Справа № 201/5850/17(2-а/201/211/2017)
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2018 року

Київ

справа №201/5850/17(2-а/201/211/2017)

адміністративне провадження №К/9901/3424/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу за позовом:

ОСОБА_2 до інспектора 3 роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції (далі - інспектор) Лаврова Віталія Костянтиновича,

третя особа - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області,

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції (далі - Управління) на постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська в складі судді Ходаківського М.П. від 15 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів:Бишевської Н.А. (головуючий), суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В. від 31 серпня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила скасувати постанову від 19 квітня 2017 року серії ЕАА № 086542, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

На обґрунтування позову позивач зазначила, що з постановою не погоджується, оскільки притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення є необґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із цим, підлягає скасуванню.

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська постановою від 15 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року позов задовольнив.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що відповідач не надав належних доказів, які б підтверджували наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій Управління звернулося з касаційною скаргою, у якій просить скасувати зазначені рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач відзиву на касаційну скаргу не надав.

Суди встановили, що на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення від 19 квітня 2017 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн 00 коп.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 19 квітня 2017 року керуючи автомобілем користувалась засобами звязку, (розмовляла по мобільному телефону), а при перевірці не мала при собі посвідчення водія.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій ? без змін.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частина перша статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 35 Закону України від 2 липня 2005 року № 580-VIII "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини першої статті 69 КАС України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Суди першої та апеляційної інстанцій не встановили жодних обставин, вказаних в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення. Суди дослідили наявний в матеріалах справи відеозапис, з якого не можливо встановити факт користування позивачем засобом зв'язку під час руху транспортного засобу. У зв'язку з цим, не було у відповідача і підстав для зупинки автомобіля позивача. Доказів щодо факту відсутності у позивача посвідчення водія відповідач також не надав.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що відповідач, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, касаційна скарга Управління підлягає залишенню без задоволення, а постанова Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15 травня 2017 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні касаційної скарги управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції відмовити.

Постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич

Судді Верховного Суду