Справа № 760/12392/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/502/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії АР №857827 від 23.02.2017 р. за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23.02.2017 р. приблизно о 20 годині 45 хвилин він знаходився на передньому пасажирському сидінні свого власного автомобіля марки «Фольсваген-Пасат», державний реєстраційний номерний знак АА 4112 РН.

За кермом автомобіля знаходився знайомий позивача - ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, рухаючись по вул. Борщагівській в м. Києві, в районі будинку №173/187 ОСОБА_2 не впорався з керуванням, оскільки автомобіль марки «Фольсваген-Пасат», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 підрізав невідомий автомобіль, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2105», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, який був припаркований на проїжджій частині і обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Інспектором 9 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Міщенком Олександром Вікторовичем було складено стосовно позивача ОСОБА_1 два адміністративних протоколи за порушення вимог правил дорожнього руху, а саме п.п. 2.3 б, 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України за ст. 124 та ст. 130 ч. 1 КУпАП, а також складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 857837 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та призначено штраф в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23.05.2017 р. (провадження №3/752/4072/17), яка набрала законної сили, адміністративне провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивач звернувся до управління патрульної поліції м. Києва зі скаргою, щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР №857837, але в задоволенні скарги позивача відповідно до листа від 19.06.2017 р. за №Д-5376/41/11/02-2017 було відмовлено, мотивуючи тим, що позивач пропустив строки оскарження.

Вважає, що складена інспектором 9 роти 2 батальйону УПП у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Міщенко О.В. постанова стосовно позивача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №857837 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та призначено йому штраф у вигляді 425 грн. є незаконною та порушує права та інтереси позивача, як громадянина України.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в позові та зазначив, що адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП він не вчиняв та вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Інспектор незаконно притягнув його до відповідальності за відсутності доказів вчинення ним правопорушення.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, подав до суду клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з постанови від 23.02.2017 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №857827, що 23.02.2017 р. приблизно о 21 годині 05 хвилин у м. Києві по вул. Бощагівська, 173/187, водій не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п.п. 2.1 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу.

Згідно вимог 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23.05.2017 р. вбачається, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В постанові суду зазначено, що в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 23.02.2017 р. знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Фольсваген-Пасат», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, автомобілем керував ОСОБА_2

Постановою Солом"янського районного суду м.Києва від 08.08.2017 року визнано винним ОСОБА_2, у вчинення правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження в справі закрито в зв"язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП.

Відповідно до ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки він не керував транспорртним засобом, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 23.05.2017 року.

Відповідачем, всупереч ч. 2 ст.77 КАС України не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем Правил дорожнього руху України.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідачем подано до суду клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, мотивуючи тим, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з пропуском 10-ти денного строку, а саме після винесення постанови Голосіївського районного суду м. Києва та не зазначив причини пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду 13.07.2017 р. після отримання відповіді з УПП у місті Києві від 19.06.2017 року про відмову в задоволенні скарги.

В судовому засіданні було доведено поважність причин пропуску для звернення до суду, за таких обставин, оцінивши надані докази, суд вважає, що позивачу слід поновити пропущений строк для звернення до суду.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 857827 від 23.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-78, 121-123, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 857827 від 23.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти дів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Кушнір С.І.