Справа № 816/328/18
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/328/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Головка А.Б., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання неправомірним рішення від 23.08.2017 № 64 про відмову в перерахунку щомісячного довічного утримання; зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 17.08.2017 у розмірі 90 % від суддівської винагороди працюючого судді без обмеження максимального розміру довічного утримання з включенням до неї матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до довідки Апеляційного суду Полтавської області від 17.08.2017 № 06-29/323/10/17, встановлення судового контролю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є суддею у відставці, перебуває на обліку в Полтавському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання.

17.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в якій просив включити до заробітної плати, яка дає право на перерахунок розміру довічного грошового утримання, допомогу на оздоровлення в сумі 17600,00 грн. До вказаної заяви було надано довідку апеляційного суду Полтавської області №06-29/323/10/17 від 17.08.2017. Однак йому було безпідставно відмовлено в перерахунку довічного грошового забезпечення. Вказував на те, що відповідно до вимог чинного законодавства отриманні застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсій страхування, враховуються в дохід застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того входять вони до структури заробітної плати чи ні.

Ухвалою суду від 06.02.2018 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

22.02.2018 судом одержано відзив Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на позов, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Стверджував, що управлінням правомірно не враховано допомогу на оздоровлення до заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки дана виплата не відноситься до складової суддівської винагороди /а.с. 36-38/.

21.02.2018 позивачем до суду подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, шляхом зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення /а.с. 35/.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто у порядку письмового провадження, у зв'язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці з 2009 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання у відповідності до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

17.08.2017 позивач звернуся до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з заявою про здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, підставою для проведення вказаного перерахунку зазначив довідку Апеляційного суду Полтавської області про заробітну плату для перерахунку довічного щомісячного грошового утримання від 17.08.2017 №06-29/323/1/17 /а.с. 45-46/.

Рішенням Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23.08.2017 №64 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії /а.с. 43/.

Не погодившись з вказаним рішенням Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпечення судді.

Статтею 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 2 цього ж Закону до структури заробітної плати входить: основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статті 135 "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено статтею 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ, на норми якого посилається відповідач, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер. До того ж, відповідно до п.п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за N114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України № 2862-XII "Про статус суддів" судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, та відповідно входить до структури заробітної плати, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З правил Інструкції № 5 "Зі статистики заробітної плати" вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

З довідки про заробітну плату Апеляційного суду Полтавської області №06-29/323/10/17 від 17 серпня 2017 року слідує, що заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці з 1 грудня 2016 року складає 33146,67 грн., матеріальна допомога на оздоровлення до відпустки 17600,00 грн., що в розрахунку помісячно складає 1466,67 грн.

З викладеного слідує, що грошова допомога на оздоровлення включена в оподатковуваний дохід судді, входить до фонду оплати його праці, тобто є складовою винагороди судді.

Крім того, згідно ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20 лютого 2012 року № 21-430а11 та від 06 листопада 2013 року № 21-350а13.

Висновок про необхідність включення матеріальної допомоги на оздоровлення, з якої було фактично нараховано та сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, до складу заробітної плати, розмір якої має враховуватися при обчисленні розміру пенсії також зроблено й Верховним Судом в постанові від 23.01.2018 по справі №495/6612/16-а (реєстраційний номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 71789740).

Частиною п'ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Суд зазначає, що визначені Конституцією та Законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у частині четвертій статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Згідно п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Рішення Конституційного суду України від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004, як і вище зазначені Рішення Конституційного Суду України, є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3- рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про статус суддів, яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати суддів відповідних судів.

Зважаючи на те, що рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог: визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23 серпня 2017 року №63.

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 17.08.2017, а отже задоволенню підлягають позовні вимоги в частині проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 01.09.2017.

Стосовно позовної вимоги в частині щодо виплати пенсії без обмеження її граничного розміру, суд зауважує, що дана вимога є передчасною, оскільки наразі перерахунок пенсії позивача не проведений, а судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані чи оспорювані права. А оскільки рішення суду не може регулювати відносини на майбутнє та ґрунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

А у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (зокрема, пункт 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України").

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "одним з основоположних принципів демократичного суспільства є принцип верховенства права, пряме посилання на який міститься у преамбулі Конвенції. Із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури" (пункт 55).

З огляду на викладене, встановлення судом контролю за виконанням судового рішення є заходом для забезпечення конституційного права громадянина на судовий захист.

Зважаючи на обставини даної справи, беручи до уваги не виконання відповідачем обов'язку щодо проведення перерахунку пенсії позивача, суд, з метою відновлення порушених прав ОСОБА_1, на виконання завдань адміністративного судочинства, визначених частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

А відтак, суд вважає за доцільне зобов'язати відповідача у місячний строк з дати набрання даним рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання.

При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до вимог частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (вул. Великотирнівська, 28 к. 2 кв. 20, м. Полтава, 36040, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Івана Мазепи, 30, м. Полтава, 36040, ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23 серпня 2017 року №64.

Зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 90 % від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 1 вересня 2017 року, відповідно до довідки Апеляційного суду Полтавської області №06-29/323/10/17 від 17 серпня 2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 352,40 грн (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

Зобовязати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області у місячний строк з дати набрання даним рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Головко