Справа № 820/4052/17
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4052/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старостіна В.В.

суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машура Г.І.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 по справі № 820/4052/17, повний текст складено 02 січня 2018р., розташованого за адресою: вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004.

за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 03.07.17 р. про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у сумі 13459,06 грн. та застосування штрафних санкції у розмірі 6729,53 грн. відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_3;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 03.07.17 р. про збільшення грошового зобов'язання з військового збору за основним платежем у сумі 1227,23 грн. та застосування штрафних санкції у розмірі 306,81 грн. відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі акту документальної планової невиїзної перевірки № 4225/20-40-13-15-07/НОМЕР_3 від 12 червня 2017 року були прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2. Позивач не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки через те, що висновки інспекторів-ревізорів ґрунтувалися на нормах права, що діяли в 2015-2016 р.р. саме в той час коли існувала колізія права, яка на цей час виправлена: до Податкового кодексу Законом України від 21.12.2016 р. № 1797 були внесені зміни, якими була врегульована дана колізія на користь платників податків фізичних осіб підприємців стосовно віднесення до доходу сум акцизного податку, а щодо віднесення до витрат вартості отриманих ліцензій, то він їх не включив до декларації, а лише до книг обліку доходів та витрат, а отже податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі зазначеного акту є неправомірними та такими що підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2017р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем, ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на його незаконність і не обгрунтованість, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2017р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення суду першої інстанції, оскільки воно є незаконним та необгрунтованим.

Представник відповідача в судовому засіданні наполягав на законності та обгрунтованості рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2017р. та зазначив, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішеня винесені на підставі та у відповідності до норм чинного податкового законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої істанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізични особа - підприємець Жовтневим РВК, свідоцтво про державну реєстрацію № 1008256 від 30.10.2002р.

Позивача взято на облік в контролюючому органі 22.04.1998р. за № 10173, станом на дату проведення перевірки перебуває на обліку в Центральній ДПІ ГУ ДФС в Харківській області, місце мешкання: податкова адреса субєкта господарювання відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: АДРЕСА_1.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, п. 61.2 ст. 61, пп. 62.1.3, п. 62.1 ст. 62, п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75, ст. 77, ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями, на підставі статті 13 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 - VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, наказу Головного управління ДФС у Харківській області № 1770 від 28.04.2017 р. та плану графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання, головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_4 проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ОСОБА_3, податкова адреса: АДРЕСА_2, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р., відповідно до затвердженого плану перевірки про що складено акт перевірки № 4462/20-40-13-15-07/НОМЕР_3.

За висновками вищезазначеного акту було встановлено порушення, а саме:

- пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.1 ст. 177, п.177.2, п.177.4 ст. 177 ПК України встановлено заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 13459, 06 грн., в т.ч. за 2015 р. у сумі 6338, 49 грн., за 2016 р. у сумі 7120, 57 грн.;

- ст. 168 ПК України встановлено не забезпечення виконання податкових зобовязань платником збору по військовому збору у сумі 1227, 23 грн. у т.ч. за 2015 р. у сумі 633,85 грн., за 2016 р. у сумі 593, 38 грн.;

- пп.7.1.2 п.7.1 ст.7, п.9.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування встановлено розбіжність в сумі 23365,92 грн. у т.ч. за 2015р. в сумі 14663,04 грн. та за 2016р. в сумі 8702,88 грн.

За результатами перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 03.07.2017 № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи з фізичних осіб у загальному розмірі 20188,59 грн. та податкове повідомлення-рішення від 03.07.2017 р. № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання з військового збору у загальному розмірі 1534,04 грн..

Не погодившись з податковими повідомленнями рішеннями, ОСОБА_3 в порядку п.56.6 ст. 56 ПКУ звернувся зі скаргою до ДФС України, де рішенням №9173 /к/99-99-11-02-01-14 від 21.07.2017 продовжено строк розгляду скарги в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 03.07.2017 № та № до 8 вересня 2017 року. 28 серпня 2017 року рішенням ДФС України №10804 було залишено без задоволення частину скарги стосовно оскарження податкових повідомлень-рішень від 03.07.2017 № та №.

В зв'язку з тим, що адміністративне оскарження податкових повідомлень-рішень закінчилось, то у відповідності до п.56.18 та 56.19 ст. 56 ПКУ позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що платником податків на додану вартість не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг), відтак не включення до складу доходу суми акцизного податку є неправомірними. Таким чином, ОСОБА_3 неправомірно зменшено загальний оподатковуваний дохід на суму сплаченого акцизного податку, що призвело до заниження загального оподаткованого доходу.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно з п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Пунктом 177.3 ст.177 ПКУ передбачено, що для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Перелік витрат, дозволений для віднесення фізичними особами-підприємцями до витратної частини обліку, встановлений п.177.4 ст.177 ПКУ.

Відповідно до вимог п.177.4 ст.177 ПКУ (в редакції до 01.01.2017р.) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

пп.177.4.1 витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

пп.177.4.2 витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку, які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

пп.177.4.3 суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

пп. 177.4.4 інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з п.164.1 ст.164 ПКУ базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської діяльності або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до п. 167.1 ст.167 ПКУ (в редакції чинній до 01.01.2016 р.) ставка податку становить 15 відсотків бази якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Відповідно до п. 167.1 ст.167 ПКУ (в редакції чинній до 01.01.2017 р.) ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п.167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат і винагород, які нараховуються платнику у звязку з трудовими відносинами та за ці вільно-правовими договорами.

Порядок справляння військового збору визначено п. 16-1 підрозділу 10 ПКУ, внесеними Законом України від 31.07.2014р. № 1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України», який набрав чинність з 03.08.2014р.

Згідно з нормами п. 16-1 цього Кодексу платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Обєктом оподаткування збором з 1 січня 2015 року є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, а саме: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерелом їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи (прибуток), що отримані з джерел за межами України. Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобовязані забезпечувати виконання податкових зобовязань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Частиною 5 п. 6 ст.128 Господарського кодексу України встановлено, що громадянин - підприємець зобов'язаний вести облік результатів своєї підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 176.1 статті 176 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку зобов'язані, зокрема:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

На виконання підпункту "а" пункту 176.1 статті 176 ПКУ наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 № 794 затверджено форму Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та Порядок ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2013 р. за № 2217/24749

Згідно з п. 3 вказаного Порядку ведення Книги здійснюється у такому порядку:

1) платники податку повинні заводити Книгу самостійно;

2) записи у графах Книги здійснюються безпосередньо платником податку або уповноваженим представником кульковою або чорнильною ручкою, чітко і розбірливо не пізніше наступного дня після отримання відповідних сум доходів, сплати (перерахування) податку, а також понесених витрат;

3) підрахунки відображених у Книзі даних проводяться для цілей заповнення декларації (коли згідно з нормами Кодексу таке подання є обов'язковим або платники податку мають право подати таку декларацію з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку за наслідками звітного податкового року з урахуванням положень статті 166 розділу IV Кодексу). Суми отриманих доходів, понесених витрат та сплачених (перерахованих) податків відображаються в графах Книги у гривнях з копійками;

Судом першої інстанції встановлено, що протягом 2015-2016 років ОСОБА_3 здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування: роздрібну торгівлю продуктами харчування, алкогольними напоями та тютюновими виробами та надає нерухоме майно в оренду, розрахунки здійснювались із застосуванням РРО та по розрахунковому рахунку.

Відповідно до п.44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом

Так, ОСОБА_3, до контролюючого органу були подані податкові декларації про майновий стан та доходи за 2015 та 2016 роки: № НОМЕР_4 від 04.02.2016 р., уточнена декларація № НОМЕР_5 від 04.03.2016 р.; № 1 від 06.02.2017 р.

В рядках 10 "Доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу за 2015 рік" та 12 "Загальна суму річного доходу за 2015 рік" ОСОБА_3 було зазначено суму доходу у розмірі 33621, 37 грн.

В рядках 10 "Доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу за 2016 рік" та 12 "Загальна суму річного доходу за 2016 рік" ОСОБА_3 було зазначено суму доходу у розмірі 38605,93 грн.

В акті перевірки за даними ОСОБА_5 встановлено, що загальний оподатковуваний дохід за 2015 рік складає 917648, 93 грн., документально підтверджені витрати за 2015 рік 884027,56 грн., в тому числі інші витрати - 495758,45 грн., чистий оподатковуваний дохід за 2015 рік 33621, 37 грн., загальний оподатковуваний дохід за 2016 рік складає 979362, 95 грн., документально підтверджені витрати за 2016 рік 940757,02 грн., в тому числі інші витрати - 539485,15 грн., чистий оподатковуваний дохід за 2016 рік 38605,93 грн.

Зазначені показники були виведені та відповідні суми відображені у податкових деклараціях позивача на підставі даних Книг обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці № 284 від 02.04.2014 р. (продовження книги № 1540 від 29.11.2013 р., № 404 від 15.04.2015 р. та № 391 від 18.03.2016 р.).

В ході розгляду справи судом першої інстанції було досліджено копії листів з книг обліку доходів і витрат, які було надано представником позивача та які містили чисельні виправлення та які не містилися у вищевказаних Книгах під час подання позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені докази не можуть бути взяті до уваги, оскільки спростовуються наданими до матеріалів справи копіями належним чином засвідчених Книг обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці № 284 від 02.04.2014 р. (продовження книги № 1540 від 29.11.2013 р., № 404 від 15.04.2015 р. та № 391 від 18.03.2016 р.), які не містять будь-яких виправлень на час проведення перевірки та подання позову до суду.

Крім того, пунктом 50.1 статті 50 ПКУ передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

З акта перевірки зазначено, що при перевірці правильності визначення загального оподатковуваного доходу здійснено співставлення даних відображених у книгах обліку доходів та витрат, книгах КОРО, банківських виписок, відомостей ЦБД ДРФО за ф.1-ДФ з даними декларації за 2015 р., за 2016 р.

Як свідчать матеріали справи за 2015 рік валовий дохід позивача становив 917648,93 грн. (в тому числі: від реалізації продуктів харчування, лікеро-горілчаних напоїв, пива та тютюнових виробів згідно виторгу РРО та книги КОРО - 436873, 44 грн. та за надання в оренду нежитлових приміщень по розрахунковому рахунку 480775, 49 грн.).

За 2016 рік валовий дохід становив 979362,95 грн. (від реалізації продуктів харчування, лікеро-горілчаних напоїв, пива та тютюнових виробів згідно виторгу РРО та книги КОРО 400894, 80 грн. та за надання в оренду нежитлових приміщень по розрахунковому рахунку 578468,15грн.).

При визначенні загального оподаткованого доходу ОСОБА_3 було зменшено дохід на суми сплаченого акцизного податку на загальну суму 29815,21 грн. (в тому числі: 2015 р. - 16256,50 грн., 2016 р.- 13558,71 грн.), що призвело до заниження загального оподатковуваного доходу на загальну суму 29815,21 грн.

Отже, за даними перевірки валовий дохід позивача за 2015 рік склав - 933905,43 грн. (в тому числі: від реалізації продуктів харчування, лікеро-горілчаних напоїв, пива та тютюнових виробів згідно виторгу РРО та книги КОРО - 453129, 94 грн. та за надання в оренду нежитлових приміщень по розрахунковому рахунку 480775,49 грн.).

За 2016 рік склав - 992921,66 грн. (в тому числі: від реалізації продуктів харчування, лікеро-горілчаних напоїв, пива та тютюнових виробів згідно виторгу РРО та книги КОРО -414453,51 грн. та за надання в оренду нежитлових приміщень по розрахунковому рахунку 578468,15 грн.).

Таким чином, перевіркою встановлено, що позивачем занижено загальний оподатковуваний дохід за перевіряємий період на 29815,21 грн. (в тому числі: 2015 р. - 16256,50 грн., 2016 р.- 13558,71 грн.), що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на 29815,21 грн.

Крім того, згідно з додатком Ф-4 до податкових декларацій про майновий стан та доходи ОСОБА_3 задекларовано витрати: у 2015р. на суму 884027,56 грн., (в тому числі: вартість придбаних ТМЦ - 281233,49 грн., оплата праці та нарахування на заробітну плату - 107035,62 грн., інші витрати 495758,45 грн.

До складу інших витрат у 2015 році у сумі 495758,45 грн. включено: сума ЄСВ - 13913,44 грн., оплата ліцензій 26000,00 грн., обслуговування банківського рахунку - 2594, 00 грн., оренда приміщень - 183373,04 грн., електроенергія, газ- 229 979, 44 грн., вода, каналізація, вивіз сміття 6305,69 грн., обслуговування касових апаратів, охорона, пожарна охорона, телефон - 13161,67 грн., послуги термінала, повірка газового обладнання, за утримання будівель і споруд та прибудинкових територій, оренда кавового апарату та інше 20431,17 грн.; у 2016р. на суму 940757,02 грн., а саме: вартість придбаних ТМЦ 263928,10 грн., витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату 137343,77 грн., інші витрати 539485,15 грн.

До складу інших витрат у 2016 році у сумі 539485,15 грн. включено: сума ЄСВ 8606,64 грн., оплата ліцензій 26000,00 грн., обслуговування банківського рахунку - 2816,11 грн., оренда приміщень - 174395,28 грн., електроенергія, газ - 293462,17 грн., вода, каналізація, вивіз сміття - 8146,13грн., оренда кофейного апарата - 720 грн., обслуговування касових апаратів, охорона, пожарна охорона, телефон - 17101,95 грн., послуги термінала, повірка газового обладнання, за утримання будівель і споруд та прибудинкових територій та інше 8236,87 грн.

В ході проведення документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_3 було встановлено, що витрати по сплаті за ліцензії відображались ОСОБА_3 в книгах обліку доходів та витрат, як інші витрати, пов'язані з одержанням доходу.

Так, за 2015 рік в книзі обліку доходів та витрат № 404 від 15.04.2015 р. за 24.03.2015 р. у графі 8 "Інші витрати, пов'язані з одержанням доходу" відображені витрати за ліцензії у сумі 4500,00 грн. та у сумі 2000,00 грн.; в книзі обліку доходів та витрат № 404 від 15.04.2015р. за 23.06.2015р. у графі 8 "Інші витрати, пов'язані з одержанням доходу" відображені витрати за ліцензії у сумі 2000,00 грн. та у сумі 4500,00 грн.;в книзі обліку доходів та витрат № 404 від 15.04.2015р. за 25.09.2015р. у графі 8 "Інші витрати, пов'язані з одержанням доходу" відображені витрати за ліцензії у сумі 4500,00 грн. та у сумі 2000,00 грн.; в книзі обліку доходів та витрат № 404 від 15.04.2015р. за 23.12.2015р. у графі 8 "Інші витрати, пов'язані з одержанням доходу" відображені витрати за ліцензії у сумі 2000,00 грн. та у сумі 4500,00 грн.

За 2016 рік в книзі обліку доходів та витрат № 404 від 15.04.2015р. за 24.03.2016р. у графі 8 "Інші витрати, пов'язані з одержанням доходу" відображені витрати за ліцензії у сумі 2000,00 грн. та у сумі 4500,00 грн.;в книзі обліку доходів та витрат № 391 від 18.03.2016 р. за 22.06.2016 р. у графі 8 "Інші витрати, пов'язані з одержанням доходу" відображені витрати за ліцензії у сумі 4500,00 грн. та у сумі 2000,00 грн.; в книзі обліку доходів та витрат № 391 від 18.03.2016р. за 19.09.2016р. у графі 8 "Інші витрати, пов'язані з одержанням доходу" відображені витрати за ліцензії у сумі 2000,00 грн. та у сумі 4500,00 грн.; в книзі обліку доходів та витрат № 404 від 15.04.2015р. за 20.12.2016р. у графі 8 "Інші витрати, пов'язані з одержанням доходу" відображені витрати за ліцензії у сумі 2000,00 грн. та у сумі 4500,00 грн.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з Порядком ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2013 р. за № 2217/24749, підрахунки відображених у Книзі даних проводяться для цілей заповнення декларації (коли згідно з нормами Кодексу таке подання є обов'язкови або платники податку мають право подати таку декларацію з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку за наслідками звітного податкового року з урахуванням положень статті 166 розділу IV Кодексу). Суми отриманих доходів, понесених витрат та сплачених (перерахованих) податків відображаються в графах Книги у гривнях з копійками.

Підрахунки доходів та витрат, відображені ОСОБА_6 у Книгах обліку доходів та витрат, відображені в показниках декларацій за 2015-2016 роки. Тобто, показники декларацій базуються на даних, зазначених у Книгах доходів та витрат. Показники доходів та витрат були враховані під час перевірки.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 до контролюючого органу за 2015-2016 роки уточнюючого розрахунку в порядку, передбаченому пунктом 50.1 статті 50 ПКУ надано не було.

Згідно з додатком Ф 4 до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік :по виду діяльності - "Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами" дохід складає - 436873,44 грн.; документально підтверджені витрати складають - 424919,44 грн. (в тому числі: вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 281233,49 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 107035,62 грн., інші витрати- 36650,33 грн.); чистий дохід складає - 11954,00 грн.; по виду діяльності "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна" дохід складає - 480775,49 грн.; документально підтверджені витрати складають- 459108, 12 грн. (в тому числі: інші витрати 459108,12 грн.);чистий дохід складає - 21667,37 грн.

Отже, інші витрати за 2015р. складають - 495758,45 грн. та сформовані за рахунок наступних витрат: сплачена сума ЄСВ - 13 913,44 грн., оплата ліцензій 26000,00 грн., обслуговування банківського рахунку 2594,00 грн., оренда приміщень - 183373,04 грн., електроенергія, газ 229 979,44 грн., вода, каналізація, мусор - 6305,69 грн., обслуговування касових апаратів, охорона, пожарна охорона, телефон 13161,67грн., послуги термінала, повірка газового обладнання, за утримання будівель і споруд та прибудинкових територій, оренда кавового апарату та інше 20431,17 грн.

Таким чином, загальна сума інших витрат, яка відображена Додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015р., складає 495758,45грн., що відповідає підсумкової сумі інших витрат за 2015 р. у додатку Ф4 "Розрахунок податкових зобовязань з податку на доходи з фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою".

Згідно з додатком Ф2 до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік: по виду діяльності "Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами" дохід складає - 400894,80 грн.; документально підтверджені витрати складають 393951,71 грн. (в тому числі: вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції 263928,10 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату 85885,85 грн., інші витрати 44137,76 грн.); чистий дохід складає - 6943,09 грн.;по виду діяльності "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна" дохід складає - 578468,15 грн.; документально підтверджені витрати складають 546805,31 грн. (в тому числі: витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату 51457,92 грн., інші витрати 495347,39 грн.);чистий дохід складає - 31662,84 грн.

Отже, інші витрати за 2016 р. складають - 539485,15 грн. та сформовані за рахунок наступних витрат: сплачена сума ЄСВ (за себе)- 8606,64грн., оплата ліцензій 26000,00грн., обслуговування банківського рахунку - 2816,11грн., оренда приміщень 174395,28грн., електроенергія, газ 293462,17грн., вода, каналізація, сміття 8146, 13 грн., оренда кофейного апарата 720 грн., обслуговування касових апаратів, охорона, пожарна охорона, телефон - 17101,95 грн., послуги термінала, повірка газового обладнання, за утримання будівель і споруд та прибудинкових територій та інше 8236,87 грн.

Таким чином, загальна сума інших витрат, яка відображена у Додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016 р. складає 539485,15 грн., що відповідає підсумкової сумі інших витрат за 2016р. у додатку Ф2 "Розрахунок податкових зобовязань з податку на доходи з фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою".

ФОП ОСОБА_3 за 2015 р. до Центральної ОДПІ була надана уточнена декларація про майновий стан і доходи № НОМЕР_5 від 04.03.2016р., показники якої були враховані при проведенні перевірки. Інших уточнюючих декларацій позивачем до контролюючого органу не подано.

Перелік витрат, дозволений для віднесення фізичними особами-підприємцями до витратної частини обліку, встановлений п. 177.4 ст. 177 ПКУ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Сплата за ліцензії не входить до переліку витрат, передбачених п.п. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПКУ.

Таким чином, в порушення пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.1 ст. 177, п.177.2, п.177.4 ст. 177 ПК України ОСОБА_3 занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльністю на загальну суму 13459,06 грн. (в т.ч. 2015 р. 6338,49 грн., за 2016 р. 7120,57 грн).

Внаслідок вищевикладених порушень в частині заниження чистого оподатковуваного доходу за 2015 р. у сумі 42256,50 грн., за 2016 р. у сумі 39558,71 грн., позивачем не забезпечено виконання податкових зобовязань по військовому збору всього у сумі 1227,23 грн. (в т.ч. за 2015 р. у сумі 633,85 грн., за 2016 р. у сумі 593,38 грн.).

Таким чином, в порушення п.177.3 ст.177 ПКУ СО ОСОБА_3 неправомірно зменшено загальний оподатковуваний дохід на суми сплаченого акцизного податку, що призвело до заниження загального оподатковуваного доходу на загальну суму 29815,21 грн. та податку на доходи фізичних осіб на суму 4879, 06 грн., в тому числі: 2015 рік - 2438,48 грн. (16256,50 грн.х15%), 2016 рік 2440,57 грн. (13558,71 грн.х18%).

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 № 1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017р., статтю 177 ПКУ доповнено підпунктом 177.3.1 такого змісту: не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів".

Враховуючи те, що зміни в Податковий кодекс України набрали чинності з 01.01.2017р., а перевіряємий період 2015-2016 роки, то контролюючий орган дійшов правомірного висновку щодо порушення позивачем вимог п.177.3 ст.177 ПКУ.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюютьспірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесального та матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 по справі № 820/4052/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства.

.

Головуючий суддя ОСОБА_7
Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9
Повний текст постанови складено 05.03.2018.