Справа № 818/1449/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції В.О. Павлічек

28 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 818/1449/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 на постанову Сумського окружного адміністративного суду (м. Суми) від 30.10.2017 р. (15:09) (повний текст складено 30.10.17 р.) по справі № 818/1449/17

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1М.), звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 (далі по тексту Уповноважена особа, перший відповідач), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту Фонд, другий відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський щодо невключення повної інформації до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно всієї гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_3 внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно включення всієї суми відшкодування належної до виплати ОСОБА_1, а саме 53179,24 грн. (пятдесят три тисячі сто сімдесят девять гривень 24 копійки);

- зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників ПАТ Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо внесення всієї суми гарантованої виплати у розмірі 53179,24 грн. (пятдесят три тисячі сто сімдесят девять гривень 24 копійки), що належать до виплати ОСОБА_1.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 р. по справі № 818/1449/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський протиправною щодо невключення повної інформації до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно всієї гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1.

Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно включення всієї суми відшкодування належної до виплати ОСОБА_1, а саме 53 179,24 грн. (пятдесят три тисячі сто сімдесят девять гривень 24 копійки).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 40004, РНОКПП НОМЕР_1) з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових стрільців, 17, м. Київ, 04073, ) суму судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 р. по справі № 818/1449/17 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що кошти, які обліковувались на поточному рахунку позивача, не є вкладом, оскільки отримані на умовах договору, укладеного ОСОБА_1 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (далі по тексту ТОВ ІРЦ) 19.02.2016 року № 980-019-000192034, а не на умовах банківського вкладу чи банківського рахунку, тобто, без участі ПАТ «Банк Михайлівський». Зазначив, що судом першої інстанції безпідставно прирівняно до вкладу кошти, які залучені від позивача як позика до небанківської фінансової установи ТОВ ІРЦ, по якому ПАТ Банк Михайлівський не виступав поручителем. Крім того, стверджує про нікчемність правочину між Банком і ТОВ ІРЦ у вигляді договору відступлення прав вимоги № 2 від 19.05.2016 р., за яким Банк здійснив кредитну операцію на загальну суму 180966027,90 грн. з порушенням обмежень, встановлених постановами Нацбанку № 917 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та № 295 Про окремі питання діяльності Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський та внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 року № 917/БТ, чинного законодавства України, вимог Нацбанку України та внутрішніх процедур Банку. Як наслідок, вважає нікчемним правочин з перерахування (повернення позики) коштів позивачу за договором № 980-019-000192034 від 19.02.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ ІРЦ. З огляду на викладене, у Уповноваженої особи відсутні підстави для включення ОСОБА_1 до вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду. Стверджує, що протиправною бездіяльністю Уповноваженою особою допущено не було, оскільки останньою вчинялися дії по перевірці правочинів, передбачені законодавством та визначені підзаконними нормативними актами.

Позивач в судовому засіданні просила суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представників відповідачів.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 лютого 2016 року між позивачем та ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр було укладено договір № 980-019-000192034.

Відповідно до умов укладеного договору ОСОБА_1 передає ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр зобовязується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1. Договору). Днем надання суми коштів у власність (позику) ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр вважається день зарахування суми коштів, зазначеної у п.п.1 п.1.2 договору, на поточний рахунок ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр відповідно до умов Договору (п.п. 1.3 Договору).

Згідно з п. 8.3 договору сторони підтверджують, що даний договір є договором позики та регулює відносини сторін, що повязані з наданням позики ОСОБА_1 Товариству з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-розрахунковий центр у сумі, на строк та у порядку, передбаченому цим договором, в звязку з чим взаємовідносини сторін за цим договором регулюються ст.ст. 1046-1053 Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами, що встановлюють правила та вимоги до договорів позики.

31.03.2016 року ОСОБА_1 та ПАТ Банк Михайлівський уклали додаткову угоду до договору № 980-019-000192034 від 19.02.2016 року, якою, у зв'язку з домовленістю сторін, змінено зміст п.1.2 Договору щодо суми коштів, а саме, збільшено суму коштів, що передається у власність ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр. Даний пункт договору викладено в новій редакції, а саме, сума коштів: 51200,00 грн. (а.с. 74).

19.05.2016 року ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр було здійснено повернення коштів на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" на суму 51 200,00 грн. згідно з договором № 980-019-000192034 від 19.02.2016 року та виплату процентів по даному договору в сумі 1979,24 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам з 19.05.2016 р. по 31.10.2016 р. (а.с. 93).

Також судом першої інстанції встановлено, що 20.05.2016 року позивачем було внесено на свій рахунок № 8201 у ПАТ "Банк Михайлівський" готівкові кошти в розмірі 2000,00 грн., що також підтверджується випискою по особовим рахункам з 19.05.2016 р. по 31.10.2016 р. (а.с. 93).

20.05.2016 р. між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено договір банківського вкладу (депозиту) Супердохідний тиждень+ (вільний) від 20.05.2016 року № 980-019-000242966, згідно якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти вкладника та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок № 8202, а у випадку автоматичного продовження (пролонгації) договору - на вкладний (депозитний) рахунок № 8202 у гривні, що відкривається банком на ім'я вкладника, і зобов'язується виплачувати вкладнику суму вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених цим договором та умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с. 13).

20 травня 2016 року позивач перерахував в безготівковому порядку з рахунку № 8201 (відкритий за договором № 980-019-000192034 від 19.02.2016 р.) на рахунок № 8202 (відкритий за договором № 980-019-000242966 від 20.05.2016 р.) суму в розмірі 55016,00 гривень на залучення коштів на депозит згідно з договором від 20.05.2016 року № 980-019-000242966, що підтверджується платіжним дорученням від 20.05.2017 року № 5033751 та довідкою ПАТ "Банк Михайлівський" про стан рахунку № 8202 від 14.06.2017 року № 3Г3/4791, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 14-15).

В подальшому, на підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" призначено ОСОБА_4.

13 червня 2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12 липня 2016 року № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року № 1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_4 з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1702 від 01 вересня 2016 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", згідно з яким всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" делеговано ОСОБА_3 з 05 вересня 2016 року.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 25.01.2017 р. уповноваженою особою Фонду призначено ОСОБА_2 (а.с. 56).

Позивачем було надіслано до уповноваженої особи Фонду заяви від 29.11.2016 року, від 08.02.2017 року та від 08.06.2017 року про включення її до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (а.с. 39-40).

Листом від 17.04.2017 року № 3Г3/4549 позивача повідомлено про нікчемність переказів коштів (транзакцій), здійснених ОСОБА_1 20.05.2016 року в сумі 55 016,00 грн. з призначенням платежу "Залучення коштів на депозит згідно договору № 980-019-000242966 від 20.05.2016 року" на рахунок № 8202, що належить ОСОБА_1 (а.с. 16).

Крім того, листом від 17.04.2017 року № 3Г3/4550 позивача повідомлено про нікчемність переказів коштів (транзакцій), здійснених ТОВ ІРЦ 19.05.2016 р. на рахунок № 8201, що належить ОСОБА_1:

- в сумі 51200,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-019-000192034 від 19.02.2016 р.";

- в сумі 1979,24 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору № 980-019-000192034 від 19.02.2016 р." (а.с. 17).

Також в зазначеному листі було повідомлено про нікчемність переказів коштів (транзакцій), здійснених ПАТ "Банк Михайлівський" 20.05.2016 року в сумі 2000,00 грн. з призначенням платежу "Внесення готівки на поточний рахунок" на рахунок № 8201, що належить ОСОБА_1

Таким чином, Уповноваженою особою було визнано нікчемними як договір банківського вкладу Супердохідний тиждень+ (вільний) від 20.05.2016 року № 980-019-000242966 між позивачкою і ПАТ «Банк Михайлівський», так і договір позики від 19.02.2016 року № 980-019-000192034 між ОСОБА_1 та ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр.

Не погодившись з такими діями уповноваженої особи, позивач звернулась до суду з даним позовом про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи щодо невключення повної інформації до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду стосовно всієї гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1, зобовязання першого відповідача включити дані про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду по договору № 980-019-000192034 тип договору Супердохідний тиждень+ (вільний), зобовязання Фонду скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників ПАТ Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду щодо внесення всієї суми гарантованої виплати у розмірі 53179,24 грн., що належать до виплати ОСОБА_1

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що уповноваженою особою Фонду не доведена наявність підстав для невключення даних про рахунок позивача до переліку рахунків ПАТ "Банк Михайлівський", за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників ПАТ Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо внесення всієї суми гарантованої виплати у розмірі 53179,24 грн., що належать до виплати ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" система гарантування вкладів фізичних осіб являє собою сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

За визначенням п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять.

Згідно з ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що договір позики від 19.02.2016 року № 980-019-000192034, з дня повернення повної суми коштів та процентів за нею, вважається припиненим, а обов'язки ТОВ ІРЦ перед ОСОБА_1 - виконаними, а отже, взаємовідносини сторін по даному договору припиняються з моменту повернення коштів ОСОБА_1

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, повернення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів на поточні рахунки позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" здійснено 19.05.2016 року, що підтверджується повідомленнями уповноваженої особи про нікчемність правочинів та виписками з банку (а.с. 17, 93).

Отже, кошти в сумі 51 00,00 грн. та нараховані проценти в сумі 1 979,24 грн. на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на рахунку ОСОБА_1, відкритому в ПАТ "Банк Михайлівський", і в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" були віднесені законодавцем до вкладу.

Згідно з ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Отже, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування.

Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України Про банки і банківську діяльність, - протягом року до дня прийняття такого рішення);

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України Про банки і банківську діяльність, - один рік до дня прийняття такого рішення);

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України Про банки і банківську діяльність, або мають інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах;

11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи не надано доказів того, що кошти за вкладом позивача підпадають під визначений перелік підстав для відмови у відшкодуванні коштів.

За правилами ч. 1 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України Про банки і банківську діяльність, - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Таким чином, перший відповідач протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом ПАТ Банк Михайлівський з ринку був зобов'язаний сформувати перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього позивача, як вкладника ПАТ Банк Михайлівський, та визначити суми, що підлягають відшкодуванню.

Щодо встановлення нікчемності правочинів (транзакцій), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України Про банки і банківську діяльність;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

За правилами статті 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину, яка полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальне поняття недійсності правочину встановлено ст. 215 Цивільного кодексу України, відповідно до змісту частин 2 та 3 якої недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що Уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення нікчемних, однак дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими закон пов'язує нікчемність правочину. Тобто, саме по собі твердження про нікчемність правочину є недостатнім для визнання його таким, оскільки у даному випадку воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Відтак, якщо Уповноважена особа Фонду вважає правочин нікчемним, вона зобов'язана навести відповідне обґрунтування з посиланням на передбачені ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб підстави визнання правочину нікчемним.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування твердження про неможливість включення рахунку позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідач посилається на нікчемність договорів відступлення прав вимоги № 1805 від 18.05.2016 р. та № 1 від 19.05.2016 р., укладених між ПАТ Банк Михайлівський та ТОВ ІРЦ, в результаті яких за рахунок коштів, відображених на рахунку ТОВ ІРЦ, були проведені операції з перерахування коштів на поточні рахунки фізичних осіб-позикодавців ТОВ ІРЦ, в тому числі й позивача, відкриті у банку, як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики.

Колегія суддів зазначає, що статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 статті 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

З наявної в матеріалах справи виписки по особовим рахункам з 19.05.2016 р. по 31.10.2016 р. вбачається, що 19.05.2016 року ТОВ ІРЦ було здійснено повернення коштів у розмірі 51 200,00 грн. та 1979,24 грн. з призначенням платежів Повернення коштів згідно з договором № 980-019-000192034 від 19.02.2016 року» та Оплата процентів по договору № 980-019-000192034 від 19.02.2016 року відповідно (а.с. 25).

Таким чином, ТОВ ІРЦ 19.05.2016 року відповідним платіжним дорученням зі свого розрахункового рахунку ініціював переказ коштів на повернення позик та сплату процентів позивачу на підставі відповідного договору, укладеного між ними.

На підставі системного аналізу приписів статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", колегія суддів вказує, що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів), укладених/вчинених виключно між вкладником та банком, як стороною відповідного правочину.

Разом з тим, договір позики № 980-019-000192034 від 19.02.2016 року був укладений між ТОВ ІРЦ та ОСОБА_1 і відповідні транзакції були вчинені 19.05.2016 року саме на умовах вказаного договору.

ПАТ Банк Михайлівський, виконуючи розрахунковий документ ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ Банк Михайлівський не є стороною правочину з переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ОСОБА_1, забезпечуючи рух коштів від ініціатора ТОВ ІРЦ до отримувача переказу, тобто позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вказані вище договори відступлення права вимоги не мають відношення до укладеного позивачем договору позики, оскільки такий договір укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «ІРЦ» 19 лютого 2016 року, тобто, до моменту укладення договору відступлення права вимоги, а тому доводи першого відповідача про нікчемність договорів № 1805 від 18.05.2016 р. та № 2 від 19.05.2016 р. між Банком та ТОВ «ІРЦ» про відступлення права вимоги колегією суддів не беруться до уваги в якості доказу нікчемності договору позики на імя ОСОБА_1

За таких обставин, суд вважає, що у Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський були відсутні підстави для невключення рахунку позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Посилання відповідача на ненадання договору позики № 980-019-000192034 від 19.02.2016 р., як на підставу неможливості застосування до вкладу позивача положень Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг, колегія суддів відхиляє, з наступних підстав..

Так, Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг розділ X Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" доповнено пунктом 15 такого змісту:

До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників.

Зазначений закон набув чинності 19.11.2016 року.

Проте, в даному випадку немає підстав для застосування пункту 15 розділу X Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки немає необхідності в прирівнянні коштів, отриманих позивачем на свій рахунок в ПАТ Банк Михайлівський від ТОВ ІРЦ на виконання умов укладеного між ними договору до вкладу. Вказані кошти й без такого прирівняння відповідають поняттю вклад, наведеному в п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, слід вказати, що така обставина, як ненадання позивачем договору позики від 19.02.2016 року № 980-019-000192034, не була підставою для відмови у включенні відомостей про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду. Так, під час розгляду заяв позивачки від 29.11.2016 року, 08.02.2017 року та 08.06.2017 року факт укладення вказаного вище договору першим відповідачем не заперечувався, однак, правочин у вигляді вказаного договору був визнаний першим відповідачем нікчемним.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що першим відповідачем необґрунтовано не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду на суму 53179,24 грн.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. №14 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Також цим пунктом передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

З аналізу наведених норм випливає, що у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

При цьому, слід відмітити, що 03.04.2017 року частину коштів за договором, а саме - 1 836,76 грн. було повернуто позивачу, що підтверджується заявою на видачу готівки (а.с. 14).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності першого відповідача та, як наслідок про зобовязання Уповноваженої особи внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду стосовно включення всієї суми відшкодування, належної до виплати ОСОБА_1 - 53179,24 грн.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 р. по справі № 818/1449/17 в частині задоволення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови складений та підписаний 05.03.2018 р.