Справа № 826/5566/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2018 року № 826/5566/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар Енерджі Україна»

до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар Енерджі Україна» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України про визначення коду товару від 27.12.2016 року №КТ-941-2016 та №КТ-942-2016; визнати протиправним та скасувати прийняті Енергетичною митницею Державної фіскальної служби України картку відмови в прийнятті, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення від 27.12.2016 року №903020001/2016/00164 та №903020001/2016/00165; зобов'язати Енергетичну митницю ДФС України здійснити митне оформлення товару задекларованого за додатковими деклараціями від 27.12.2016 року №903020001/2016/021648 (ІМ-40 типу ДТ) за №903020001/2016/021650 (ІМ-40 типу ДТ) до тимчасової декларацій, за кодом товару - згідно УКТЗЕД.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 26.04.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що враховуючи результати проведеного лабораторного дослідження проб нафтопродуктів товари задекларовані за ЕВМД №903020001/2016/021648 та №903020001/2016/021650 не є середніми дистилятами, як зазначено в оскаржуваних рішеннях про визначення коду товару від 27.12.2016 року № КТ-941-2016 та №КТ-942-2016, оскільки їх фракційний склад за температури 250 гр.С випаровується, % об не більше 64,5.

В судовому засіданні представник Позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що до митного органу надано суперечливу інформацію, а тому останнім було визначено код товару на підставі паспорту якості №119922 від 15.12.2016 року, який видано першочергово з показником об'ємної частки відгону при 250 гр.С 65 об. %.

В судовому засіданні представник Відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив, в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 02.10.2017 року, Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України (в редакції станом на жовтень 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Між ТОВ «Сокар Енерджі Україна» (Покупець), з однієї сторони та АТ «Орлен Летуа» (Продавець, Республіка Литва), з іншої сторони укладено Договір купівлі-продажу №LT/16/009/R/TW/E від 18.12.2015 року (надалі - Договір №LT/16/009/R/TW/E).

У відповідності до п. 3.1, п. 5.1 Договору №LT/16/009/R/TW/E, продавець зобов'язується продати, покупець - купить товар або товарну партію на умовах, зазначених у цьому договорі. Загальна кількість товару - це зазначена в спеціальній частині договору кількість товару, яку покупець має купити, а продавець продати на протязі року або іншого періоду часу, встановленого сторонами договору в спеціальній частині.

З метою декларування товарів Позивача в митних органах ДФС України між ТОВ «Сокар Енерджі Україна» та ТОВ «Авантаж інспект» (митний брокер) був укладений договір доручення на декларування товарів від 01.01.2016 року №10-01/01-1.

В межах запланованої поставки партії нафтопродуктів 19.12.2016 року митним брокером було подано до Енергетичної митниці ДФС України митні декларації від 19.12.2016 року №903020001/2016/021648 в режимі ІМ-40 ЕЕ, згідно з якою товар « 1. Паливо дизельне Арктик клас 2 (CS 51), (ДП-АРК-Євро5-В0), кількість 156,600 тис.л., приведених до температури 15гр.С, з вмістом сірки 7,7 мг/кг, 0,00077 мас%, фракційний склад: при 210гр.С відганяється 31,0 об.%, при 250гр.С відганяється 64,5об.%, при 306,5гр.С відганяється 95об.%. Температура спалаху 57,0 гр.С, гранична температура фільтруємості, гр.С - мінус 38, щільність при температурі 15 гр.С - 827,1 кг/м3 (акцизний податок - 95 EUR за 1 тис.л. 15*)» та №903020001/2016/021650, згідно з якою товар « 1. Паливо дизельне Арктик клас 2 (CS 51), (ДП-АРК-Євро5-В0), кількість 156,600 тис.л., приведених до температури 15гр.С, з вмістом сірки 7,7 мг/кг, 0,00077 мас%, фракційний склад: при 210гр.С відганяється 31,0 об.%, при 250гр.С відганяється 64,5об.%, при 306,5гр.С відганяється 95об.%. Температура спалаху 57,0 гр.С, гранична температура фільтруємості, гр.С - мінус 38, щільність при температурі 15 гр.С - 827,1 кг/м3.

Позивачем було віднесено товар до «важких дистилятів» та класифікувались за кодом УКТЗЕД - .

Водночас, рішеннями про визначення коду товару від 27.12.2016 року № КТ-941-2016 та №КТ-942-2016 спірний товар визначено за кодом УКТЗЕД - .

Позивач вважає, що спірні рішення прийняті Відповідачем з порушенням вимог законодавства, звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини є Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-УІ (надалі - Митний кодекс України).

Статтею 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Так, статтею 246 Митного кодексу України метою митного оформлення визначено забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ст. 266, ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України та сплатити митні платежі.

Митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з ч. 1 ст. 356, ч. 6 ст. 365 Митного кодексу України, взяття проб/зразків товарів здійснюється посадовими особами органу доходів і зборів в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

Взяття проб (зразків) товарів, що перебувають під митним контролем, посадовими особами інших державних органів, а також декларантами або уповноваженими ними особами здійснюється спільно з посадовими особами відповідного органу доходів і зборів.

Відповідно до ч. 7 ст. 356 Митного кодексу України, декларанти або уповноважені ними особи мають право бути присутніми під час взяття проб (зразків) товарів посадовими особами органу доходів і зборів та інших державних органів.

Згідно з ч.ч. 13, 17 ст. 356 Митного кодексу України, проби (зразки) товарів, крім великогабаритних і технічно складних (машини, технологічні лінії, промислові конструкції тощо), беруться в мінімальній кількості у двох примірниках (досліджуваний та контрольний), кожен з яких є достатнім для проведення дослідження.

Про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 9 розділу 3 Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 650, якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).

Згідно з ч. 18 ст. 356 Митного кодексу України, на кожну взяту пробу (зразок) накладається окреме митне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 Митного кодексу України, взяті проби (зразки) під митним забезпеченням разом з актом про їх взяття доставляються поштою або посадовою особою органу доходів і зборів до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або до іншої експертної установи (організації) для проведення досліджень (аналізів, експертиз).

Згідно з ч. 8 ст. 357 Митного кодексу України, за результатами проведених досліджень (аналізів, експертиз) експерт готує висновок за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У відповідності до ч. 5 ст. 69 Митного кодексу України, під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Згідно з п. 11 розділу 3 Порядку № 650, у разі виникнення складного випадку класифікації товару ПМО або митним постом готується запит до ВМП у паперовому або електронному вигляді.

Статтею 68 Митного кодексу України визначено, що ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 69 Митного кодексу України, органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 11 ст. 357 Митного кодексу України, у разі недостатньої ясності та повноти висновку експерта може бути призначено додаткове дослідження (аналіз, експертиза), яке доручається тому самому або іншому експертові.

Згідно з ч. 12 ст. 357 Митного кодексу України, у разі необґрунтованості висновку або виникнення сумнівів у його правильності може бути призначено повторне дослідження (аналіз, експертиза), проведення якого доручається іншому експерту.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 Митного кодексу України, призначення дослідження (аналізу, експертизи) в інших установах (організаціях) допускається лише у разі неможливості проведення дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленим підрозділом або за заявою декларанта чи уповноваженої ним особи для підтвердження чи спростування результатів проведеного дослідження (аналізу, експертизи).

Згідно з ч. 7 ст. 69 Митного кодексу України, рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Позивачем процедура адміністративного (досудового) оскарження рішення про визначення коду товару не застосовувалася.

У відповідності до ч. 8 ст. 69 Митного кодексу України, висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Відповідно до п.2 додаткових приміток до товарної групи 27 у товарній позиції 2710 термін «середні дистиляти» (товарні категорії 27101911 - 27101929) означає нафтові фракції та інші нафтопродукти, менш як 90об.% яких (включаючи втрати) переганяється при температурі 210гр.С і 65об.% або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі 250 гр.С (за методом ISO 3405, еквівалентним методу ASTM D 86).

У паспортах якості заводу-виробника від 15.12.2016 року №119922 (для залізничних в/ц №50192061, 74993361), №119922 (для залізничних в/ц №50440825, 50424472), які видавались виробником під час завантаження товару до вагоно-цистерн та надійшли разом з вантажем та іншими товаросупрвідними документами, зазначено, що при температурі 210 гр.С переганяється 31об.% продукту та 65 об.% продукту переганяється при температурі 210гр.С (за методом ISO 3405).

На підставі викладених обставин митницею прийняті рішення про класифікацію товарів за кодом згідно з УКТЗЕД .

Стосовно поданих декларантом додаткових документів, а саме листа від 20.12.2016 року №D12 (12.11.9)-0862 щодо надання нового паспорта якості від 15.12.2016 року №119922 та сертифікати ІП «СЖС Україна», Суд зазначає наступне.

Зазначений паспорт фактично не видавався на цей товар, оскільки в ньому не зазначено номер вагоно-цистерн, в які завантажувався товар та не вказано чи виписаний новий паспорт на заміну вже виданих.

Крім цього, Суд зауважує, що належного здійснення повторного відбору проб товару 20.12.2016 року, проведення дослідження та виписування нового паспорту якості на товар, було неможливим, оскільки товар 19.12.2016 року перебував на митній території України під митним контролем. Отже, повторне дослідження не було проведено.

Щодо відомостей, зазначених у сертифікатах ІП «СЖС Україна» від 26.12.2016 року №№1630-0008/16-00765.001, 1630-0008/16-00765.002, Суд зазначає, що відбір проб товару здійснював представник декларанта, на відібрані проби товару митне забезпечення не накладалось. Крім цього, у зазначених сертифікатах зазначено найменування нафтопродукту (наданого замовником) як «Паливо дизельне Nano-ДП-Арк-Євро5-В0» (довідково: паливо дизельне Nano - дизельне паливо, що реалізується в мережі АЗС «Socar» кінцевому покупцю та обіг якого здійснюється без контролю та обмежень з боку митниць ДФС). Також у сертифікатах не зазначено всіх показників, необхідних для однозначного класифікації товару.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що Відповідач правомірно зроблено висновок, що за своїм фракційним складом, задекларований Позивачем товар слід класифікувати за кодом УКТЗЕД , а відтак підстави для скасування рішення про визначення коду товару відсутні.

Оскільки решта позовних вимог є похідними від первісної, підстав для задоволення якої судом не вбачається, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Сокар Енерджі Україна» (04080, м. Київ, вул. Юрківська, 28, оф. 3; ) відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук