Справа № 810/4166/17
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4166/17 Суддя (судді) першої інстанції: Харченко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Федотова І.В.,

суддів: Карпушової О.В. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Полтавської філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Полтавської філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року адміністративний позов залишено без розгляду на підставі частини першої статті 100 КАС України.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та здійснено порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк для звернення з адміністративним позовом до суду та не наведено обставин, які б свідчили про поважність пропуску строку звернення до суду, а наведені обставини не є поважними причинами пропуску такого строку.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 6 КАС України (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частин першої, другої статті 99 КАС України (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач оскаржує бездіяльність відповідача, що полягає у невнесенні до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (розділу 4) відомостей про реєстрацію договорів оренди землі, а саме:

- договору від 16.07.2009 року, укладеного між громадянином ОСОБА_4 та позивачем, про оренду земельної ділянки площею 4,46 га, що знаходиться в с. Войнівка на території Войнівської селищної ради Полтавської області та належить ОСОБА_4 на праві власності згідно державного акта серії НОМЕР_1, відмітка про реєстрацію договору від 20.07.2009 року за № 84;

- договору від 16.07.2009 року, укладеного між громадянкою ОСОБА_5 та позивачем, про оренду земельної ділянки площею 4,46 га, що знаходиться в с. Войнівка на території Войнівської селищної ради Полтавської області та належить ОСОБА_5 на праві власності згідно державного акта серії НОМЕР_2, відмітка про реєстрацію договору від 20.07.2009 за № 85.

Позивач зазначає, що допущення відповідачем бездіяльності з приводу невнесення до вказаної вище Книги записів про дату та номер реєстрації договорів оренди земельних ділянок, призвело до порушення прав позивача як орендаря землі, а про наявність такого правопорушення він дізнався лише у липні 2017 року, отримавши постанову слідчого СВ Чутівського ВП ГУНП в Полтавській області від 29.05.2017 року про закриття кримінального провадження.

Проте, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, в провадженні Чутівського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за № 550/1253/16-ц за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: відділ Держгеокадастру в Чутівському районі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Зернятко Полтава», Полтавська регіональна філія ДП «Центр Державного земельного Кадастру», про витребування земельних ділянок із незаконного володіння.

Крім того, 19.05.2017 року Чутівським районним судом Полтавської області було відкрито провадження у цивільній справі № 550/417/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: відділ Держгеокадастру у Чутівському районі Полтавської області, Полтавська філія Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру", про визнання права оренди.

В силу приписів частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262-IV суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Зміст судових рішень у справах № 550/1253/16-ц та № 550/417/17, що внесені до Реєстру, дозволяє дійти висновку про те, що звернення ОСОБА_3 до районного суду з позовом про визнання права оренди земельних ділянок за договорами, укладеними ним з ОСОБА_5 та ОСОБА_4, обумовлено захистом цивільних прав та інтересів, порушених державним реєстратором, який при проставленні на екземплярах договорів оренди земельних ділянок дат та номерів їх державної реєстрації не провів саму реєстрацію у спосіб внесення відповідних записів до розділу 4 Книги реєстрації. У свою чергу, доводи про фактичне неукладення договорів оренди спірних земельних ділянок з ОСОБА_3 покладено в основу позову ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про витребування земельних ділянок із незаконного володіння.

Крім того, в ухвалі Чутівського районного суду Полтавської області від 26.05.2017 року про зупинення провадження у справі № 550/1253/16-ц Чутівський районний суд Полтавської області посилався на заперечення ОСОБА_3 (відповідача у справі № 550/1253/16-ц), в яких відображено інформацію про допущення державним реєстратором помилки щодо реєстрації договорів оренди земельних ділянок від 16.07.2009 року.

Таким чином, позивач був обізнаний з обставинами невнесення державним реєстратором до розділу 4 Книги записів інформації про реєстрацію договорів оренди земельних ділянок принаймні з травня 2017 року.

Обізнаність ОСОБА_3 станом на 04.05.2017 року із допущенням державним реєстратором протиправної бездіяльності також підтверджується викладеними в ухвалі Чутівського районного суду Полтавської області від 06.07.2017 року № 550/482/17 обставинами звернення адвоката ОСОБА_6 (представника ОСОБА_3 у справах № 550/1253/16-ц та № 550/417/17) до Слідчого управління ГУ НП в Полтавській області із повідомленням про вчинення державним реєстратором кримінального правопорушення щодо невнесення до Книги реєстрації інформації щодо державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок від 16.07.2009 року, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, та реєстрації вказаного повідомлення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04.05.2017 року за №0000211.

Як вбачається з матеріалів справи, з даною позовною заявою позивач звернувся до суду лише 01.12.2017 року (відбиток штемпеля поштового зв'язку на конверті від 01.12.2017 року), тобто з порушенням передбаченого частиною другою статті 99 цього Кодексу шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Посилання апелянта на те, що лише після винесення слідчим СВ Чутівського ВП ГУНП в Полтавській області постанови від 29.05.2017 року останній дізнався про порушення своїх прав є штучними обставинами, які використовуються виключно з метою приховування дійсного моменту коли він дізнався чи мав дізнатись про порушення своїх прав, що, у свою чергу, не дозволяє суду відраховувати строк звернення до суду від цієї дати.

Згідно статті 100 КАС України (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997 р.) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 р. (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 06.03.2018 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Файдюк В.В.