Справа № П/811/1934/17
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2018 рокусправа № П/811/1934/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Кругового О.О.

судді: Шлай А.В. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Голованівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.12.2017року ( суддя суду першої інстанції ОСОБА_1П.) ухвалену в м. Кропивницькому за позовом фізичної особи ОСОБА_2 до Гайворонської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позовом до Гайворонської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Кіровоградській області яким просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем № 4-17 від 16.06.2015 року, яким визначено та нараховане їй податкове зобовязання в розмірі 22916(двадцяти двох тисяч девятсот шістнадцять) гривень 67 копійок та № 408-23 від 02.09.2015 року та №5313-13 від 22.08.2016 року

В обґрунтування вимог позивач зазначила про невірне застосування контролюючим органом положень Податкового кодексу України щодо оподаткування транспортним податком, оскільки застосування транспортного податку, введеного в 2015 році, може мати місце лише не раніше наступного бюджетного періоду, а з урахуванням внесення змін до ст. 267 ПК України, які мали місце на початку 2016 року, в частині обєкту оподаткування транспортний податок не може бути застосований у 2016 році. Додатково, з приводу податкового повідомлення рішення №5313-13 від 22.08.2016 року позивач також посилалась на неврахування контролюючим органом складових оцінки майна, таких як рік випуску, середню вартість автомобіля, його фактичний пробіг, які на її думку, необхідно враховувати для визначення середньої вартості автомобіля.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позову.

Фактично апеляційна скарга обґрунтована вимогами ст.. 267 Податкового кодексу України, як наявністю обовязку позивача сплачувати транспортний податок в порядку та розміру визначеного зазначеною нормою.

Від представника позивача на адресу надійшов відзив на апеляційну скаргу, в кому із посиланням на доводи адміністративного позову, просить суд постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених судом фактичних обставин справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що протягом 2015-2016 року позивач був власником транспортного засобу марки TOYOTA, моделі LAND CRUIZER 200, рік випуску 2015 , обєм двигуна 4461, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № СХХ 791922.

16 червня 2015 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення рішення від 16 червня 2015року № 4-17 про визначення та нарахування позивачеві податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 22016, 67 грн. та податкову вимогу від 02.09.2015 р. № 408-23 на суму 22016, 67 грн., а також податкове повідомлення рішення №5313-13 від 22.08.2016 року про визнання та нарахування податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000 гривень.

Із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погодився звернувся до суду із позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що введений в дію новий місцевий податок, а саме транспортний податок Законом України « Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів Законом України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII (далі закон №71-VIII) який набрав чинності з 01.01.2015 року, не може бути застосований в 2015 році виходячи із положень ст.. 12 Податкового кодексу України, яка регламентує порядок встановлення місцевих податків, у відповідності до принципу стабільності визначеного Податковим кодексом України. А також, задовольняючи позовні вимоги щодо податкового повідомлення рішення №5313-13 від 22.08.2016 року суд дійшов висновку про протиправність його прийняття, за відсутності встановлення транспортного податку органом місцевого самоврядування.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.

Предметом оскарження у даній справі є правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № 4-17 від 16.06.2015 року та вимоги № 408-23 від 02.09.2015 року, податкового повідомлення-рішення № 5313-13 від 22.08.2016 року.

Надаючи правову оцінку правомірності та обґрунтованості податкового повідомлення рішення № 4-17 від 16.06.2015 року та вимоги № 408-23 від 02.09.2015 року суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (в редакції статті станом на час виникнення спірних відносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно із пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України базовим податковим (звітним) періодом є календарний рік.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Разом з тим, обовязок по встановленню транспортного податку визначений п.10.2 ст. 10 Податкового кодексу України, покладається саме на місцеві ради.

Відповідно до пункту 12.3 ст.12 Податкового кодексу сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Аналіз законодавчих норм свідчить про наявність обовязку саме місцевої ради щодо встановлення транспортного податку шляхом прийняття відповідних рішень.

Окрім того, підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України регламентовано порядок опублікування та застосування рішення місцевої ради про встановлення місцевого податку.

Так, відповідно до зазначеної норми, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вище приведеною нормою законодавець визначив два самостійних періоди, які мають самостійне правове значення. При цьому, такі періоди не можуть співпадати у часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому було прийнято та опубліковано відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.

Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

В даному випадку, із запровадженням транспортного податку на 2015 рік, відповідні норми Закону №71-VIII набрали чинності з 01 січня 2015 року. Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обовязку щодо встановлення транспортного податку на 2016 рік.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сам факт прийняття Верховною Радою України і набрання чинності Законом №71-VIII, а так само обовязковість для місцевих рад впровадити транспортний податок, не може заперечувати необхідність встановлення цього податку саме рішенням місцевих рад, оскільки встановлення місцевих податків є виключною компетенцією саме місцевих рад, як це визначено пунктом 10.2 статті 10 Податкового кодексу України.

Отже, встановлення місцевих податків є виключно компетенцією місцевих рад , що не може підмінятися повноваженнями Верховної Ради України.

Між тим, судом першої інстанції не встановлено тієї обставини, що відповідною міською радою приймалося будь-яке рішення стосовно встановлення транспортного податку на території міста.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, для повноти та всебічності розгляду справи, керуючись принципом офіційності визначеного ст..9 КАС України, вжити всіх законних заходів, для зясування всіх обставин у справі.

Судом апеляційної інстанції була досліджена публічна інформація яка розташована на сайті Кіровоградської міської ради Дніпропетровської області, яка свідчить про наявність рішення міської ради про встановлення транспортного податку в м.Кіровограді.

Так, відповідно до рішення Кіровоградської міської ради від 27.01.2015 року № 3944 (далі Рішення №3944) на території м. Кіровограда був встановлений транспортний податок із зазначенням всіх його складових.

В свою чергу, відповідно до пп.4.1.9 п.4.1 ст. 4 Податкового кодексу України однією із основних засад податкового законодавства України є принцип стабільності який визначає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Рішення №3944, з урахуванням особливостей правового врегулювання даних правовідношень, могло бути застосовано лише з 2016 року, оскільки воно встановлює нові правила щодо транспортного податку які повинні визначатися виключно на новий бюджетний рік.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність дій відповідача з приводу прийняття податкового повідомлення-рішення № 4-17 від 16.06.2015 року та вимоги № 408-23 від 02.09.2015 року.

Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення рішення №5313-13 від 22.08.2016 року, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

24 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», який набрав чинності 01.01.2016, та яким внесено зміни, серед іншого, до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

Пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України (в редакції Закону №909) визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно із пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України базовим податковим (звітним) періодом є календарний рік.

Законом України про Державний бюджет України на 2016 рік встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2016 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. (750 х 1378,00) та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідачем, на якого Законом покладено обовязок доведення правомірності прийнятого ним рішення, до суду не надано розрахунку середньо ринкової вартості автомобіля, якій належить позивачу, більш того, ні в запереченнях на адміністративний позовом, ні в апеляційній скарзі податковим органом не вказано вартість автомобіля.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що для правильного вирішення даної справи обрахуванню підлягає вартість автомобіля марки TOYOTA Land Cruiser 200, 2012 року випуску, який належить ОСОБА_2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів.

Згідно п. 2 зазначеної методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 14 даної методики встановлено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Так, згідно розрахунку, отриманого судом з сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, середньоринкова вартість автомобіля марки TOYOTA Land Cruiser 200, 2012 року випуску, строк експлуатації станом на 2016 рік 4 роки, коефіцієнт за строком експлуатації - 42, становить 1021 377.84 грн.. Отже, вартість автомобіля марки TOYOTA Land Cruiser 200, 2012 року випуску станом на 2016 рік є меншою від вартості автомобіля, який становить обєкт оподаткування транспортним податком за 2016 рік відповідно до приписів ст. 267 ПК України.

Таким чином, належний позивачу автомобіль марки TOYOTA Land Cruiser 200, 2012 року випуску не є обєктом оподаткування транспортним податком на 2016 рік, тому підстави для прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення рішення №5313-13 від 22.08.2016 року відсутні.

Відповідно до вимог ст.. 317 КАС України неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідною місцевою радою не приймалось рішення про встановлення місцевих податків та зборів, після внесення змін до п. 267.4 ст. 267 ПК України в частині визначення обєкту оподаткування.

Між тим, суд апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Кіровоградської міської ради від 23.02.2016 року було внесено зміни до рішення Кіровоградської міської ради від 27 січня 2015 року «Про встановлення транспортного податку» та введено на території міста зміни щодо обєкту оподаткування транспортним податком.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що мотиви задоволення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_2 в частині скасування повідомлення рішення №5313-13 від 22.08.2016 року не відповідають фактичним обставинам справи, в свою чергу, обставини щодо невідповідності автомобіля позивача обєкту оподаткування п. 267.4 ст. 267 ПК України залишились поза увагою суду першої інстанції, вказане є підставою для скасування постанови суду в цій частині та прийняття нової постанови про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 про скасування повідомлення рішення №5313-13 від 22.08.2016 року та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позову, в іншій частині постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Голованівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Кіровоградській області задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року у справі №811/1934/17 - скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №5313-13 від 22.08.2016 року та прийняти в цій частині нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №5313-13 від 22.08.2016 року, яким ОСОБА_2 визначено податкове зобовязання з транспортного податку за 2016 рік у розмірі 25000 грн..

В іншій частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року у справі №811/1934/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 28 лютого 2018 року та оможе бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховоного Суду.

Повне судове рішення складено 05.03.2018 року.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук