Справа № 350/1767/17
Суддя: Максимів І. В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/1767/17
Провадження № 2-а/350/9/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді: Максиміва І.В.

при секретарі Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора ГРПП Рожнятівського ВП Ананевича Олега Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У своєму адміністративному позові позивач ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії БР № 787367 в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором ГРПП Рожнятівського ВП Ананевичем О.І. 11 липня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 06 листопада 2017 року отримав від державного виконавця копію постанови від 11 липня 2017 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності, за нібито скоєне ним правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП з тих підстав, що 11 липня 2017 року, о 17 год.17 хв. він керуючи автомобілем НОМЕР_1, в смт. Брошнів-Осада, по вул. 22 Січня порушив вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки виїзджаючи з другорядної дороги на головну. Зазначеною постановою на нього накладене адміністративне стягнення у розмірі 255 гривень. Вважає, що порушення, яке вказане в постанові і за яке його притягнуто до відповідальності не відповідає дійсності, оскільки вказаного дня правил дорожнього руху не порушував, а виїжджаючи на головну дорогу з другорядної, не перетинав суцільну лінію дорожньої розмітки, так як в місці його виїзду на головну дорогу була дорожня розмітка 1.7 (переривчаста лінія з короткими штрихами і рівними їх проміжками), що позначає смуги руху. Також не порушував вимогу дорожнього знаку «Рух праворуч», оскільки такий при виїзді з вулиці відсутній. Після зупинки його інспектором поліції, він надав останньому чіткі і аргументовані пояснення про те, що вимог ПДР України не порушував, на що інспектор погодився та запропонував надати йому для перевірки документи щоб перевірити їх дійсність та чи не перебуває його авто під арештом чи забороною. Після перевірки інспектором у службовому автомобілі його документів, останній повідомив що він може продовжувати рух повернувши при цьому документи. В оскаржуваній постанові зазначено, що він згідно ст. 63 Конституції України відмовився від отримання постанови у присутності свідка ОСОБА_3, однак даний факт не відповідає дійсності, оскільки він у жодному разі не відмовлявся від отримання постанови, так як така в його присутності інспектором поліції не виносилась, а свідків на місці зупинки транспортного засобу не було. Дана постанова інспектором поліції йому не надсилалась. Про оскаржувану постанову він дізнався тільки 06 листопада 2017 року, коли отримав виклик-попередження державного виконавця ВДВС Рожнятівського РУЮ про стягнення з нього штрафу. Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій інспектора патрульної поліції на нього неправомірно накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки всупереч вимог ст. 245 КУпАП, якою передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, інспектор знехтував вказаними вимогами закону, виніс у його відсутності оскаржувану постанову, позбавивши його можливості скористатися своїм правом на захист.

Такі обставини змушують його звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просив позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та будь-яких заперечень проти позову не подав.

Враховуючи наведене та вимоги ст. 205 ч. 1 КАС України, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, яких достатньо для вирішення справи по суті.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З копії постанови серії № 787361 від 11 липня 2017 року, складеною інспектором ГРПП Рожнятівського ВП Ананевичем О.І. вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень за невиконання вимог дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» та перетину вузької суцільної лінії дорожньої розмітки при виїзді з другорядної дороги на головну (а.с. 7).

Статтею 122 ч. 1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Як вказує позивач, він дійсно 11 липня 2017 року приблизно, о 17 год. керуючи автомобілем в смт. Брошнів-Осада, по вул. 22 Січня був зупинений працівником поліції, який звинуватив його у порушенні вимог дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» та тому, що він перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки. Однак при виїзді з другорядної дороги на головну зазначеного у постанові знака не було, а лінія дорожньої розмітки не є суцільною, про що надав до суду відповідну фотокартку.

З наданої позивачем фотокартки вбачається, що на місці виїзду з вулиці (другорядної дороги) на головну дорогу в смт. Брошів-Осада, розміщені два дорожні знаки, а саме дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», а другий дорожній знак повністю зафарбований чорною фарбою. Крім цього не вбачається і суцільної лінії дорожньої розмітки (а.с.23).

Відтак суд приходить до висновку, що позивач не міг передбачити про наявність дорожнього знака 2.1. «Рух праворуч» та суцільної лінії розмітки на вказаній ділянці дороги.

Відповідачем не надано заперечень проти позову і не доведено правомірність притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема не представлено будь-яких доказів про те, що останній 11 липня 2017 року порушив вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки виїжджаючи з другорядної дороги на головну. Факт здійснення позивачем вказаного правопорушення, будь-якими іншими належними та допустимими доказами не підтверджено.

Зміст ст. 77 КАС України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З урахуванням того, що представник відповідача в судове засідання не з'явився та не виконав належним чином покладений на нього обов'язок доказування правомірності свого рішення, не надав доказів вини позивача у порушенні ним Правил дорожнього руху, суд приходить до висновку про обгрунтованість даного позову та відсутність належних та достатніх доказів про вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскільки позивач дізнався про існування оскаржуваної постанови 06 листопада 2017 року, коли отримав повідомлення з відділу ДВС про стягнення з нього штрафу, а тому суд вважає підставною вимогу позивача про поновлення строків для звернення з адміністративним позовом до суду.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення з даним позовом до суду.

Позов задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 787367 від 11 липня 2017 року, винесену інспектором ГРПП Рожнятівського ВП старшим лейтенантом поліції Ананевичем О.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесять п'ять) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.03.2018 року.

Суддя Максимів І.В.