Справа № 396/114/18
Суддя: Шепетько В. І.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/114/18
Провадження № 2-а/396/7/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі головуючого судді Шепетько Володимир Іванович,

з участю секретаря Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка адміністративний позов ОСОБА_1 до Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2018 року до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про скасування постанови.

В обґрунтування позову зазначає, що 21.11.2017 року відносно нього адміністративною комісією при виконавчому комітеті Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області було винесено постанову про адміністративне правопорушення, з тих підстав, що нібито він, позивач, допустив порушення благоустрою громадського місця, а саме земельної ділянки біля сільського клубу.

У подальшому, на підставі постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 21.11.2017 року його, позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.11.2 правил благоустрою території села і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 гривен.

Позивач стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення був складений у його відсутність, не був повідомлений про час та місце його складання, не був ознайомлений зі змістом протоколу, не запропоновано надати пояснення чи зауваження до протоколу, а також не роз'яснено йому прав та обов'язків. В подальшому він поштою отримав виклик щодо засідання адміністративної комісії 04.12.2017 року, але в цей день жодного засідання адміністративна комісія при сільській раді щодо нього не проводила.

Крім того, в протоколі не зазначено адреси будинку, а також не вказано адресу та кадастровий номер конкретної прилеглої земельної ділянки біля сільського клубу, яка закріплена за позивачем для належного утримання в межах благоустрою, при цьому позивач зазначає, що він не має у власності на території с.Малотимошівка власного будинку.

А тому за викладених обставин, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КупАП.

В судовому засіданні позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю представника сільської ради в інших судових засіданнях.

Суд вважає за можливе розглянути даний позов у відсутності сторін за правилами ч.4 ст.229 КАС України, зважаючи на повторну неявку представника відповідача і ненадання ним підтверджуючих документів поважності причин неявки в судове засідання, що свідчить про зловживання своїми процесуальними правами, а також зважаючи на скорочені терміни розгляду справ подібної категорії, встановлені ч.1 ст.286 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог за наступними обставинами.

За змістом ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

У відповідності до вимог ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За змістом ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності адміністративного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 21.11.2017 року землевпорядником Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, який допустив порушення благоустрою громадського місця, а саме земельної ділянки біля сільського клубу, чим порушив вимоги ст.152 Кодексу про адміністративне правопорушення (а.с.9).

В названому протоколі відсутній підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також будь-які пояснення.

Стаття 256 КУпАП визначає вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

В той же час, як вбачається із протоколу (а.с.9), в ньому зазначені три особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, проте вони вказані як свідки правопорушення, а не свідки відмови ОСОБА_1 від підпису.

Крім цього, суду незрозуміло свідками яких саме подій могли бути вказані особи, зважаючи на харктер і спосіб вчинення інкримінованого правопорушення, який передбачає в своїй об'єктивній стороні вчинення правопорушення у формі бездіяльності, а не активних дій, й ця бездіяльність має тривати протягом тривалого часу.

Зважаючи на відмову від підпису ОСОБА_1 у протоколі та подальше невизнання ним своєї вини, особі, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, слід було зібрати інші переконливі докази вчинення ним правопорушення, таких як наприклад, акт обстеження території із фотознімками засмічення земельної ділянки, висновок санепідемстанції тощо.

Натомість таких доказів не зібрано та суду не надано.

За таких обставин, слід виходить із приписів КСУ, згідно п.4 Рішення якого від 22 грудня 2010 року у справі №23-рп/2010, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Зазначена позиція КСУ передбачає відсутність обов'язку особи доводити свою невинуватість у вчинені вміненого їй адміністративного правопорушення.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Крім цього, у постанові відсутні врахування адмінкомісією пом'якшуючих обставин.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, має бути підтверджено доказами, з яких будуть вбачатися достовірні обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені у ЗУ «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до ч.2 ст.18 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: 1) утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію; 2) утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об'єкти благоустрою (їх частини); 3) усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) за власний рахунок та в установлені строки пошкодження інженерних мереж або наслідки аварій, що сталися з їх вини; 4) усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру в установленому порядку; 5) проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об'єктів благоустрою (їх частин), що здійснюються у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 6) у процесі утримання об'єктів благоустрою (їх частин) дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасному зносу об'єктів, забезпечення умов функціонування та утримання їх у чистоті й належному стані тощо.

Названі Правила регулюють права і обов'язки учасників правовідносин в області благоустрою території села і утримання будівель, визначають комплекс заходів, необхідних для забезпечення чистоти і порядку в селі. Правила містять загальнообов'язкові на території села норми, за порушення яких передбачена відповідальність згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення. Учасниками правовідносин з питань благоустрою території села згідно цих Правил є власники будівель, керівники і посадові особи підприємств, організацій, установ, незалежно від форм власності і відомчого підпорядкування, фізичні особи, а також посадові особи, уповноважені здійснювати контроль за станом благоустрою.

Відповідно до ст.ст. 6,19 чинної Конституції України, органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах, відповідно до чинних законів України - в межах повноважень та у способи, що передбачені цією Конституцією і Законами України.

Оскільки суду не надано відповідачем переконливих доказів щодо правомірності прийнятого рішення, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими, а постанова підлягає скасуванню. В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин, окрім тих, що досліджені у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 6,19 Конституції України, ст.ст. 7,152,251,256,283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову №1 від 21.11.2017 року адміністративної комісії при виконкомі Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1, до відповідальності за порушення п.11.2 Правил благоустрою території села, затверджених рішенням №154 Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 12.09.2017 року.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: В. І. Шепетько