Справа № 826/12926/16
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2018 року № 826/12926/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Головного управління ДФС у м. Києві

до

про

Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуд Нат"

застосування арешту коштів на рахунках платника податків,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с. 68-69), просить суд застосувати адміністративний арешт коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуд Нат", а саме:

- № 8000, відкритий в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, валюта рахунку 840-долар США;

- № 8000, відкритий в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, валюта рахунку 978-євро;

- № 8000, відкритий в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, валюта рахунку 980-українська гривня;

- № 5435, відкритий в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, валюта рахунку 980-українська гривня;

- № 8000, відкритий в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, валюта рахунку 980-українська гривня;

- № 7040, відкритий в Казначействі України (ел. адм. подат.), МФО 899998, валюта рахунку 980-українська гривня;

- № 8001, відкритий в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, валюта рахунку 980-українська гривня;

- № 5001, відкритий в ПАТ "РВС Банк", МФО 339072, валюта рахунку 840-долар США;

- № 5001, відкритий в ПАТ "РВС Банк", МФО 339072, валюта рахунку 978-євро;

- № 5001, відкритий в ПАТ "РВС Банк", МФО 339072, валюта рахунку 980-українська гривня.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Головного управління ДФС у м. Києві від 12.08.2016 № 4931 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Гуд Нат". 17.08.2016 посадові особи контролюючого органу здійснили вихід за адресою відповідача, проте посадова особа останнього відмовила в допуску до проведення перевірки, що зафіксовано відповідним актом. Оскільки платник податків відмовився допустити посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, позивач, посилаючись на частину другу підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України, просить застосувати адміністративний арешт коштів на рахунках відповідача.

Ухвалою суду від 25.10.2016 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/12926/16.

Відповідно до ухвали суду від 29.11.2017 адміністративну справу № 826/12926/16 прийнято до провадження судді Катющенка В.П. та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання учасники справи не прибули, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно заяви від 05.03.2018 представник позивача просив розглянути справу у письмовому провадженні.

Також, у матеріалах справи містяться письмові заперечення проти позову ТОВ "Гуд Нат", у яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що адміністративний арешт майна, застосований рішенням начальника Головного управління ДФС у м. Києві від 17.08.2016 № 18520, у розумінні положень Податкового кодексу України, є припиненим, тому правові підстави для застосування арешту коштів платника податків з підстав недопуску посадових осіб контролюючого органу відсутні.

Враховуючи неприбуття у судове засідання учасників справи та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

У зв’язку з наданням не у повному обсязі на письмові запити контролюючого органу від 06.05.2016 № 10387/10/26-15-14-04-04, від 06.07.2016 № 15159/10/26-15-14-04-04 і від 06.07.2016 № 15177/10/26-15-14-04-04 по взаємовідносинам з СФГ "Любава-1" за період з 01.10.2015 по 31.10.2015 та з 01.03.2016 по 30.04.2016, Головним управлінням ДФС у м. Києві відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України прийнято наказ від 12.08.2016 № 4931, яким призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Гуд Нат" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з СФГ "Любава-1" за період з 01.10.2015 по 31.10.2015 та з 01.03.2016 по 30.04.2016, тривалістю 10 робочих днів з 16.08.2016.

16.08.2016 посадові особи Головного управління ДФС у м. Києві здійснили виїзд за податковою адресою ТОВ "Гуд Нат" - пр-т Перемоги, 5-А, м. Київ, проте вручити копію наказу та пред’явити направлення не було можливості, оскільки за вказаною адресою підприємство не знаходиться, посадові особи відсутні. Указані обставини зафіксовані актом № 26-15-14-04-04 (а.с. 28).

17.08.2016 посадові особи позивача повторно здійснили виїзд за адресою відповідача, однак посадова особа останнього відмовила у допуску до проведення перевірки, про що ревізорами-інспекторами складено акт недопуску посадових осіб ГУ ДФС у м. Києві до проведення документальної планової виїзної перевірки від 17.08.2016 (а.с. 29).

Позивач вважає, що відмова у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є підставою для накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках ТОВ "Гуд Нат", з огляду на що останній і звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється у разі виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з пунктами 78.4, 78.5 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно з пунктом 81.2 статті 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України встановлено, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, арешт майна платника є наслідком дій платника та може бути застосовано з двох підстав: якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або якщо платник податків відмовляється від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Разом з цим, підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Відповідно до пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з пунктом 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Таким чином, законність вимоги щодо арешту коштів на рахунках платника податку на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України пов'язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Підпунктом 94.19.1 пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України встановлено, що припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Враховуючи вимоги статті 94 Податкового кодексу України, які визначають арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування, застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого згідно з пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

При цьому, накладення арешту на кошти платника податків у банку обмежено сумою податкового боргу такого платника.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.04.2017 у справі № К/800/19214/16.

Так, з програми "Діловодство Окружного адміністративного суду (ДСС)" Окружного адміністративного суду міста Києва вбачається, що ухвалою суду від 23.08.2016 у справі № 826/12988/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2016, повернуто подання Головному управлінню ДФС у м. Києві про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ "Гуд Нат".

Враховуючи, що у даному випадку арешт майна відповідача, застосованого на підставі рішення начальника ГУ ДФС у м. Києві від 17.08.2016 № 18520 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Гуд Нат", не підтверджено судом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування арешту коштів на рахунках відповідача, оскільки такий арешт є складовою загального арешту майна.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено наявність підстав для накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках ТОВ "Гуд Нат".

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини та правове регулювання спірних правовідносин, суд не вбачає підстав для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуд Нат", що є правовою підставою для відмови позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко