Справа № 619/3847/17
Суддя: Якименко Л. О.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №619/3847/17
провадження №2-а/619/6/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2018 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Якименко Л.О.

за участю: секретаря

судового засідання ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора батальйону 3 роти 5 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора батальйону 3 роти 5 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, в якому просить: визнати дії інспектора Чуприни А.С. протиправними та скасувати постанову серії ЕАА 210 675 від 16 листопада 2017 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпроАП, про накладення штрафу у розмірі 425 гривень.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що 16 листопада 2017 року інспектором поліції ОСОБА_3 винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАА 210 675 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпроАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_2 керував транспортним засобом, на якому були забруднені номерні знаки та відмовився предявити поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Як вбачається з постанови від 16 листопада 2017 року інспектор поліції ОСОБА_3 зупинив водія ОСОБА_2 16 листопада 2017 року приблизно о 01-30 год. на пр. Олександра Поляка № 5 міста Дніпро та виніс постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпроАП. Копію постанови інспектор Чуприна А.С. позивачу не надав.

ОСОБА_2 вважає, що вказана постанова винесена упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпроАП, що призвело до незаконного його притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Стосовно зупинення транспортного засобу позивач зазначив:

Згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено підстави зупинення транспортного засобу, відповідно до якої поліцейський може зупиняти транспортні засоби ч. 2 - поліцейський зобовязаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Однак, у порушення вимог цієї статті Закону, інспектором поліції не було доведено законність зупинки транспортного засобу та взагалі не проводилось будь-яких перевірок щодо встановлення чи були номерні знаки забруднені, чи можливо було їх прочитати з 20 метрів, як того потребують ПДР ст. 30 ч. 2, що підтверджує свідок ОСОБА_4

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпроАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпроАП.

Відповідно до ст. 283 КУпроАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпроАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення частини першої ст. 276 КУпроАП аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положенням його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 КУпроАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні ч. 1 ст. 276 КУпроАП, за якою справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Частина 4 ст. 258 КУпроАП вказує на те, що працівник поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпроАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст. 276 КУпроАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто, за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Юридична адреса Дніпровського відділу поліції: місто Дніпро вул. Троїцька 20-а. Проте, інспектор поліції ОСОБА_3 положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції ОСОБА_3 суттєво порушив права позивача, передбачені основними законами України та ст. 268 КУпроАП.

Таким чином допущені такі порушення:

Незаконно розглянута справа на місці зупинки автомобіля, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи;

позивача позбавлено можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпроАП;

порушені вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорований порядок, передбачений ст.ст. 278, 279 КУпроАП.

Жодних доказів по справі про те, що номерні знаки на автомобілі, яким позивач керував не можливо прочитати із відстані 20 метрів, наприклад: показань свідків, показань технічних приладів чи технічних засобів, чи інших доказів по справі, на момент розгляду справи не було.

Якщо інспектор поліції настільки був впевнений у порушенні ПДР ст. 30 ч. 2 з боку позивача, то чому не виніс постанову лише за ч. 1 статті 126 КУпроАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпроАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення відповідної для водія категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (із змінами) контроль за наявністю договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

відповідними підрозділами національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України (пункт 21.2).

Тобто, відповідач мав право перевіряти поліс страхування лише у випадках, визначених нормами спеціального нормативного акту, і право відповідача перевіряти договір наступає лише у випадку складання протоколу про порушення правил дорожнього руху.

Позивач вважає, що інспектор поліції ОСОБА_3 розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутністю підстав для зупинення транспортного засобу та доказів вчинення правопорушення. Позивач зазначає, що поліс страхування на транспортний засіб, яким позивач на момент події управляв був, що підтверджується його копією наданою до цієї заяви.

Вказане вище підтверджує відсутність події і складу адміністративного правопорушення у діях позивача.

Вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором поліції незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпроАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого позивач не скоїв, з порушенням законних позивача прав, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав позовну заяву і просив її задовольнити, посилаючись на те, що він нічого не порушував, страховий поліс у нього був, але він не зобовязаний був його надавати працівнику поліції.

Інспектор батальйону 3 роти 5 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 не прибув в судове засідання, про поважні причини неявки не повідомив, тому суд вважає можливим розглядати справу за його відсутності.

Представник Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, просить розгляд справи провести без участі представника відповідача, в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Згідно наданого суду представником відповідача ОСОБА_5 відзиву на позовну заяву, останній вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що 16.11.2017 року відповідачем ОСОБА_3 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпроАП про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, в якій зазначено про те, що останній, керуючи автомобілем RENAULT TRAFIC номерний знак АХ 0295ЕЕ в м. Дніпро по пр. Пушкіна, в районі будинку 21Б, рухався з номерним знаком, який був забруднений та не був читабельним, чим порушив вимогу п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, та на вимогу інспектора патрульної поліції не предявив документів, зазначених у п. 2.1 Правил дорожнього руху, а саме поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, порушивши вимоги п. 2.4 «а» Правил. На цій підставі, враховуючи вимоги ст. 36 КУпроАП, відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. При цьому, вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Згідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.Положенням п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.Відповідно до п. 2.9. «в» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м. Положення п. 2.4. «а»Правил дорожнього руху України встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, крім іншого, предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 цих Правил. Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні документи (посвідчення). Згідно ч. 2 ст. 36 КУпроАП, якщоособа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Частиною 1 статті 126 КУпроАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Пунктом 2.3. рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпроАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення. Відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Акцентує увагу суду на тому, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу відповідачем було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були розяснені його права, якими користується особа, що притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. Будь-яких клопотань при розгляді справи відповідачем позивач не заявив, жодних переконливих доводів своєї невинуватості не надав. На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора відповідача зафіксовано відмову позивача предявити поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки, тож у відповідача були всі підстави вважати, що у позивача відсутній вищевказаний документ. Відповідачем було на місці проведено розгляд справи, ознайомлено з правами позивача. Пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху та складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Таким чином, враховуючи всі обставини, відповідач обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, позивач в своїх позовній заяві надав суду пояснення, які не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються матеріалами справи. Представник відповідача вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Судом встановлені обставини та дослідженні докази.

16.11.2017 року інспектором роти №5 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпроАП про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, в якій зазначено, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем RENAULT TRAFIC номерний знак АХ 0295ЕЕ в м. Дніпро по пр. Пушкіна, в районі будинку 21Б, рухався з номерним знаком, який був забруднений та не був читабельний. Під час перевірки водій відмовився надати страховий поліс також при зупинці інспекторами патрульної поліції не увімкнув аварійну сигналізацію, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпроАП. На цій підставі, враховуючи вимоги ст. 36 КУпроАП, відповідачем прийнято рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За частиною 1 ст. 126 КУпроАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положенням п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.9. «в» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Положення п. 2.4. «а»Правил дорожнього руху України встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, крім іншого, предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 цих Правил.

Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні документи (посвідчення).

Відповідно до п.п. 21.3, 21.4 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

П. 21.2 вказаної норми закону покладає контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підрозділи Національної поліції.

Позивачем до позовної заяви додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє з 14.12.2016 року по 13.12.2017 року на транспортний засіб RENAULT TRAFIC з державним номерним знаком ВК7411АХ. Згідно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 від 16.11.2017 року останній був зупинений інспектором поліції на транспортному засобі RENAULT TRAFIC, але з іншим державним номерним знаком АХ0295ЕЕ.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 суду вказав на те, що транспортний засіб RENAULT TRAFIC був перереєстрований, тому змінився номерний знак, але належних та допустимих доказів стосовно вищевказаної обставини суду не надав та не навів.

Факт не надання полісу працівнику поліції позивач не заперечував в судовому засіданні, посилаючись на те, що поліцейський ОСОБА_3 не мав права вимагати його у позивача.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпроАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення Правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126), тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 251 КУпроАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпроАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому згідно ч. 3 ст. 254 КУпроАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього кодексу.

Стаття 258 КУпроАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпроАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року по справі №5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, зміст даного рішення Конституційного суду України зазначає, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після постановлення Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року по справі №5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпроАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, положеннями ч. 5 даної статті передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

За наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом її оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Відповідно до п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853, відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції, тобто постанова у справі про адміністративні порушення, передбачені ст. 126 КУпроАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на зазначене вище позивач ОСОБА_2 не довів неправомірності винесення відносного нього постанови про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпроАП України.

Керуючись ст.ст. 73-77, 241-246, 295 КАС України, ст.ст. 9, 126, 222, 247, 251, 252, 254, 258, 293 КУпроАП, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позова ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.Мотивувальна частина рішення буде виготовлена 12 березня 2018 року.

Суддя Л. О. Якименко