Справа № 310/1263/17(2-а/310/62/17)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 рокусправа № 310/1263/17(2-а/310/62/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.

судді: Кругового О.О. Панченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2017 року (суддя Четкова Н.І.), ухвалену в м. Бердянськ, в адміністративній справі № 310/1263/17 (провадження № 2-а/310/62/17) за позовом ОСОБА_1 до в.о. начальника Запорізької митниці ДФС Черкунова Сергія Івановича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0338/11204/16 від 21.02.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0338/11204/16, прийнятою посадовою особою - в.о. начальника Запорізької митниці ДФС Черкуновим С.І. 21 лютого 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 481 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що складає 17000 грн. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував на те, що під час розгляду матеріалів про порушення митних правил відповідачем була допущена невірна кваліфікація його дій та не були враховані всі обставини, які мають значення, у тому числі, факт неодноразового звернення до Запорізької митниці за продовженням строку вивезення яхти, на які отримував відмови.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, задовольнивши адміністративний позов. Апелянт зазначає, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведена правомірність спірної постанови. Суд першої інстанції був зобов'язаний враховувати принцип невинуватості позивача, як це передбачено статтею 62 Конституції України. Притягнення позивача до відповідальності ґрунтується на припущеннях відповідача щодо перевищення строку тимчасового ввезення товару на митну територію України, але будь-які сумніви мають трактуватись на користь позивача, про що зазначено у ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив залишити оскаржену постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обгрунтовану.

У судовому засіданні представник скаржника (адвокат ОСОБА_3, ордер про надання правової допомоги серії ЗП № 050252) підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду справи, до суду уповноваженого представника не направив.

Згідно частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Під час проведення контролю 11.10.2016 року о 01.00 годині на виконання вимог пункту 19 Порядку виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті, затвердженому наказом Мінфіну України від 10.03.2015 № 308, було виявлено, що 10.10.2016 року згідно даних журналу обліку зобов'язань ПІК "Контроль за зворотнім вивезенням судна закордонного плавання за межі митної території України (увезенням на митну територію України)" ЄАІС ДФС України закінчився строк тимчасового вивезення яхти "ІНФОРМАЦІЯ_1". Дана яхта задекларована резидентом України ОСОБА_1 згідно Декларації тимчасового ввезення (тимчасового вивезення) яхти № 112040200/14/0246 від 12.10.2014 року з одночасним наданням в ній зобов'язання капітана судна ОСОБА_1 про зворотне ввезення яхти на митну територію України до 10.10.2016 року. Вивезено яхту через пункт пропуску "Бердянський морський торговельний порт" Запорізької митниці ДФС. ОСОБА_1 двічі звертався до Запорізької митниці з проханням продовжити строк тимчасового вивезення яхти (заяви від 13.09.2016 р. за №86/12-26 та від 07.10.2016 р. за №109/12). Причиною неможливості виконати зобов'язання про зворотне ввезення та підставою для продовження тимчасового вивезення в заявах позивачем вказано - пошкодження вітрил. Листом від 28.09.2016 за №87/12/08-70-61 до закінчення строку тимчасового вивезення яхти Запорізькою митницею ДФС ОСОБА_1 запропоновано надати для продовження тимчасового вивезення яхти документи, що засвідчать причину неможливості виконання зобов'язання. В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового вивезення товару - парусно-моторної яхти ІНФОРМАЦІЯ_1, "ІНФОРМАЦІЯ_2", судновий білет НОМЕР_1, прапор Україна, за межі митної території України більше ніж на десять діб. 13.12.2016 року у відношенні громадянина ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 0338/11204/16 та направлено йому поштою. 30 січня 2017 року до Запорізької митниці ДФС надійшов лист від ОСОБА_1 про те, що він немає можливості прибути на розгляд та прохав про перенесення розгляду справи на дату не раніше 15.02.2017 року та розгляд справи було перенесено на 21.02.2017 року. В цей день справа по порушення митних правил розглянута Запорізькою митницею ДФС за відсутності ОСОБА_1, за результатами розгляду якої, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.481 Митного кодексу України із накладенням адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 17000 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що для продовження тимчасового вивезення яхти на підставі факту дії обставин непереборної сили - часткового пошкодження яхти (пошкодження вітрил) позивачу необхідно було, окрім заяв, подати до Запорізької митниці ДФС до закінчення терміну тимчасового вивезення документи, видані відповідними державними органами та легалізовані консульською установою України в Туреччині, де відбувся, згідно заяв позивача, факт дії обставини непереборної сили під час перебування яхти, як це передбачено пунктом 18 Порядку виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №308 від 10.03.2015 року. Відсутність таких документів виключає можливість підтвердження доводів позивача та не звільняє його від відповідальності за порушення митних правил.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 113 Митного кодексу України тимчасове вивезення - це митний режим, відповідно до якого українські товари або транспортні засоби комерційного призначення вивозяться за межі митної території України з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реімпорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання. Строк тимчасового вивезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у зазначений митний режим. З урахуванням мети тимчасового вивезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та інших обставин строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути продовжений відповідним органом доходів і зборів (стаття 116 Митного кодексу України).

Згідно пункту 18 Порядку виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 308 від 10.03.2015 року (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 30.04.2015 року за № 486/26931) контроль за виконанням Зобов'язання або Зобов'язання про зворотне вивезення (ввезення) яхти здійснюється митницею, якій було надано це Зобов'язання або Зобов'язання про зворотне вивезення (ввезення) яхти, на підставі відомостей, що містяться в ПІК. Уповноважена посадова особа митниці щоденно переглядає інформацію в ПІК, у тому числі щодо продовження строку тимчасового ввезення (вивезення) судна закордонного плавання (яхти), щодо виконання Зобов'язання або Зобов'язання про зворотне вивезення (ввезення) яхти чи виявляє судна закордонного плавання та яхти, строк тимчасового вивезення (ввезення) яких закінчився. Якщо строк тимчасового ввезення (вивезення) судна (яхти) закінчився, а в ПІК відсутня інформація про його (її) реекспорт (зворотне вивезення) чи реімпорт (зворотне ввезення), то митниця негайно вживає заходів для з'ясування причин і обставин відсутності інформації про реекспорт (зворотне вивезення) чи реімпорт (зворотне ввезення) цього судна (яхти) та установлення його (її) місцезнаходження. У разі виявлення факту порушення Зобов'язання або Зобов'язання про зворотне вивезення (ввезення) яхти протокол про порушення митних правил складається митницею, посадова особа якої виявила це порушення.

Сторонами у справі не заперечується обставина того, що яхта «ІНФОРМАЦІЯ_1», власником якої є позивач, була тимчасово вивезена за межі митної території України з умовним повним звільненням від оподаткування згідно Декларації № 112040200

14/0246 від 12.10.2014 року із одночасним наданням капітаном судна ОСОБА_1 зобов'язання про зворотне ввезення яхти на митну територію України до 10.10.2016 року.

Перевищення строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб є порушенням митних правил і тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як це передбачено частиною 3 статті 481 Митного кодексу України.

Зважаючи на те, що у встановлений строк ОСОБА_1 не виконав зобов'язання по реімпорту яхти, спірною постановою № 0338/11204/16 від 21 лютого 2017 року на нього був накладений штраф у розмірі 17000 грн.

Скаржник стверджує, що при притягненні його до відповідальності відповідачем не враховані усі обставини по справі, в тому числі, його неодноразові звернення з проханням продовжити строк тимчасового вивезення яхти.

Доводи скаржника спростовуються змістом спірної постанови 0338/11204/16, описова частина якої містить посилання на заяви ОСОБА_1 від 13.09.2016 року та від 07.10.2016 року. Відповідач зазначив, що листом № 87/12/08-70-61 від 28.09.2016 року Запорізькою митницею ДФС було запропоновано ОСОБА_1 надати документи, які засвідчать причину неможливості виконання зобов'язання з ввезення яхти на митну територію України. Надана ОСОБА_1 видаткова накладна № 000042 від 05.10.2016 року на придбання товару (грот, стаксель, УФ протектор) не підтверджує обставину його доставки у Туреччину (місце перебування яхти) та використання в її ремонті. Відповідач у спірній постанові також вказав, що ОСОБА_1 у заяві від 07.10.2016 року повідомив про усунення пошкодження вітрил до 30.09.2016 року, тобто до закінчення строку тимчасового вивезення яхти, відтак причини, що зазначались позивачем та ускладнювали повернення яхти до 10.10.2016 року були відсутні.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що позивачем у встановлений законом строк і спосіб відмова Запорізької митниці у продовженні строку тимчасового вивезення яхти не оскаржена.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність зазначеної постанови, яка прийнята у відповідності до приписів Митного кодексу України, з дотриманням процедури, встановленої Кодексом України про адміністративні правопорушення, і такий висновок суду, на думку колегії суддів, відповідає обставинам справи та ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, у свою чергу, правильність висновків суду першої інстанції, викладений в оскарженій постанові, не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 286, 272, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2017 року у справі № 310/1263/17 (провадження № 2-а/310/62/17) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Панченко