Справа № 805/3/18-а
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 р. Справа№805/3/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., за участю секретаря судового засідання Проніна Д.С. та представників сторін:

позивача не зявився;

представника відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ про визнання протиправними дії та зобовязання поновити виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ про визнання протиправними дії та зобовязання поновити виплату пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є пенсіонером за віком і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ. Позивач зазначає, що з березня 2016 року відповідачем припинено виплата пенсії з невідомих їй причин. Позивач вважає, що йому безпідставно припинена виплата пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав, оскільки Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначає вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії, однак на час припинення виплати пенсії не існувало таких підстав. Також, позивач звертає увагу суду на те, що Постановою Кабінету Міністрів України Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам встановлено продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування такої особи на обліку, що підтверджується відповідною довідкою. З огляду на вищевикладене, просив протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року на рахунок Бахмутського відділення № 190 ПАТ «Укрсоцбанк» № 1471, рахунок установи уповноваженого банк № 1026 в Національному банку України, код банку 300023, .

Відповідач проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ, пенсія їй виплачувалась до лютого 2016 року включно. Однак, на підставі постанови КМУ № 595 від 07.11.2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам, організаціям Донецької та Луганської областей», постанови КМУ № 509 від 01.10.2014 року «Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ», постанови КМУ № 365 від 08.06.2016 року «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постанови КМУ №136 від 18.02.2016 «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації...» виплата пенсії позивачу з березня 2016 року була припинена на підставі рішення № 184124 від 20 жовтня 2016 року. Так, позивач у визначеному законодавством порядку не вживав заходів, спрямованих на отримання належної йому суми пенсійних виплат та у зв'язку з цим не зміг отримати вказані виплати, тобто реалізувати гарантоване Конституцією право. Позивачем не надано до суду доказів того, що він був позбавлений права і можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією України в порядку, визначеному вищевказаними нормами законодавства України, зокрема Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», тобто не встановлено порушення її прав. На підставі викладеного, Управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, підзаконними нормативними актами, прийнятими постановами Кабінету Міністрів України, права позивача порушені не були. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 січня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі № 805/3/18-а призначено підготовче засідання на 31 січня 2018 року о 10 год. 00 хв. та звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.

29 січня 2018 року представником відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надано відзив на позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року позивачу був поновлений строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року закрито підготовче провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ про визнання протиправними дії та зобовязання поновити виплату пенсії та призначено судовий розгляд адміністративної справи по суті на 27 лютого 2018 року.

Позивач у судове засідання не зявився про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без своєї участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без своєї участі.

Зясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію за віком, що не заперечується сторонами.

ОСОБА_1 було взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме: з м. Горлівка, Донецької області до м. Дзержинськ (нині м. Торецьк), АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 08 грудня 2014 року № НОМЕР_1.

Відповідно до затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, м. Горлівка включене до цього Переліку.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ на підставі електронної пенсійної справи.

Як зазначає ОСОБА_1 у позовній заяві, в березні 2016 року їй відповідачем було припинено виплату пенсії без повідомлення причин та надання відповідного рішення про припинення вплати пенсії.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що виплата пенсії була припинена на підставі рішення № 184124 від 20 жовтня 2016 року про припинення виплати пенсії як внутрішньо переміщеній особі.

В подальшому, Рішенням відповідача № 184124 від 20 жовтня 2016 року у відповідності з п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058 від 09.07.2003 року ст. 12 Закону України від 20.10.2014 року № 1706 VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, п. 14 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365, на підставі п. 4 Витягу з протоколу засідання комісії з питань відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 19.10.2016 року № 18 позивачу у відновленні соціальних виплат відмовлено у звязку із скасуванням довідки про взяття на облік ВПО.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою скасування довідки ВПО позивача є не підтвердження місця фактичного перебування. Інших підстав для скасування довідки з матеріалів справи не вбачається.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 3 цієї статті, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Статтею 49 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відтак, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених статтею 49 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідачем не надано до суду відомостей щодо прийняття рішення про припинення виплати пенсії позивачу саме з 01.03.2016 року з підстав, визначених ст. 49 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Таким чином суд зазначає, що обов'язок відповідача щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 у період з 01.03.2016 року по 20.10.2016 року є безумовним. Відповідно суд задовольняє позовні вимоги в зазначеній частині.

Щодо позовних вимог в частині зобовязання виплатити пенсійну заборгованість на рахунок Бахмутського відділення № 190 ПАТ Укрсоцбанк суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (в редакції від 17.03.2016 року), установлено, що починаючи з 1 липня 2016 р. виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, довічних державних стипендій за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

Аналізуючи вищевказане суд вважає, що у період з 01.03.2016 року по 30.06.2016 року позивач мав право на отримання пенсійних виплат на банківський рахунок Бахмутського відділення № 190 ПАТ Укрсоцбанк та відповідно приходить до висновку про задоволення позовних вимог в даній частині шляхом зобовязання Управління Пенсійного фонду у м. Дзержинськ Донецької області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 року до 30.06.2016 року включно на рахунок Бахмутського відділення № 190 ПАТ Укрсоцбанк № 1471, рахунок установи уповноваженого банку № 1026 в НБУ, код банку 300023, код згідно .

Щодо пенсійних виплат у період з 01.07.2016 року по 19.10.2016 року, суд зазначає, що, як вже було зазначено вище, обов'язок щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 є безумовним, але, в наслідок дії постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (в редакції від 17.03.2016 року), пенсія не може бути нарахована та виплачена на вказаний позивачем картковий рахунок. Таким чином суд вважає за належне задовольнити позовні вимоги частково та зобовязати Управління Пенсійного фонду у м. Дзержинськ Донецької області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 01.07.2016 року до 19.10.2016 року.

Щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 у період з 20.10.2016 року по теперішній час, суд зазначає наступне.

Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 № 1706-VII, відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є разом з іншим знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою.

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо перміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016) (далі Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Аналогічні правові висновки зазначені в постановах Верховного суду від 06.02.2018 року по справі № 233/4105/17, від 30 січня 2018 року у справі № 234/9660/17, від 21.02.2018 року по справі №233/3903/17.

Згідно ч. 5 ст. 265 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи зміст Рішення відповідача № 184124 від 20.10.2016 року суд зазначає, що ключовою правовою підставою для його прийняття є скасування довідки тимчасово переміщеної особи ОСОБА_1

Разом з цим позивачем у позовній заяві не було заявлено позовної вимоги щодо скасування зазначеного Рішення.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення частково позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ про визнання протиправними дії та зобовязання поновити виплату пенсії.

Частиною другою статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Приписами частини 1 стаття 371 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок відповідача добровільно і негайно виконати рішення суду про присудження виплатити пенсію і цей обов'язок полягає у тому, що у відповідача обов'язок видати пенсію у межах стягнення за один місяць виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при поданні до суду адміністративного позову судовий збір не сплачувався, а ухвалою суду від 05 січня 2018 року його звільнено від сплати судового збору, суд не стягує з відповідача судові витрати, оскільки позивачем вони фактично не понесені (не надано документального підтвердження понесених ним судових витрат).

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 90, 132, 139, 193, 242-244, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ про визнання протиправними дії та зобовязання поновити виплату пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинськ щодо невиплати пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду у м. Дзержинськ Донецької області виплатити пенсію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн. НОМЕР_2) за період з 01 березня 2016 року до 30 червня 2016 року включно на рахунок Бахмутського відділення № 190 ПАТ Укрсоцбанк № 1471, рахунок установи уповноваженого банку № 1026 в Національному банку України, код банку 300023, код згідно .

Зобовязати Управління Пенсійного фонду у м. Дзержинськ Донецької області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 01 липня 2016 року до 19 жовтня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 27 лютого 2018 року. Повний текст судового рішення складено 06 березня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Черникова А.О.