той же час, на засіданні Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату позивач повідомив, що вчинення вищезазначених нотаріальних дій здійснила помічник нотаріуса без відома ОСОБА_1 Незважаючи на вказане, Вища кваліфікаційна комісія нотаріату 27 жовтня 2017 року дійшла висновку, що допущення таких фактів в професійній діяльності позивача є неодноразовим порушенням нотаріусом чинного законодавства і як наслідок на підставі підпункту "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат" є підставою для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльності. На підставі такого рішення Комісії 27 жовтня 2017 року прийнято відповідний наказ Мінюстом України. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача Міністерства юстиції України в судових засідання додатково пояснив, що в силу дії Правил ведення нотаріального діловодства, Порядку витрачання, зберігання, обігу спеціальних бланків нотаріальних документів і звітності про їх використання та опису і зразка такого бланка, наказу Мінюсту України "Про організаційні заходи з постачання, зберігання, обігу, обліку спеціальних бланків нотаріальних документів і звітності про їх використання", Положення про Єдиний реєстр довіреностей, у спірних відносинах відповідальним за організацію діловодства при здійсненні приватним нотаріусом нотаріальної діяльності, у тому числі володіння, користування Реєстрами, книгами обліку, журналами, в яких реєструються нотаріальні документи та документи, на підставі яких вчинені нотаріальні дії, та їх ведення, а також за нотаріальні документи, що знаходяться у його провадженні, є нотаріус. Саме приватний нотаріус є реєстратором Єдиних і Державних реєстрів, що має до нього правомірний доступ через інформаційну мережу Міністерства юстиції України. У разі виявлення факту втрати або викрадення бланків приватний нотаріус зобов'язаний негайно повідомити про це по телефону відповідне головне управління юстиції в областях, а також орган внутрішніх справ та надіслати протягом доби зазначеним органам письмове повідомлення за особистим підписом приватного нотаріуса для вжиття заходів до розшуку бланків. Такі дії позивачем, по поверненню кожного разу із закордону в Україну, не були вчинені, що підтверджує висновок про неодноразове порушення нотаріусом чинного законодавства. Зазначив також про безпідставність доводів позивача щодо відсутності у відповідача повноважень на перевірку дотримання приватним нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, так як таке право визначено статтею 33 Закону України "Про нотаріат", в тому числі право виявляти факти порушень з даного приводу. Не підлягають застосуванню положення КЗпП України, оскільки між позивачем і відповідачем не має відповідних сукупних ознак трудових відносин, що виникають між працівником і наймодавцем. Строки внесення подання з моменту виявлення порушення і його розгляду на засіданні Вища кваліфікаційна комісія нотаріату дотримані. Помилковими є доводи позивача про відсутність підстав застосовувати підпункт "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат" у зв'язку із не встановленням факту завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні ОСОБА_1 нотаріальних дій. В спірних відносинах мають місце неодноразові порушення нотаріусом чинного законодавства, що є одним із видів порушень, визначених підпунктом "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат", на підставі якого відповідачі вправі приймати рішення про анулювання свідоцтва. Також, відсутнє порушення Порядку №1904/5, так як відповідний член Комісії підготовив необхідний висновок для розгляду подання на засідання Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату. З урахуванням вказаного щодо задоволення позовних вимог заперечив.

Представник відповідача Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату у жодне судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце їх проведення належним чином повідомлявся, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Правом на подання письмового заперечення на адміністративний позов чи відзиву на позовну заяву не скористався. Клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без участі уповноваженого представника до суду не подавав.

Суд на підставі частини 1, пункту 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 (далі по тексту також - КАС України) розглянув справу без участі представника відповідача Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату.

На підставі статей 12, 260-261 КАС України розгляд справи судом здійснений за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом сторін.

Суд, на підставі положення частин 2, 8 статті 262 КАС України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Встановлено, що Міністерством юстиції України 10.09.2007 видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №6529 (а.с. 9, том 1).

Головним ТУ юстиції в області 18.03.2008 позивачу видано реєстраційне посвідчення №124 по Івано-Франківському міському нотаріальному округу.

До жовтня 2017 року ОСОБА_1. здійснював незалежну професійну нотаріальну діяльність як приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу.

В період з 19 по 29 травня, з 6 по 14 вересня 2014 року і з 19 липня по 7 серпня 2015 року ОСОБА_1 перебував за межами території України. Вказана обставина підтверджується копією усіх сторінок закордонного паспорта громадянина України позивача серії НОМЕР_2 від 28.12.2012, а також листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №60/30-13247 від 22.12.2016 (а.с. 125-134, том 4).

На підставі запиту Івано-Франківської міської прокуратури від 23.03.2017 за №96-552 вих.-17, який здійснений в кримінальному провадженні №0000120 від 06.09.2016 за ознаками кримінального порушення, передбаченого статтею 361 Кримінального кодексу України (надалі по тексту також - КК України) за фактом несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи ДП "Національні інформаційні системи", комісією Головного ТУ юстиції в області 31 березня 2017 року в приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_1, проведено позапланову перевірку.

За наслідками такої перевірки Головного ТУ юстиції в області 28.04.2017 складено подання №07-4/914 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (а.с. 126-132, том 1).

Приводом для внесення подання стали виявлені неодноразові порушення нотаріусом чинного законодавства, а підставою - підпункт "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат".

Вказаною позаплановою перевіркою встановлено, що з 19 по 29 травня, з 6 по 14 вересня 2014 року і з 19 липня по 7 серпня 2015 року ОСОБА_1 перебував за межами території України.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів у відношенні до позивача виявлено:

- в період з 19 по 29 травня 2014 року використання бланків нотаріальних документів серії ВТТ 457838 - 457853, всього 16 бланків;

- в період з 7 по 14 вересня 2014 року використання бланків нотаріальних документів серії НАВ 367498 - 367500, НАВ 939301 - 939336, всього 39 бланків;

- в період з 19 липня по 6 серпня 2015 року використання бланків нотаріальних документів серії НАО 134159 - 134180, НАО 674601 - 674636, всього 58 бланків.

За вказаний період відсутності приватного нотаріуса на робочому місці і перебування його за кордоном виявлено не санкціоноване використання 113 бланків нотаріальних документів.

Від імені приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу вчинено наступні нотаріальні дії:

- в період з 19 по 29 травня 2014 року оформлено 5 заяв громадян про згоду на виїзд дитини за кордон, посвідчено 9 довіреностей, оформлено 2 заяви з інших питань;

- в період з 7 по 14 вересня 2014 року оформлено 3 заяви громадян про згоду на виїзд дитини за кордон, посвідчено 33 довіреності, оформлено 3 заяви з інших питань;

- в період з 19 липня по 6 серпня 2015 року оформлено 7 заяв громадян про згоду на виїзд дитини за кордон, посвідчено 40 довіреностей, оформлено 11 заяв з інших питань.

За результатами огляду Реєстрів для реєстрації нотаріальних дій на 2014 рік та на 2015 рік встановлено, що нотаріусом у відповідності до пункту 7.17 розділу VII "Правил ведення нотаріального діловодства", записи про вчинені нотаріальні дії внесено до Реєстрів для реєстрації нотаріальних дій.

При посвідченні довіреностей та засвідченні справжності підпису на заявах у відповідності до пункту 1 глави 3 розділу І "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", нотаріусом встановлено осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії за документами передбаченими Законом України "Про нотаріат", реквізити яких зазначено у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

У графі 7 Реєстрів для вчинення нотаріальних дій проставлені підписи осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальних дії.

Відповідно до вимог глави 7 розділу І "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", у справах нотаріуса залишились копії (фотокопії) документів, поданих для вчинення нотаріальних дій.

На копіях (фотокопіях) долучених документів наявні відмітки "Згідно з оригіналом" з проставленням дати, підпису та гербової печатки нотаріуса, чим дотримано вимоги пункт 7 глави 7 розділу І "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України".

У відповідності до вимог пункту 7 глави 4 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" довіреності після їх посвідчень були зареєстровані у Єдиному реєстрі довіреностей, що підтверджуються витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей.

На всіх оформлених нотаріальних документах проставлена гербова печатка приватного нотаріуса та підпис.

В ході огляду вищезазначених документів комісією Головного ТУ юстиції в області встановлено, що при засвідченні справжності підпису на заявах, а також посвідченні довіреностей дотримано вимоги Цивільного кодексу України, Закону України "Про нотаріат", Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, "Правил ведення нотаріального діловодства", затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 за № 3253/5, інших нормативно-правових актів.

За час відсутності позивача відбулося втручання у систему Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України з використанням ключів, що належать приватному нотаріусу ОСОБА_1 з метою внесення відомостей щодо реєстрації заяв та довіреностей, зазначених вище.

При цьому, для входу в Реєстри приватний нотаріус використовував свої особисті ідентифікатор доступу: логін користувача, пароль користувача, електронний цифровий підпис, які він зобов'язаний зберігати у таємниці та не допускати їх використання третіми особами.

Враховуючи наведені факти, листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 22.12.2016 за №60/30-13247, комісія Головного ТУ юстиції в області виявила, що від імені приватного нотаріуса ОСОБА_1, на час перебування його за кордоном, вчинялись нотаріальні дії невстановленою особою з використанням неналежно збереженого носія ключової інформації, паролю доступу до нього та особистого ключа, а також печатки нотаріуса, наслідком чого відбулось втручання в роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України.

Комісія Головного ТУ юстиції в області дійшла висновку про наявність підстав для застосування підпункту "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат" так як виявлено факти неодноразового порушення нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій, що є підставою для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю.

Вказане подання на виконання вимог частин 9, 10 статті 10, статті 12 Закону України "Про нотаріат" листом Головного ТУ юстиції в області від 28.07.2017 за №07-4/913 внесено на розгляд Вищій кваліфікаційній комісії нотаріату і Міністерству юстиції України.

За наслідками розгляду подання №07-4/914 від 28.04.2017 рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №5 від 27.10.2017 на підставі підпункту "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат" у зв'язку із неодноразовим порушенням нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій, вирішено анулювати свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 10 вересня 2007 року (а.с. 133-140, том 1). Рішення підписано чотирнадцятьма членами Комісії.

Згідно описової та мотивувальної частини вказаного рішення Комісія, розглянувши подання №07-4/914 від 28.04.2017 та додані до нього матеріали встановила, що нотаріусом ОСОБА_1 порушені вимоги:

- статті 52 Закону України "Про нотаріат", пунктів 6.6, 7.13, 7.17 "Правил ведення нотаріального діловодства" (до Реєстру внесені відомості про нотаріальні дії, які не могли бути вчиненні нотаріусом ОСОБА_1, оскільки у вказаний період він перебував за кордоном);

- пункту 7 "Порядку витрачання, зберігання, обліку спеціальних бланків нотаріальних документів і звітність про їх використання" (спеціальні бланки нотаріальних документів використано не нотаріусом, оскільки нотаріус перебував за кордоном);

- пункту 1.6 "Порядку ведення Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів" (внесення відомостей до Єдиного реєстру про витрачені бланки, перевірки за даними Єдиного реєстру справжності бланків здійснено у вказані періоди не реєстратором Єдиного реєстру - приватним нотаріусом, оскільки нотаріус перебував за кордоном);

- пункту 1.5 "Положення про Єдиний реєстр довіреностей" (внесення записів до Єдиного реєстру про посвідчені довіреності, перевірки дійсності довіреностей у Єдиному реєстрі здійснено не реєстратором вказаного Реєстру - приватним нотаріусом, оскільки нотаріус перебував за кордоном).

Відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №5 від 27.10.2017 та на підставі підпункту "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат" у зв'язку із неодноразовим порушенням нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій наказом Міністерства юстиції України №3349/5 від 27.10.2017 анульовано свідоцтво позивача про право на зайняття нотаріальною діяльності від 10 вересня 2007 за №6529 (а.с. 141, том 1).

В період часу між внесенням подання №07-4/914 від 28.04.2017 і прийняттям відповідачами оскаржуваних рішення та наказу від 27.10.2017, Івано-Франківським міським судом 23.08.2017 у справі №344/9746/17 (провадження №1-кп/344/559/17) постановлено вирок, яким затверджено угоду визнання винуватості від 27 липня 2017 року. Даним вироком суду ОСОБА_5, яка працювала помічником приватного нотаріуса ОСОБА_1, визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених статтею 361 частина 1, статтею 361 частина 2, статтею 358 частина 1, статтею 358 частина 3 КК України та призначено відповідне покарання. Вирок суду щодо ОСОБА_5 набрав законної сили 23.09.2017 (а.с. 144-170, том 1).

Описовою і мотивувальною частинами вироку встановлено, що реєстратором - користувачем систем ДП "Національні інформаційні системи" є приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_1

З метою отримання доступу та внесення змін до Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, адміністратором якого є ДП "Національні інформаційні системи", ОСОБА_1 надано під персональну відповідальність посилений сертифікат відкритого ключа електронного цифрового підпису Акредитованого центру сертифікації ключів Інформаційно-довідкового департаменту Державної фіскальної служби із реєстраційним номером: 3EEE524F3BA9E8BBB90F009E431300, термін дії з 24.12.2013 по 24.12.2015. При цьому, для входу до Реєстру приватний нотаріус використовує свої особисті ідентифікатори доступу: логін користувача, пароль користувача, електронний цифровий ключ, які він зобов'язаний зберігати у таємниці та не допускати їх використання третіми особами.

ОСОБА_5, будучи офіційно працевлаштованою на посаді помічника приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_1, діючи умисно, достовірно знаючи про перебування приватного нотаріуса за межами України, не маючи, передбаченого законом дозволу власника (Держателя), яким являється Міністерство юстиції України, всупереч вимог статей 3, 13, 46-1 Закону України "Про нотаріат", пунктів 1.6, 2.3 "Порядку ведення Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів" та пунктів 1.5, 2.4 "Положення про Єдиний реєстр довіреностей", використовуючи особистий ключ приватного нотаріуса, носій ключової інформації, на якому він розміщений, і пароль доступу до Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, який виданий ОСОБА_1, дев'яносто сім разів здійснила не санкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем (електронних баз даних), державного підприємства "Національні інформаційні системи" (надалі по тексту також - ДП "НІС"), що призвело до підробки інформації, в тому числі вносила до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, Єдиного реєстру довіреностей завідомо неправдиві відомості про виконання особисто приватним нотаріусом дій щодо використання таких бланків, посвідчення і реєстрації довіреностей.

Крім цього, ОСОБА_5, у період перебування приватного нотаріуса ОСОБА_1 за межами України, діючи умисно, достовірно знаючи про відсутність нотаріуса, з корисливих мотивів, всупереч вимог статті 13 Закону України "Про нотаріат", здійснила підроблення 87 офіційних документів - спеціальних бланків нотаріальних документів, що у подальшому були використані для посвідчення довіреностей та заяв, шляхом підроблення підписів від імені приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та збула вищевказані офіційні документи шляхом їх оплатного відчуження.

Упродовж вищевказаних періодів часу, до офісу приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 зверталися клієнти з метою нотаріального посвідчення довіреностей та заяв. В свою чергу, ОСОБА_5 усвідомлюючи, той факт, що приватний нотаріус ОСОБА_1 перебуває за межами України, а також те, що особисто вона не уповноважена на здійснення нотаріальних дій, діючи умисно, прийняла рішення незаконно вчинити нотаріальні дії від імені приватного нотаріуса ОСОБА_1, та підробити довіреності і заяви, тобто офіційні документи, які містять зафіксовану на матеріальному носії інформацію, що посвідчують певні факти, і здатні спричинити наслідки правового характеру, а також можуть бути використані в правозастосовній діяльності.

У подальшому, після здійснення оплати клієнтами за вчинення нотаріальних дій, ОСОБА_5, будучи обізнаною з "Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" та діючи з метою надання правомірності своїм діям, встановлювала особу клієнта, перевіряла його дієздатність, встановлювала його волевиявлення, а також роз'яснювала наслідки вчинення правочину.

Також, ОСОБА_5, діючи на виконання свого злочинного умислу та притримуючись норм вказаного вище Порядку, з метою внесення відомостей до довіреностей та заяв, перевіряла у зазначених осіб наявність підтверджуючих документів, після чого самостійно складала текст кожних довіреностей та заяв.

Після виконання тексту документу, ОСОБА_5 надавала його особам для перевірки внесених до нього даних. При відсутності зауважень, остання маючи вільний доступ до печатки приватного нотаріуса ОСОБА_1, та спеціальних бланків нотаріальних документів, діючи умисно, у порушення вимог статті 13 Закону України "Про нотаріат", згідно якої помічник нотаріуса не має права підписувати нотаріальні документи та використовувати печатку нотаріуса, роздруковувала текст довіреностей та заяв в двох примірниках, один з яких на спеціальному бланку нотаріальних документів, та, знаючи техніку виконання підпису ОСОБА_1, здійснювала підроблення його підпису на довіреностях і заявах, після чого, передавала на підпис клієнтам. З метою доведення своїх злочинних дій до кінця ОСОБА_5 після підписання довіреностей чи заяв клієнтом, діючи умисно, здійснювала збут підробленого офіційного документу шляхом видачі особі документу за оплату, який надає іншим особам права та обов'язки. При цьому, другий примірник довіреності ОСОБА_5, залишала в нотаріальній справі.

Суд констатує, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставини повідомлення Комісії, її членів, Міністерства юстиції України про вирок Івано-Франківського міського суду 23.08.2017 у справі №344/9746/17 (провадження №1-кп/344/559/17).

Описова частина оскаржуваного рішення Комісії №5 від 27.10.2017 свідчить, що на засіданні Комісії приватний нотаріус ОСОБА_1 повідомив про вчинення вищевказаних дій помічником нотаріуса без його відома.

Враховуючи особисті пояснення позивача, відповідачі прийняли оскаржувані рішення від 27.10.2017.

Не погоджуючись із такими наказом і рішенням Міністерства юстиції України і Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 за №3425-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №3225-ХІІ), "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5 (надалі по тексту також - Порядок №296/5), "Правил ведення нотаріального діловодства", затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 за №3253/5 (надалі по тексту також - Правила №3253/5), "Порядку витрачання, зберігання, обліку спеціальних бланків нотаріальних документів і звітність про їх використання" (Про затвердження Порядку витрачання, зберігання, обігу спеціальних бланків нотаріальних документів і звітності про їх використання та опису і зразка такого бланка), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року №812 (надалі по тексту також - Порядок №812), "Порядку ведення Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів" (Про організаційні заходи з постачання, зберігання, обігу, обліку спеціальних бланків нотаріальних документів і звітності про їх використання), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 04.11.2009 за №2053/5 (надалі по тексту також - Порядок №2053/5), "Положення про Єдиний реєстр довіреностей", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 року за №111/5 (надалі по тексту також - Положення №111/5), "Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 за №357/5 (надалі по тексту також - Порядок №1357/5), "Порядку внесення Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2011 за №1904/5 (надалі по тексту також - Порядок №1904/5), інших Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.

Досліджуючи доводи позивача про відсутність в Міністерства юстиції України і його територіальних структурних підрозділів повноважень перевіряти законність вчинення нотаріальних дій нотаріусом і відповідно встановлювати порушення чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій, суд зазначає наступне.

Статтею 2-1 Закону України "Про нотаріат" визначено, що державне регулювання нотаріальної діяльності, серед іншого, полягає у здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, а також у визначенні органів, які уповноважені здійснювати такі перевірки.

Контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України і головними управліннями юстиції в областях.

За змістом частини 1, 2, 4 статті 33 Закону України "Про нотаріат", пунктів 5, 6 Порядку №1357/5 Міністерство юстиції України і головні управління юстиції в областях проводять перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за певний період. Проведення повторної перевірки допускається при перевірці за зверненнями громадян чи юридичних осіб у межах предмета звернення.

Така перевірка здійснюється виключно на робочому місці (у конторі) приватного нотаріуса.

Приватний нотаріус зобов'язаний надавати посадовим особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості і документи щодо організації нотаріальної діяльності, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства.

Перевірка за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, головного управління юстиції шляхом витребування від приватного нотаріуса необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням робочого місця приватного нотаріуса (пункт 14 Порядку №1357/5).

За змістом аналізу вказаних норм права територіальні органи Міністерства юстиції України наділені законними повноваженнями на здійснення перевірок організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, в тому числі за зверненнями юридичних осіб.

Слід відмітити, що у спірних відносинах територіальні управління юстиції вправі "виявляти" під час таких перевірок допущені порушення, що, на переконання суду, є тотожним до поняття "встановлювати" такі порушення.

Матеріали справи свідчать, що на підставі запиту Івано-Франківської міської прокуратури від 23.03.2017 за №96-552 вих.-17 (юридичної особи), який здійснений в кримінальному провадженні №0000120 від 06.09.2016 за ознаками кримінального порушення, передбаченого статтею 361 КК України) за фактом несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи ДП "НІС", комісією Головного ТУ юстиції в області 31 березня 2017 року в приміщенні, яке є робочим місцем позивача, проведено позапланову перевірку (а.с. 113-115, том 4).

При здійсненні перевірки комісія Головного ТУ юстиції в області отримала від позивача відповідне письмове пояснення від 31.03.2017 (а.с. 123, том 1).

Таким чином, Головним ТУ юстиції в області повністю дотримано вимоги статті 33 Закону України "Про нотаріат" і пункту 14 Порядку №1357/5 при призначенні і проведенні у позивача позапланової перевірки за зверненням юридичної особи.

Суд зазначає, що позивач, окрім відсутності повноважень на здійснення перевірок приватних нотаріусів, не оскаржує процедуру і порядок організації та проведення Головним ТУ юстиції в області позапланової перевірки діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1

З даного приводу позивач не навів жодного доводу і не надав суду відповідних доказів.

Згідно абзаців 1, 4 пункту 2 Порядку №1904/5 подання управління юстиції про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю вноситься до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату не пізніше тридцяти днів з дня встановлення підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, якщо інший строк не передбачено законом.

Подання розглядається Комісією не більше шести місяців з дня його надходження та з урахуванням строку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 29-1 Закону України "Про нотаріат".

Судом встановлено, що комісією Головного ТУ юстиції в області 31.03.2017 проведено позапланову перевірку діяльності позивача та виявлено неодноразові порушення нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій.

28.04.2017 Головне ТУ юстиції в області у відповідності до вимог абзацу 1 пункту 2 Порядку №1904/5, листом за №07-4/913 в місячний термін направило до Комісії подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса ОСОБА_1 (а.с. 188, том 1).

За результатами розгляду подання 27.10.2017 року у відповідності до вимог частини 9-10 статті 10, статті 12 Закону України "Про нотаріат", абзацу 4 пункту 2 Порядку №1904/5 Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату в шестимісячний термін прийнято рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю (а.с. 133-140, том 1).

Суд констатує дотримання Головним ТУ юстиції в області і Комісією строків оформлення результатів перевірки, внесення подання і розгляду його Комісією.

Щодо доводів позивача про порушення Комісією порядку розгляду подання №07-4/914 від 28.04.2017 і прийняття рішення №5 від 27.10.2017 без висновку відповідального члена Комісії.

Згідно приписів пунктів 7, 8 Порядку №1904/5 попередній розгляд подання здійснюється членом Комісії, якому головуючим на засіданні Комісії доручаються вивчення подання і підготовка висновку за результатами розгляду матеріалів подання.

Після попереднього розгляду членом Комісії подання розглядається на засіданні Комісії у присутності нотаріуса, щодо якого внесено подання, представника Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін'юсту, управління юстиції або територіального уповноваженого.

Неявка на засідання Комісії нотаріуса, представника Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін'юсту, управління юстиції або територіального уповноваженого, які належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання Комісії, не є перешкодою для розгляду подання.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 13.02.2018 відповідачами надано копію Висновку про обґрунтованість подання Головного ТУ юстиції в області щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім'я ОСОБА_1, приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу (а.с. 163-166, том 4). Даний висновок складений і підписаний 26.10.2017 членом Комісії приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6

За змістом висновку члена Комісії ОСОБА_6 виявленні в поданні обставини можуть свідчити про те, що на час перебування приватного нотаріуса ОСОБА_1 за кордоном невідомою особою вчинялись нотаріальні дії з використанням неналежно збереженого приватним нотаріусом ОСОБА_1 носія ключової інформації, паролю доступу до нього та особистого ключа, а також печатки нотаріуса, внаслідок чого відбулось втручання в роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України. Відповідно до підпункту "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат" неодноразові порушення нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій є підставою для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_6 вважала, що це питання може бути розглянуто на засіданні Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату.

Суд засвідчує, що при розгляді подання Комісією дотримано положення пунктів 7, 8 Порядку №1904/5. Позивач на засіданні Комісії був присутній. В свою чергу, неявка на засідання Комісії представника Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін'юсту та Головного ТУ юстиції в області, в силу вимог пункту 8 Порядку №1904/5, не є перешкодою для розгляду подання.

З приводу порушення строків притягнення позивача як приватного нотаріуса до відповідальності (у вигляді анулювання свідоцтва), визначених приписам статті 148 КЗпП України, суд вказує наступне.

На переконання позивача, оскільки діяння, за які анульовано свідоцтво, були вчинені в 2014-2015 роках, тобто минуло шість місяців з дня вчинення проступку, у відповідачів відсутні права на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд вважає, що такі доводи позивача є безпідставним, а норми КЗпП України в спірних правовідносинах не підлягають застосовуванню з огляду на таке.

Згідно статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиною 2 статті 2 КЗпП України визначено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладання трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За змістом частини 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначеною цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

На переконання суду трудовий договір може бути оформлений і документом під таким заголовком і виданням власником або уповноваженим органом наказу про прийняття на роботу відповідно до заяви працівника.

В свою чергу, відповідно до приписів статті 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 4 статті 17 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що призначення на посаду державного нотаріуса і завідуючого державною нотаріальною конторою та звільнення з посади проводиться Головним територіальним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в АРК, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Підставою для здійснення приватної нотаріальної діяльності є реєстрація приватної нотаріальної діяльності, яка проводиться Головним територіальним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в АРК, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі на підставі заяви особи, яка має свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, та акту про сертифікацію про відповідність робочого місця приватного нотаріуса встановленим Законом умовам.

Реєстраційне посвідчення видається Головним територіальним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в АРК, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі у семиденний строк після подання заяви (стаття 24 Закону України "Про нотаріат").

Приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України (стаття 30 Закону України "Про нотаріат").

Згідно підпункту 14.1.226. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі по тексту також - ПК України) самозайнята особа - платник податку, який провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої незалежної професійної діяльності.

Незалежною професійною діяльністю, серед іншого, є діяльність приватних нотаріусів за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

В силу вимог 14.1.222. пункту 14.1 статті 14 ПК України саме самозайнята особа є роботодавцем, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів), що виключає можливість віднесення її до статусу працівника.

ПК України встановлює особливості взяття на податковий облік, обчислення і сплати податків від безпосереднього здійснення приватними нотаріусами як самозайнятими особами незалежної професійної діяльності.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів свідчить, що приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка безпосередньо на підставі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю і реєстраційного посвідчення веде незалежну професійну діяльність, визначену Законом України "Про нотаріат".

Законом України "Про нотаріат" не передбачено жодного види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до приватних нотаріусів.

Втім, положеннями Закону України "Про нотаріат" встановлено можливість анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю (стаття 12), зупинення нотаріальної діяльності (статті 29-1, 29-2), а також її припинення (статті 30, 30-1). Підставами застосування кожної з наведених дій може, серед іншого, бути вчинення нотаріусом певних порушень під час здійснення нотаріальної діяльності.

Необхідно зазначити, що сутність анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, зупинення і припинення нотаріальної діяльності, при застосуванні їх у разі виявлення відповідних порушень з боку нотаріуса, пов'язана з обмеженням права нотаріуса займатися нотаріальною діяльністю на певний строк або без визначення строку (у разі зупинення чи припинення діяльності), а також на позбавлення такого права (у разі анулювання свідоцтва). Таким чином, нотаріус, який вчинив певне порушення, зазнає відповідних втрат, а саме - обмежується у можливості здійснювати нотаріальну діяльність або позбавляється такої можливості взагалі.

Це дозволяє зробити висновок, що зазначені положення закону є відповідним видом юридичної відповідальності - санкціями за недотримання приватним нотаріусом спеціальних умов здійснення незалежної професійної діяльності, які обумовлені не тільки Законом України "Про нотаріат", а й рядом інших нормативно-правових актів.

Очевидно, що зазначені заходи не належать до заходів дисциплінарної відповідальності (стаття 147 КЗпП України).

Враховуючи сутність дисциплінарної відповідальності, можна дійти висновку, що обов'язковою умовою для її застосування є наявність трудової підлеглості в рамках трудових відносин. Тобто дисциплінарна відповідальність, наприклад, може застосовуватися роботодавцем щодо найманого працівника. Разом з тим приватний нотаріус не перебуває у відносинах трудової підлеглості з Міністерством юстиції України і не є працівником міністерства, не входить до його штату, а також до штату територіальних управлінь юстиції тощо.

Як зазначив суд приватний нотаріус здійснює незалежну професійну діяльність безпосередньо (самозайнята особа).

З наведеного слідує, що взаємовідносини Міністерства юстиції України та приватного нотаріуса не є трудовими відносинами, хоча певний правовий зв'язок між ними все ж існує. Зокрема, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю видається Міністерством юстиції України (стаття 11 Закону України "Про нотаріат"), а реєстрація приватної нотаріальної діяльності здійснюється головними управліннями юстиції в областях (частина 1 статті 24 Закону України "Про нотаріат").

Втім, суд відзначає, що такий зв'язок не є трудовими відносинами в розумінні КЗпП України.

Враховуючи вказане, у спірних правовідносинах не підлягає застосуванню стаття 148 КЗпП України (строки для застосування дисциплінарних стягнень).

Щодо доводів позивача про не встановлення жодного факту завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_1 та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону, суд дійшов наступного висновку.

Безпосередній зміст підпункту "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат" свідчить, що свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання головного управління юстиції в області, у випадках, зокрема, неодноразового порушення нотаріусом чинного законодавства або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону.

Суд зазначає, що підпункт "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат", яким визначається опис випадків містить сполучник "або", який за правилами правопису є розділовим сполучником за допомогою якого з'єднуються частини складносурядного речення.

Таким чином, підпункт "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат" містить в собі два окремих, самостійних випадки, допущення і виявлення яких є підставою для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, а саме:

- неодноразове порушення нотаріусом чинного законодавства;

- грубе порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону.

Додатковим обґрунтуванням наявності саме двох випадків є те, що до розділового сполучника "або" перша частина складносурядного речення викладена в множині ("неодноразового порушення нотаріусом чинного законодавства"), а після такого сполучника друга його частина - в однині ("грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян ").

У спірних відносинах, згідно подання Головного ТУ юстиції в області №07-4/914 від 28.04.2017, рішення Комісії №5 від 27.10.2017 і наказу Міністерства юстиції України №3349/5 від 27.10.2017, підставою анулювання свідоцтва позивача є неодноразове порушення приватним нотаріусом ОСОБА_1 чинного законодавства, що відповідає змісту першого випадку, визначеного в підпункті "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат".

Суд вважає застосування такого випадку як "неодноразове порушення нотаріусом чинного законодавства" обґрунтованим та таким, що ґрунтується на підставі матеріалів позапланової перевірки, і застосованим згідно підпункту "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат".

З приводу доводів позивача про неврахування відповідачами при прийнятті рішення і наказу вироку Івано-Франківського міського суду 23.08.2017 у справі №344/9746/17 (провадження №1-кп/344/559/17), яким помічника нотаріуса ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених статтею 361 частина 1, статтею 361 частина 2, статтею 358 частина 1, статтею 358 частина 3 КК України, суд зазначає наступне.

На переконання позивача, вказані спірні нотаріальні дії він особисто не вчиняв, що підтверджується вироком суду, а тому не мало місце неодноразове порушення саме нотаріусом чинного законодавства (підпункт "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат").

Частиною 6 статті 78 КАС України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивач не заперечував в судовому засіданні обставин порушення в діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 за час його відсутності положень статті 52 Закону України "Про нотаріат", пунктів 6.6, 7.13, 7.17 "Правил ведення нотаріального діловодства", пункту 7 "Порядку витрачання, зберігання, обліку спеціальних бланків нотаріальних документів і звітність про їх використання", пункту 1.6 "Порядку ведення Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів", пункту 1.5 "Положення про Єдиний реєстр довіреностей", виявлення яких стало підставою для прийняття Комісією рішення №5 від 27.10.2017.

Ні позивач, ні відповідачі не заперечують, що такі нотаріальні дії як засвідчення справжності підписів громадян на відповідних заявах (згода на виїзд дитини за кордон тощо), посвідчення довіреностей і пов'язані із цим дії щодо внесення до Реєстру відомостей про нотаріальні дії, використання спеціальних бланків, внесення відомостей до Єдиного реєстру про витрачені бланки, перевірки за даними Єдиного реєстру справжності бланків, внесення записів до Єдиного реєстру про посвідчені довіреності, перевірки дійсності довіреностей у Єдиному реєстрі, а також проставлення на таких документах особистої печатки приватного нотаріуса і його підпису, не були вчиненні нотаріусом ОСОБА_1, оскільки в період з 19 по 29 травня, з 6 по 14 вересня 2014 року і з 19 липня по 7 серпня 2015 року він перебував за кордоном, а вчинені помічником приватного нотаріуса ОСОБА_5

За такі дії ОСОБА_5 притягнута до відповідної кримінальної відповідальності.

В той же час, поряд з вказаними несанкціонованими нотаріальними діями, які вчинялися не позивачем, але від імені приватного нотаріуса ОСОБА_1, відповідачі розглянули і вирішили питання щодо здійснення в цілому організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за вказаний період.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 2-1 Закону України "Про нотаріат" державне регулювання нотаріальної діяльності, поряд з іншим, полягає у дотриманні нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства.

За приписами абзаців 1, 5 частини 1 статі 5 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов'язаний, серед іншого, здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил.

Нотаріуси у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України (частина 1 статті 7 Закону України "Про нотаріат").

Відповідно до пункту 3.3 Правил №3253/5 відповідальним за організацію діловодства та архіву при здійсненні приватним нотаріусом нотаріальної діяльності, у тому числі володіння, користування реєстрами, книгами обліку, журналами, в яких реєструються нотаріальні документи та документи, на підставі яких вчинені нотаріальні дії, та їх ведення, а також за нотаріальні документи, що знаходяться у його провадженні, є нотаріус.

Таким чином, приватні нотаріуси зобов'язані за будь-яких обставин дотримуватися не тільки чинних норм права, які регулюють їхню діяльність, але й нормативно-правових актів, які вони застосовують при вчиненні нотаріальних дій.

За приписами абзаців 1 і 3 статтею 51 Закону України "Про нотаріат" нотаріус, у разі виявлення під час вчинення нотаріальних дій порушення законодавства негайно повідомляє про це відповідні правоохоронні органи для вжиття необхідних заходів.

У разі виявлення нотаріусом, що ним допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус зобов'язаний повідомити про це сторін (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства.

Згідно пунктів 3, 7, 9, 23 Порядку №812 приватні нотаріуси несуть персональну відповідальність за додержання вимог цього Порядку щодо витрачання, зберігання, обігу бланків і звітності про їх використання.

Бланки, отримані приватними нотаріусами, повинні зберігатись у вогнестійкому сейфі, прикріпленому до стіни або підлоги.

Також, бланки є невід'ємною складовою нотаріального діловодства та документарного забезпечення нотаріального процесу і використовуються нотаріусами виключно під час вчинення нотаріальних дій.

За порушення вимог цього Порядку, що призвело до втрати, викрадення чи знищення бланків з вини нотаріуса, а також за неналежне ведення обліку, зберігання бланків, несвоєчасне звітування про їх використання приватні нотаріуси притягуються до відповідальності у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пунктів 10, 11 Порядку №812 у разі виявлення факту втрати або викрадення бланків приватний нотаріус зобов'язаний негайно повідомити про це по телефону відповідне головне управління юстиції в областях, постачальника бланків, а також орган внутрішніх справ та надіслати протягом доби зазначеним органам письмове повідомлення за особистим підписом приватного нотаріуса для вжиття заходів до розшуку бланків із зазначенням дати втрати або викрадення бланків, їх серій і номерів.

За кожним фактом втрати або викрадення бланків відповідне Головне управління юстиції призначає службову перевірку.

Згідно пункту 8.1, абзацу 4 пункту 9.1 Порядку №2053/5 у разі виявлення факту втрати або викрадення бланків приватний нотаріус зобов'язаний негайно внести відомості про це до Єдиного реєстру.

Недійсними бланками, поряд з іншим, вважаються втрачені або викрадені.

Виходячи із змісту вироку Івано-Франківського міського суду від 23.08.2017, суд дійшов переконання, що протиправне, таємне (без відома ОСОБА_1.) вилучення ОСОБА_5 із правомірного володіння, обліку і зберігання позивачем спеціальних бланків нотаріальних документів, які мають відповідну майнову оцінку (вартість), оплачену приватним нотаріусом із власних коштів, має ознаки викрадення (крадіжки) чужого майна.

Крім того, вироком суду від 23.08.2017 встановлено, що ОСОБА_5 після підписання довіреностей чи заяв клієнтом, здійснювала збут підробленого офіційного документу шляхом видачі особі документу за оплату, який надає іншим особам права та обов'язки. При цьому, другий примірник довіреності ОСОБА_5, залишала в нотаріальній справі.

Отже, помічник приватного нотаріуса ОСОБА_5 від імені позивача оформляла платіжний документ, встановленої форми, а також за кожним фактом вчинення протиправних нотаріальних дій формувала в діловодстві нотаріуса нові екземпляри відповідних нотаріальних справ.

Як суд зазначив в силу вимог пункту 3.3 Правил №3253/5 відповідальним за володіння і користування документами, на підставі яких вчинені нотаріальні дії, є нотаріус.

На переконання суду, в силу вказаних вимог матеріального права, позивач щоразу (тричі, неодноразово) приїжджаючи із закордону повинен був встановити:

- нестачу (викрадення) спеціальних бланків нотаріальних документів (оскільки їх використання встановлено вироком суду від 23.08.2017; саме приватний нотаріус є відповідальним за облік, збереження і використання таких бланків документів згідно пунктів 3, 23 Порядку №812);

- несанкціоновану видачу довідок про розмір плати за вчинення відповідної нотаріальних дій і записи в книзі обліку доходів і витрат приватного нотаріуса (оскільки їх видачу встановлено вироком суду від 23.08.2017; в силу вимог пункту 7.43 Правил №3253/5 в графі 6 Реєстру для реєстрації нотаріальних дій після кожної нотаріальної дії зазначалася сума отриманої плати);

- вчинення від імені ОСОБА_1 несанкціонованих нотаріальних дій (оскільки їх вчинення встановлено вироком суду від 23.08.2017; записи про вчинені нотаріальні дії і підсумковий запис кожного робочого дня в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, який ведеться нотаріусом в паперовій формі, в силу вимог пункту 7.48 Правил №3253/5 від імені позивача вчинені і підписані не ОСОБА_1; позивач зобов'язаний був виявити і встановити не свій почерк і виконання власного підпису іншою особою);

- фізичне і кількісне збільшення нових примірників відповідних нотаріальних справ (оскільки їх формування встановлено вироком суду від 23.08.2017 і передбачено пунктами 10.1, 10.2 розділу Х Правил №3253/5).

На переконання суду, приватний нотаріус ОСОБА_1 не міг не знати про такі обставини після повернення в Україну і виходу на робоче місце власного офісу.

Доводи позивача про не знання про такі обставини не підкріплені жодними доказами.

Позивач не надав суду будь-яких доказів, вчинення після повернення із закордону в червні, вересні 2014 року і серпня 2015 року обов'язкових дій, обсяг і зміст яких визначений в абзаців 1 і 3 статтею 51 Закону України "Про нотаріат", пунктах 10, 11 Порядку №812 і пункті 8.1, абзацу 4 пункту 9.1 Порядку №2053/5.

З приводу невиконання вказаних вимог нормативно-правових актів пояснення в судовому засіданні не надав.

Представник Міністерства юстиції України в судовому засіданні пояснив, що Головне ТУ юстиції в області не проводило службових перевірок за фактами викрадення (втрати) бланків, так як позивач із відповідними повідомленнями не звертався.

Суд також зазначає, що для доступу та внесення змін до Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України приватному нотаріусу ОСОБА_1 надано під персональну відповідальність посилені сертифікати відкритих ключів електронного цифрового підпису Акредитованого центру сертифікації ключів Інформаційно-довідкового департаменту Державної фіскальної служб із реєстраційним номером ЗЕЕ524ЕЗВА9Е8ВВВ90Е009Е431300 (термін дії з 24.12.2013 по 24.12.2015).

Слід відмітити, що приватні нотаріуси мають доступ до Єдиних та Державних реєстрів, держателями яких є Міністерство юстиції України, на підставі Договору про надання послуг з підключення та забезпечення технічної підтримки користування Єдиними та Державними реєстрами (надалі по тексту також - Договір), укладеного з ДП "Національні інформаційні системи" (надалі по тексту також - Підприємство). Дане Підприємство є адміністратором реєстрів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1272 від 14.07.1999 "Деякі питання адміністрування Державних та Єдиних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції", розпорядження Кабінету Міністрів України №628-р від 05.06.2015 "Деякі питання удосконалення системи ідентифікації особи і функціонування державних та єдиних реєстрів", наказу Міністерства юстиції України №1059/5 від 25.06.2015 "Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України".

Вказаний вище Договір є офертою, до якого кожен приватний нотаріус приєднався шляхом подання відповідної заявки (https://nais.gov.ua/files/general/2018/01/26/0604-20.pdf) .

За змістом підпунктів 2.1.5, 2.1.6. і 2.1.10. пункту 2.1 розділу 2 Договору визначено, що "підписувач" - особа, яка на законних підставах володіє Особистим ключем та від свого імені або за дорученням особи, яку вона представляє, накладає електронний цифровий підпис під час створення електронного документа;

"Електронний цифровий підпис" - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою Особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа;

"Особистий ключ" - параметр криптографічного алгоритму формування електронного цифрового підпису, доступний тільки підписувачу.

Підпунктами 3.2.6., 3.2.8. пункту 3.2 розділу 3 Договору передбачено обов'язок нотаріуса забезпечити дотримання умов зазначеного Регламенту, а також Пам'ятки (Додаток № 3 до Договору) щодо поводження із носіями ключової інформації, з Особистим ключем електронного цифрового підпису працівниками Користувача (нотаріусами), які для роботи із Системою отримали Особистий ключ та посилений сертифікат ключа.

Нотаріуси зобов'язані забезпечити збереження Особистих ключів, паролю доступу до Особистого ключа у таємниці та забезпечити недопущення використання Особистих ключів іншими особами. У випадках виявлення факту використання третіми особами Особистих ключів або виникнення підозри щодо використання Особистих ключів третіми особами негайно вжити заходів, необхідних для припинення факту такого використання, та письмово повідомляти про це Підприємство.

Згідно частини 1 розділу 2 Додатку №3 до Договору "Пам'ятка користувача системи" нотаріус зобов'язаний зберігати Особистий ключ, носій ключової інформації, на якому він розміщений, та пароль доступу до нього у таємниці, не допускати використання Особистого ключа іншими особами; не використовувати Особистий ключ у разі його компрометації; негайно інформувати Підприємство про такі події, що трапилися до закінчення строку чинності посиленого сертифіката відкритого ключа користувача, зокрема, компрометацію Особистого ключа.

Окрім вказаного нотаріусу забороняється залишати власний носій ключової інформації у зчитувачі після закінчення роботи з ним; залишати без контролю увімкнені незаблоковані (засобами операційної системи) комп'ютери, які використовуються при функціонуванні програмного забезпечення для користування Системами, після проходження авторизації в Системі.

Користувач несе відповідальність за зберігання власного носія ключової інформації та паролю доступу до нього та Особистого ключа (частина 2 розділу 2 Додатку №3 до Договору).

В свою чергу, пунктом 2.1.9 пункту 2.1 розділу 2 Договору розкритий зміст "компрометація Особистого ключа" - будь-яка подія та/або дія (зокрема, втрата, розголошення, крадіжка, несанкціоноване копіювання, втрата паролю до носія ключової інформації), що призвела або може призвести до несанкціонованого використання особистого ключа.

Не дотримуючись умов Договору, позивач не повідомив ДП "Національні інформаційні системи" про факт несанкціонованого втручання в роботу реєстрів з використанням особистого ідентифікатора доступу приватного нотаріуса ОСОБА_1

Крім того, позивач не подав суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин оформлення ним відповідно до пункту 1.6 Порядку №2053/5, пункту 1.5 Положення №111/5 дозволів, виданих за результатами розгляду письмових клопотань і заяв ОСОБА_1, щодо доступу ОСОБА_5 до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів і Єдиного реєстру довіреностей.

Положення статті 27 Закону України "Про нотаріат" щодо відповідальності приватного нотаріуса передбачає можливу недбалість приватного нотаріуса при вчиненні ним відповідних дій.

Враховуючи вказане суд зазначає, що неналежне (недбале) зберігання позивачем спеціальних бланків нотаріальних документів (113 бланків), особистої печатки приватного нотаріуса, особистого ідентифікатора доступу: логіна користувача, пароля користувача, електронного цифрового підпису приватного нотаріуса до Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, наслідком чого стало можливе в межах нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_1, від його імені, здійснення несанкціонованих входів до Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України та вчинення значної кількості протиправних нотаріальних дій, а також не вчинення ОСОБА_1 обов'язкових дій, зміст яких визначений абзацом 1 і 3 статті 51 Закону України "Про нотаріат", пунктами 10, 11 Порядку №812 і пунктом 8.1, абзацом 4 пункту 9.1 Порядку №2053/5, підпунктами 3.2.6., 3.2.8. пункту 3.2 розділу 3 Договору і частиною 1 розділу 2 Додатку №3 до Договору "Пам'ятка користувача системи", на переконання суду, є неодноразовим порушенням приватним нотаріусом чинного законодавства.

За змістом статті 2-1 Закону України "Про нотаріат" державне регулювання нотаріальної діяльності полягає, зокрема, в анулюванні свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Право на застосування відповідачами такої санкції у спірних відносинах надано безпосередньо на підставі Закону України "Про нотаріат".

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як висновок, на переконання колегії суддів, Вища кваліфікаційна комісія нотаріату і Міністерство юстиції України, приймаючи оскаржувані рішення №5 від 27.10.2017 та наказ №3349/5 від 27.10.2017, діяли на підстав, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_1 (код НОМЕР_1), АДРЕСА_1, 76000;

Вища кваліфікаційна комісія нотаріату, вул. Городецького, 13 (провулок Рильський, 10 ), м. Київ, 01001.

Міністерство юстиції України (код 00015622), вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001.

Головуючий суддя /підпис/ Чуприна О.В.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.

Рішення складене в повному обсязі 12.03.2018 року.