Справа № 807/508/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/12100/17 № 876/12102/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.

розглянувши у орядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року, ухвалену суддею Гаврилком С.Є., в порядку ст.41 КАС України, м. Ужгород, дата складання повного тексту рішення 19 жовтня 2017 року та на додаткову постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року, ухвалену суддею Гаврилком С.Є., в порядку ст.41 КАС України, м. Ужгород, дата складання повного тексту рішення 27 жовтня 2017 року, у справі за позовом Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до Державного підприємства «Великолазівський» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

07.04.2017 року позивач Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Великолазівський», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по збору на обовязкове держане пенсійне страхування по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 7433,61 грн. за період січень-березень 2017 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнено з Державного підприємства «Великолазівський» на користь Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період січень-березень 2017 року у розмірі 3312,32 грн.

Додатковою постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року у задоволенні позовної заяви Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до Державного підприємства "Великолазівський" про стягнення на користь Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в частині решти позовних вимог відмовлено.

Постанова та додаткова постанова суду першої інстанції мотивовані тим, що Державним підприємством «Великолазівський» в добровільному порядку не здійснило відшкодування Ужгородському обєднаному управлінню Пенсійного фонду України Закарпатської області сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період січень-березень 2017 року у розмірі 3312,32 грн., та дана сума заявлена позивачем до стягнення з відповідача в судовому порядку.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з січня 2017 року по березень 2017 року у розмірі 4069,62 грн. необхідно відмовити, у звязку з тим, що позивачем не доведено виплату та доставку вказаних коштів пенсіонеру ОСОБА_1, суду не надано доказів, які б свідчили про виплату та доставку.

Не погодившись з постановою та додатковою постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеними з порушенням норм матеріального та процесуального права, Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та додаткову постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що 13.04.2017 року управління звернулося із запитом за №4492/08 до ПАТ КБ «Приватбанк» про підтвердження факту виплати пенсії в період січень-березень 2017 року гр. ОСОБА_1 Однак, станом на день призначення справи до судового розгляду, відповідь на даний запит від банківської установи на адресу управління не надійшла. Управлінням в якості доказів фактичної виплати пенсії гр. ОСОБА_1 було долучено довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії №1982/02, як доказ в підтвердження та обгрунтування позовних вимог. При цьому зазначає, що дана довідка формується не в ручному режимі, а друкується за допомогою програмного забезпечення, виключно на підставі факту нарахованої та фактично виплаченої пенсії. При умові, що пенсія нараховується, але по якихось причинах не виплачується, графа «Розмір пенсії фактично виплачений» буде відображати нулі.

15 червня 2017 року на адресу управління надійшла відповідь на запит щодо підтвердження фактичної виплати пенсії гр. ОСОБА_1, відповідно до якої, ПАТ КБ «Приватбанк» своєчасно та в повному обсязі були зараховані грошові кошти на поточний рахунок ОСОБА_1, згідно листа.

Згідно ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Державне підприємство «Великолазівський» зареєстроване як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі Закон України № 400/97-ВР), а з 01 січня 2004 року, також як платник страхових внесків відповідно до статті 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 (далі Закон України № 1058).

В силу абз.4 п.2 ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктом 1 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пп. «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за ставкою 100 відсотків від об'єкта оподаткування. Порядок нарахування збору на покриття фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в період до 01.01.2004 року визначений інструкцією про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування Інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду у України від 19 жовтня 2001 року № 16-6 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2001 року за № 998/6189 (надалі Інструкція №16- 6 від 19.10.2001р.).

Встановлено, що пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 2 відповідно до пункту «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було призначено громадянам, які працювали у відповідача, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Згідно статті 72 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних постанов) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2015 року в адміністративні справі №807/819/15було встановлено обставини щодо правомірності призначення пенсії вказаним громадянам, відтак обставини щодо правомірності призначення пенсії повторно не доказуються.

Позивачем на адресу відповідача надсилались розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що вказані розрахунки відповідачем оскаржувались, відповідно визначені у ньому зобов'язання є узгодженим.

Також встановлено, що згідно довідки, що надана позивачем виплата та доставка пенсій гр. ОСОБА_2 проводилась через УДППЗ «Укрпошта» за період січень- березень 2017 року в сумі 3312,32 грн.

Частка відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій Державним підприємством «Великолазівський» по пенсіонеру ОСОБА_2 становить 100%.

Щодо пенсіонера ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції зазначє, що позивачем було надано довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії №1982/02 від 06.06.2017р., згідно якої ОСОБА_1 за період січень-березень 2017 року виплачено пенсію в сумі 4069,62 грн.

Крім того, згідно листа ПАТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-20170428/8289 від 19.05.2017р., адресованого Ужгородському обєднаному управлінню Пенсійного фонду України Закарпатської області на його запит №4492/08 від 13.04.2017р., ПАТ КБ «Приватбанк» своєчасно та в повному обсязі були зараховані грошові кошти на поточний рахунок ОСОБА_1 згідно запиту позивача з долученою до нього довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 №1982/02 від 06.06.2017р.

На підстві наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку, що позивачем не було надано суду належних доказів щодо свідчать про виплату та доставку пільгової пенсії гр. ОСОБА_1 за спірний період січень-березень 2017 року в сумі 4069,62 грн.

Відтак, загальна сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з січень-березень 2017 року, яка доведена позивачем та підлягає відшкодуванню, становить 7433,61 грн.

Відповідно до ч. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, зберігається порядок покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім сум виплачених пенсій відшкодуванню підлягають також витрати на їх доставку, які згідно із змінами до граничних тарифів на основні послуги зв'язку згідно з наказом Держкомзв'язку та інформації України від 22.07.2004 року за № 166, становлять для міста 0,79 відсотків та для села 1,56 відсотків.

Ужгородським обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області проведено фактичну виплату пільгових пенсій та витрат на їх доставку вищевказаним громадянам, та згідно розрахунків сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, які позивачем було надіслано відповідачу, відшкодуванню за період січень-березень 2017 року підлягає 7433,61 грн.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за № 21-1 (зареєстрована у Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року зa № 64/8663), якою, зокрема, передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.

Відповідно до п.п. 6.7. зазначеної Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи апеляційний суд вважає, що Державне підприємство «Великолазівський» в добровільному порядку не здійснило відшкодування Ужгородському обєднаному управлінню Пенсійного фонду України Закарпатської області сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій у розмірі 7433,61 грн. за січень-березень 2017 року, яку необхідно стягнути з відповідача на користь Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Отже, оскаржувана постанова та додаткова постанова суду першої інстанції прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.317 КАС України, є підставою для їх скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст.ст. 308, 309, 311, п.2 ч.1 ст.315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року та додаткову постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року у справі №807/508/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до Державного підприємства «Великолазівський» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Великолазівський» на користь Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період січень-березень 2017 року у розмірі 7433,61 грн. (сім тисяч чотириста тридцять три грн. шістедят одну коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 06.03.2018 року.