Справа № 826/5935/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 березня 2018 року № 826/5935/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянув у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.04.2017 №, №6, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що позивач фактично подаровані йому кошти не отримав, оскільки у ПАТ «Енергобанк» запроваджено тимчасову адміністрацію та, в подальшому, ліквідовано, отже у позивача відсутній обов'язок по сплаті податку на доходи фізичних осіб, військового збору та подачі декларації про майновий стан та доходи.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

У зв'язку з викладеним, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній станом на 13.07.2017) ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено перевірку за результатом якої складено акт від 08.12.2016 №54026-57-13-06/НОМЕР_1 (далі акт перевірки), відповідно до якого перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 174.2.2 п. 174.2 ст. 174, пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164, п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України в результаті чого занижено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 6 316,80 грн.; п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та заниження ставки оподаткування при нарахуванні військового збору в результаті чого донараховано військовий збір в сумі 1895,04 грн.; пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України.

Податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.04.2017:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 2368,80 грн. (за основним платежем 1 895,04 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 473,76 грн.);

№6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 7896,00 грн. (за основним платежем 6 316,80 грн., за штрафним (фінансовими) санкціями 1 579,20 грн.);

№, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 170,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір дарування грошей від 24.01.2015, відповідно до якого позивачу подаровано грошові кошти в сумі 8 000 доларів США (еквівалент 126 336,40 грн.), які знаходяться на банківському рахунку в ПАТ «Енергобанк».

Також, 26.01.2015 між позивачем та ПАТ «Енергобанк» укладено договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 12.02.2015 № 96 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЕНЕРГОБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 12.02.2015 № 29 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ЕНЕРГОБАНК", згідно з яким з 13.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ЕНЕРГОБАНК" (далі - ПАТ "ЕНЕРГОБАНК".

В подальшому, Відповідно до постанови Правління НБУ від 11 червня 2015 р. № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 12 червня 2015 р. № 115, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ільчука Олександра Павловича строком на 1 рік з 12 червня 2015 р. до 11 червня 2016 р. включно.

Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк» з заявою про перерахування з рахунку ОСОБА_2 на його рахунок подарованих коштів.

В подальшому, позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк» з заявою про включення його до переліку вкладників ПАТ «Енергобанк».

Листом від 16.06.2015 позивача повідомлено про відсутність залишку на його банківському рахунку відкритому в ПАТ «Енергобанк».

Крім того, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20.10.2016 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Енергобанк» про зобов'язання перерахувати кошти, зокрема, на рахунок ОСОБА_1

З огляду на викладене, позивач вважає, що він не прийняв дарунок (кошти) оскільки кошти залишились на рахунку ОСОБА_2 відкритому в ПАТ «Енергобанк», отже у нього, позивача, відсутній обов'язок по сплаті податку на доходи фізичних осіб, військового збору та подачі декларації про майновий стан і доходи.

Порядок оподаткування доходу, отриманого платником податку як дарунок (або в результаті укладення договору дарування) від фізичних осіб встановлено пунктом 174.6 статті 174 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), згідно з яким кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Порядок сплати (перерахування) ПДФО до бюджету встановлено п.168.4 ст.168 ПКУ, відповідно до підпункту 168.4.5 якого фізична особа, відповідальна згідно з вимогами розділу IV ПКУ за нарахування та утримання ПДФО, сплачує (перераховує) його до відповідного бюджету, зокрема, у разі нотаріального посвідчення договорів дарування (свідоцтв на спадщину) - за місцем нотаріального посвідчення таких договорів (одержання свідоцтв), в інших випадках - за її податковою адресою.

Також у порядку, встановленому статтею 168 ПКУ, здійснюється нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету (п.п.1.4 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПКУ).

Отже, платник податку, який отримав дохід у вигляді вартості подарунку та/або спадщини, може сплатити ПДФО та військовий збір до нотаріального посвідчення договору дарування нерухомого майна за місцем нотаріального посвідчення такого договору.

У разі несплати ПДФО та військового збору до нотаріального посвідчення спадщини та/або договору дарування на об'єкти спадщини (дарунку), згідно із п.179.1 ст.179 ПКУ платник податку зобов'язаний подати Декларацію до контролюючого органу, де перебуває на обліку, до 1 травня року, що настає за звітним (п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПКУ), та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій нею Декларації (п.179.7 ст.179 ПКУ).

Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV зі змінами та доповненнями (далі - ЦКУ) за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Згідно з ст. 718 ЦКУ дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі, майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Відповідно до п.1 ст. 722 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV із змінами і доповненнями (далі - ЦКУ) право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.

Враховуючи, що позивачем було вчинено дії (відкрито банківський рахунок) позивач звертався з заявами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк» щодо перерахування на банківський рахунок позивача подарованих коштів та включення його, позивача, до переліку вкладників ПАТ «Енергобанк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, отже позивачем прийнято дарунок.

Отже, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді дарунку обумовлює виникнення в неї обов'язку зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з такої суми.

Податкова декларація про майновий стан і доходи подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених р. IV ПКУ (пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПКУ).

З матеріалів справи вбачається та позивачем не заперечується, що всупереч згадуваних норм ПКУ податкова декларація про майновий стан і доходи ним подана не була.

Оскільки в порушення пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179, пп. 174.2.2 п. 174.2 ст. 174, пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164, п. 176.1 ст. 176, . 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ отримано дохід у вигляді дарунку, проте не подано декларацію про майновий стан і доходи, не сплачено податок на доходи фізичних осіб ат військовий збір, отже при прийнятті оскаржених податкових повідомлень-рішень податковий орган діяв відповідно до вказаних вище норм ПКУ, а відтак позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 72, ч. 2 ст. 73, ст. 76, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.І. Келеберда