Справа № 821/182/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/182/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу одноразової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності згідно з п.4 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" протиправними, а також зобов'язати відповідача призначити та виплатити вказану допомогу.

Ухвалою суду від 31.01.2018р. у справі відкрите спрощене провадження.

Відповідно до ст.. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо:…2) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг (п. 2 ч. 1 ст. 263).

Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 263).

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч. 3 ст. 263).

Таким чином суд розглядає справу у письмовому провадженні без виклику сторін на підставі позовної заяви та відзиву.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та національній поліції України. Наказом від 08.11.2017р. №286 о/с його звільнено зі служби за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Документально встановлений причинний зв'язок між захворюванням позивача з його проходженням служби в органах внутрішніх справ та національній поліції України. Зокрема, позивачу встановлена ІІІ група інвалідності. У звязку з цим позивач звернувся до ГУНП в Херсонській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до норм чинного законодавства України. Натомість 16.01.2018 року позивач отримав лист ГУНП в Херсонській області, яким йому відмовлено у виплаті, оскільки інвалідність встановлена до моменту звільнення, а не впродовж шести місяців після звільнення. Позивач, вважаючи вказану відмову протиправною, звернувся до суду з позовом та просить зобовязати відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у разі втрати працездатності.

13 лютого 2018р. відповідачем надано відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність підстав виплати одноразової грошової допомоги. Зокрема, відповідач посилається на ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та зазначає, що Законом передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги лише у разі встановлення інвалідності у певний період протягом шести місяців після звільнення з поліції. Оскільки позивачу встановлена інвалідність не в межах періоду, передбаченого п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», то і право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача відсутнє. Крім того, відповідач вважає, що позовна вимога про виплату одноразової грошової допомоги є вимогою, яка визначена не у спосіб, встановлений ч.1 ст.5 КАС України.

Розглянувши надані сторонами документи, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Наказом УМВС від 23.07.2008р. №103 о/с ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ

05 вересня 2017р. позивач пройшов обстеження Військово-лікарській комісії ДУ "ТМО МВС України по Херсонській області", про свідчить Свідоцтво про хворобу №261 р/нс.

Згідно обстеження був встановлений причинний зв'язок між захворюванням позивача з його проходженням служби в поліції. Зокрема, зі змісту Свідоцтва про хворобу №261 р/нс вбачається: «Захворювання, ТАК, повязане з проходженням служби в поліції» (п.11 Свідоцтва). З постанови ВЛК щодо ступеня придатності до військової служби вбачається: «Непридатний до служби в поліції».

За результатами обстеження отримав довідку №004667 від 19.10.2017р., в якій зазначено, що ступінь втрати професійної придатності у відсотках становить 30 %, третя група інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в поліції.

Наказом ГУНП в Херсонській області від 08.11.2017р. №286 о/с звільнено зі служби в поліції за ст..77 ч.1 п.2 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектора реагування патрульної поліції №3 Олешківського відділення поліції Новокаховського відділу поліції ГУПН.

12 січня 2018р. позивач звернувся до ГУНП в Херсонській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням інвалідності.

З висновку про призначення одноразової грошової допомоги від 15.01.2018р., вбачається, що ОСОБА_1 нарахована одноразова грошова допомога у звязку з інвалідністю в розмірі 123340,00 грн. Однак у призначенні та виплаті вказаної суми відмовлено начальником ГУНП в Херсонській області ОСОБА_2

З листа ГУНП в Херсонській області від 16.01.2018р. №28/04/10-2018 вбачається, що підставою відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги згідно пп.4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» став факт визначення інвалідності до моменту звільнення, а не протягом шести місяців після звільнення.

Вказану відмову позивач вважає протиправною, що стало підставою для звернення до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступних обставин та приписів чинного законодавства України.

Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Положеннями п.4 ч.1 ст. 97 Закон України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - ОГД) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Тобто, ОГД є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання пов'язаних з проходженням ним служби в поліції, в тому числі протягом шести місяців після звільнення цієї особи з поліції внаслідок причин, зазначених у пункті 4 частини 1 цієї ж статті.

Згідно ст..101 Закону України «Про Національну поліцію» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Частино 6 статті 100 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Порядок та умови, що визначають механізм оформлення і виплати ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів), визначені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01. 2016 року №4 (з наступними змінами та доповненнями, чинними на момент виникнення спірних правовідносин), яким затверджено «Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» (далі-Порядок №4).

Так, згідно вказаного Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським

Для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Копії документів завіряються підписом власноруч, та перевіряються особою, що приймає документи.

Сторонами не оспорюється факт дотримання позивачем вказаної норми та надання позивачем усіх необхідних документів, а також факт втрати працездатності у звязку із проходженням служби.

Відповідно до положень розділу IV Порядку №4 висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє, зокрема у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається органами поліції до фінансового підрозділу центрального органу управління поліції, навчальними закладами до фінансового підрозділу Міністерства внутрішніх справ за встановленою формою.

Виділення коштів органам поліції для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом центрального органу управління поліції шляхом розподілу асигнувань в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України на зазначені цілі.

Поліцейським нарахування та виплата ОГД здійснюється після надходження коштів на зазначені цілі до відповідного органу поліції. Виплата проводиться фінансовим підрозділом за останнім місцем проходження служби поліцейським шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку або через касу органу поліції.

ОГД виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п'яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції.

Проаналізувавши наведені норми, суд критично ставиться до підстави відмови відповідачем в призначенні ОГД позивачу у звязку з набуттям останнім інвалідності до моменту звільнення.

Суд дійшов до висновку, що позивач не втратив права, на отримання одноразової грошової допомоги, лише через те що набув інвалідність саме під час проходження служби в поліції, а не протягом шести місяців після звільнення, оскільки законодавець продовжив право на отримання ОДГ не лише часом проходження служби, але і додатковим строком шість місяців після звільнення.

Крім того, суд звертає увагу, що нормами Закону (ст..101 Закону України «Про Національну поліцію») визначений вичерпний перелік підстав відмови у призначенні та виплаті ОГД.

Згідно ст..2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Положеннями ст..5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу ОГД в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень в розумінні вищенаведених конституційних принципів.

В межах спірних правовідносин негативні правові наслідки для позивача створює саме відмова відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а не дії або бездіяльність відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним визнати протиправною відмову ГУНП в Херсонській області у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в поліції та зобовязати ГУНП в Херсонській області призначити та виплатити позивачу вказану грошову допомогу.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував правомірність відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги. Натомість позивачем надано достатньо допустимих та належних доказів для встановлення його законного права на отримання вказаної грошової допомоги.

Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Херсонській області у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в поліції згідно з п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію».

Зобовязати Головне управління Національної поліції в Херсонській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в поліції згідно з п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного упраавління Національної поліції в Херсонській області () судовий збір у сумі 1409 грн. на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.

кат. 10.3.4