Справа № 487/5346/17
Суддя: Біцюк А. В.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/5346/17
Провадження № 2-а/487/39/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2018 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі судді Біцюка А.В., за участю секретаря Попович В.Б., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 патрульної поліції міста Миколаєва про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

09.10.2017 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 патрульної поліції міста Миколаєва про скасування постанови.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 01.10.2017 року інспектором патрульної поліції 4-ї роти 4-го батальйону рядовим поліції ОСОБА_4 було винесено постанову БР №022174 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, не мав прав посвідчення водія. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Корінь В.О. не надав ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор Корінь В.О. проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. Після висловлення звинувачень , інспектор Корінь В.О. пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, ОСОБА_4 грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. На підставі вищевикладеного вважає постанову про адміністративне правопорушення, складену відносно нього незаконною та просить суд її скасувати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримував в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача УПП в м. Миколаєві ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнавала, заперечувала проти задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у Миколаївській області ДПП ОСОБА_5 до судового засідання не зявився, суду надав заперечення на адміністративний позов, в яких зазначає, що під час патрулювання 01.10.2017 року інспектором роти № 4 батальйону № 4 ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_4, спільно з напарниками, було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу (мопед) HONDA DIO з державним номерним знаком BE 0794 АА не ввімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 б) ПДР України. Після чого інспекторами було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу, згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Підійшовши до водія, ким виявився ОСОБА_1, інспектор пояснив причину перевірки документів та попросив предявити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Однак, позивач не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 а) ПДР України. Далі було встановлено, що водій має ознаки наркотичного спяніння. Після чого водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного спяніння у медичному закладі. Позивач в свою чергу відмовився від проходження такого огляду, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення пунктів 2.1 а) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП. А також порушення п. 2.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспекторами було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП щодо позивача. А також протокол у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після чого водію було розяснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 268 КУпАП, положення ст. 63 КУ, а також порядок та строки оскарження постанови та наслідки несплати штрафу. Інспектор виніс постанову та наклав стягнення на позивача в розмірі 510 (пятсот десять) гривень, відповідно до санкції статті. Згідно з ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано під підпис отримати копію документу. Позивач, в свою чергу, від отримання копії постанови під підпис відмовився. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав. Інспектор патрульної поліції врахував всі необхідні обставини при розгляді справи, та виніс постанову відповідно до вимог ст. ст. 278, 279, 280 КУпАП, а те, що особа не визнає факту правопорушення чи свою вину, не звільняє її від адміністративної відповідальності у випадку її обєктивної винуватості. Таким чином, постанова серії БР № 022174 від 01.10.2017 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною. На підставі вищевикладеного просить суд у позові відмовити в повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши обставини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час патрулювання 01.10.2017 року інспектором роти № 4 батальйону № 4 ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_4, спільно з напарниками, було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу (мопед) HONDA DIO з державним номерним знаком BE 0794 АА не ввімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 б) ПДР України. Після чого інспекторами було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу, згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Підійшовши до водія, ким виявився ОСОБА_1, інспектор пояснив причину перевірки документів та попросила предявити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Однак, позивач не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 а) ПДР України. Далі було встановлено, що водій має ознаки наркотичного спяніння. Після чого водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного спяніння у медичному закладі. Позивач в свою чергу відмовився від проходження такого огляду, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення пунктів 2.1 а) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП. А також порушення п. 2.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспекторами було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП щодо позивача. Водію було розяснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 268 КУпАП, положення ст. 63 КУ, а також порядок та строки оскарження постанови та наслідки несплати штрафу.

Інспектор виніс постанову та наклав стягнення на позивача в розмірі 510 (пятсот десять) гривень, відповідно до санкції ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано під підпис отримати копію документу. Позивач, в свою чергу, від отримання копії постанови під підпис відмовився.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Згідно з п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб;

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) гривень.

Факт скоєння правопорушення позивачем підтверджується відеозаписом «video_2017-11-02_10-14-54» з автомобільного відеореєстратора патрульного, на якому видно, як позивач здійснює рух по проспекту Центральному, перетинаючи перехрестя з вул. Пущкінська. Після чого інспектори здійснюють переслідування та зупинку автомобіля під керуванням позивача, що підтверджується вказаним відеозаписом. Відеозаписами з нагрудного відеореєстратора зафіксовано процедуру встановлення особи позивача, розгляду справи та оформлення адміністративних матеріалів за ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаними відеозаписами повністю підтверджується факт скоєння правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП позивачем, аналізуючи зазначені відеозаписи останній визнавав той факт, що посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії він не має. Визнав цей факт позивач і в судовому засіданні.

На думку позивача, інспектор не мав права виносити постанову за місцем вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015. Рішення було прийнято до змін внесених 14.07.2015 р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для поліцейських. Внесені зміни стосувались зокрема ст.ст. 33, 222, 258, 276 КУпАП.

Описане в Рішенні питання стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху «за місцем вчинення» чи «на місця вчинення», було доповнено та деталізовано у КУпАП шляхом внесення змін в липні 2015 року. Так ст. 258 було доповнено другою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за частинами 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції. Частина 4 ст. 258 КУпАП вказує, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 2.3 Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 р. визначає, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Враховуючи зміни, які були внесені до ч. 2 ст. 258 КУпАП, то такий перелік, викладений в ч. 1 ст. 258 КУпАП доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції наведений в ч. 1 ст. 222 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Аналізуючи вищенаведене, розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та притягнення особи до відповідальності має відбуватись у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення - без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 5 Розділу III Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення враховує наступні факти:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення мають враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що помякшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, тому слід вважати, що стягнення було накладено правомірно та у відповідності до вимог КУпАП.

З вищевказаного слідує, що інспектор патрульної поліції врахував всі необхідні обставини при розгляді справи, та виніс постанову відповідно до вимог ст. ст. 278, 279, 280 КУпАП, а те, що особа не визнає факту правопорушення чи свою вину, не звільняє її від адміністративної відповідальності у випадку її обєктивної винуватості.

За такого суд приходить до висновку, що постанова серії БР №022174 від 01.10.2017 року у справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором патрульної поліції відносно ОСОБА_1за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП є обґрунтованою та законною, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 патрульної поліції міста Миколаєва про скасування постанови про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню.

Враховуючи зазначене вище, керуючись ст.ст. 9, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3 патрульної поліції міста Миколаєва про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №022174 від 01.10.2017р.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 05.03.2018 року.

Суддя Біцюк А.В.