Справа № 804/819/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року Справа № 804/819/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про скасування реєстраційної дії, -
30.01.2018 ОСОБА_4 (далі ОСОБА_2, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якій просить: скасувати реєстраційну дію вчинену державним реєстратором, в особі Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про припинення права власності ОСОБА_2 на 1/4 частину нерухомого майна, нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Дніпро, вулиця Кірова (Ленінський район), будинок 227а, які складаються з: літ. А-1, що розташовано на першому поверсі та складається з: нежитлового приміщення кладової поз. № 1-5, загальною площею 4,9 кв.м., нежитлового приміщення цеху поз. № 2-1, загальною площею 440,9 кв.м., нежитлового приміщення коридору поз. № 2-2, загальною площею 6,3 кв.м., нежитлового приміщення кабінету поз. № 2-3, загальною площею 5,2 кв.м., нежитлового приміщення цеху поз. № 2-41, загальною площею 79,7 кв.м., нежитлового приміщення складу поз. № 2-5, загальною площею 125,8 кв.м., поз. № 2-6 - коридор, загальною площею 11,9 кв.м., поз. №2-7 - кабінет, загальною площею 12,3 кв.м., поз. №2- 8 - кабінет, загальною площею 11,6 кв.м., поз. № 2-9 - кабінет, загальною площею 11,6 кв.м., поз. №2-12 - склад, загальною площею 178,8 кв.м.; у літ. А-1 І антресольний поверх, поз. № 2-13 - склад, загальною площею 73,9 кв.м., поз. №2-15 - кабінет, загальною площею 22,7 кв.м., поз. №2-16 - кабінет, загальною площею 10,1 кв.м., поз. №2-17 - коридор, загальною площею 4,1 кв.м., поз. №2-18 - щитова, загальною площею 13,0 кв.м., поз. № 2-19 - щитова, загальною площею 32,5 кв.м.; у літ. А-1 II антресольний поверх, поз. № 2-20 - склад, загальною площею 452,9 кв.м., поз. № 2-21 - підсобне, загальною площею 29,0 кв.м., поз. №2-22 - підсобне, загальною площею 10,3 кв.м., у літ. Б-1, загальною площею 15,2 кв.м., що розташовано на першому поверсі та складається з: нежитлового приміщення прохідної поз. № 1-1, загальною площею 2,6 кв.м., нежитлового приміщення прохідної № 1-2, загальною площею 4,1 кв.м., нежитлового приміщення підвалу поз. № 1-3, загальною площею 8,5 кв.м.; літ. Ж - вольєр, літ. № 9 - скважина- насосна; літ. І - замощення; літ. № 1, №2,№3, №4, №5 - силос; літ. № 6 - елеваторна; літ. № 7 - приймальний бункер; літ. № 8 - сходи; літ. № 40 - споруда; літ. № 16-23, 38, 39 - споруди; літ. Д-1 - вагова з підвалом, поз. № 1-1 загальною площею 8,2 кв.м., літ. З - навіс, літ. М - навіс, літ. Н - навіс, літ. Е-1 - адміністративна будівля, поз. № 1-1, загальною площею 10,7 кв.м., поз. № 1-2, загальною площею 10,8 кв.м., поз. № 1-3, загальною площею 13,6 кв.м., поз. № 1-4, загальною площею 1,6 кв.м.; № 24-32 - силоса; № 33-37 - норії, б1, № 12 - сходи (номер запису про право власності 8114852).
01.08.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська № 202/4065/16-ц від 08.07.2016 здійснено державну реєстрацію переходу права власності до громадянина ОСОБА_6.
З огляду на те, що заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська № 202/4065/16-ц від 08.07.2016 скасовано ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2016, позивач вважає дії відповідача незаконними, у звязку з чим просить їх скасувати, як такі, що порушують права позивача як законного власника нерухомого майна.
Представник позивача у судовому засідання позовну заяву підтримав, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
З матеріалів справи видно, що 08.07.2016 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська винесено заочне рішення у цивільній справі №202/4065/16-ц (Провадження №2/0202/2165/2016), за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про переведення прав та обовязків покупця та стягнення боргу, яким було припинено право власності на нерухоме майно, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, та було постановлено:
- перевести на ОСОБА_10 права та обовязки покупців - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, за договором купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 22 січня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11, реєстровий номер 81;
01.08.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на підставі зазначеного рішення суду здійснено державну реєстрацію переходу права власності до громадянина ОСОБА_6, шляхом припинення права власності зазначених осіб.
Проте, 17.08.2016 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було скасовано заочне рішення у справі № 202/4065/16 від 08.07.2016 та призначено справу до розгляду в загальному порядку.
26.07.2017 апеляційним судом Дніпропетровської області розглянуто апеляційну скаргу на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про відкриття провадження у справі № 202/4065/17, за результатами розгляду якої скасовано ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про відкриття провадження у справі №202/4065/17, у звязку з порушенням виключної підсудності спору.
Не погоджуючись із реєстраційною дією, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Нормативно-правовим актом, що регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV, у редакції від 01.01.2016 року (далі Закон №1952-IV).
Статтею 3 Закону №1952-IV визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.
Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Отже, вимоги Закону щодо заборони втручання у діяльність державних реєстраторів прав на нерухоме майно, пов'язаної з проведенням державної реєстрації прав, стосуються також і Міністерства юстиції України незалежно від того, чи перебувають державні реєстратори у трудових відносинах з останнім.
Тож, Міністерство юстиції України, як орган державної влади, в силу положень чинного законодавства не може впливати на прийняття державним реєстратором рішень щодо реєстрації прав або відмови у ній.
Відповідно до статті 10 Закону №1952-IV державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у звязку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.
З матеріалів справи видно, що оскаржувана реєстраційна дія вчинена державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягає право власності.
Статтею 27 Закону №1952-IV визначено підстави для реєстрації права власності. Так, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Суд зазначає, що реєстраційна дія приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 є такою, що відповідає нормам чинного законодавства, оскільки вчинена на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2016, яке на час вчинення відповідачем реєстраційної дії набрало законної сили та не було скасовано .
Відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Частиною 5 статті 26 Закону №1952-IV встановлено, що внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).
Статтею 15 Закону №1952-IV визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.
Так, відповідно до частини 1 статті 19 вказаного Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;
4) внесення записів до Державного реєстру прав;
5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;
6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №1952-IV державний реєстратор:
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього закону;
наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.
Згідно з частиною 3 статті 17 Закону №1952-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 3 статті 16 Закону №1952-IV разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.
Зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені) або місця проживання фізичної особи - підприємця підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.
Аналізуючи викладені норми, суд приходить до висновку про передчасне звернення позивача з даним позовом до суду, з огляду на те, що позивач при зверненні з даним позовом не дотримався Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки не звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3.
Згідно з ч. 1, ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
У відповідності до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 78, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1