Справа № 264/5686/17
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5686/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В. , при секретарі Конівченко Ю.А., розглянувши у письмовому провадженні в м.Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Торчило Владислава Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що згідно постанови він 31.10.2017 року о 08-46 годині, керуючи автомобілем «Тойота Камрі» державний номерний знак НОМЕР_1 по пров. Нахімова, біля будинку №3 в м.Маріуполі, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 «рух прямо», та повернув ліворуч, чим порушив п.33 ПДР України. Вважає постанову такою, що підлягає скасуванню. Так, 31.10.2017 року він дійсно керував автомобілем «Тойота Камрі» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по пр.Миру до будівлі за адресою: м.Маріуполь, пр.Миру, буд. 80, де розташована поліклініка Міської лікарні №3 для проходження огляду в лікаря. Після паркування на внутрішньо дворовій дорозі перед будівлею поліклініки, з боку пр.Миру, він покинув транспортний засіб. Після цього до нього підійшли співробітники поліції та повідомили, що він начебто порушив правила дорожнього руху, а саме порушив вимоги дорожніх знаків, при цьому будь-яких підтверджень правопорушення йому не надано. Також постанова містить недостовірні дані, а саме: в графі «Місце розгляду справи» зазначено «Донецька область, Новоазовський, м.Маріуполь, пров.Нахімова, 3», що не відповідає дійсності, в графі «місце проживання» зазначено «АДРЕСА_2, що також не відповідає дійсності, а також не відповідає дійсності записи щодо місця вчинення правопорушення. Так, на території біля будівлі №3 по пров.Нахімова, дорожні знаки 4.1 не встановлені. Також посадова особа відповідача розглянула справу на місці та не дала позивачу скористатися його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Просив скасувати постанову серії ЕАА №197904 від 31.10.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач надав заяви про розгляд справи за його відсутності в письмовому провадженні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду надійшли письмові заперечення із відеозаписом, в яких відповідач просив проводити справу за його відсутності. Позовні вимоги не визнав та зазначив, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.33 Правил дорожнього руху України, оскільки останній дійсно 31.10.2017 року о 08-46 годині, керуючи автомобілем «Тойота Камрі» державний номерний знак НОМЕР_1 по пров. Нахімова, біля будинку №3 в м.Маріуполі, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 «рух прямо», та повернув ліворуч. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови серії ЕАА №197904 від 31.10.2017 року, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Торчило В.О. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, встановлено, що 31.10.2017 року о 08-46 годині ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Тойота Камрі» державний номерний знак НОМЕР_1 по пров. Нахімова, біля будинку №3 в м.Маріуполі, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 «рух прямо», та повернув ліворуч, чим порушив п.33 ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до статті 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Тож, складаючи оскаржувану постанову, відповідач як інспектор поліції діяв в межах своїх повноважень і у спосіб, передбачений діючим КУпАП.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 33 Правил дорожнього руху України знак 4.1 "Рух прямо" дозволяє рух лише прямо.

Крім того, 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор постанови про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше, зокрема, допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з її сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення. В цьому зв'язку ЄСПЛ у справі «Матицина проти Росії» (Скарга № 58428/10) нагадав, що важливим елементом справедливого кримінального процесу є конфронтація (очна ставка) обвинуваченого і свідка «в присутності судді, який буде виносити рішення по справі», для того щоб суддя заслухав свідка безпосередньо, споспостерігав за його поведінкою і сформував думку щодо його надійності. (Див. «PK проти Фінляндії» (рішення) (PK v. Finland (dec.)), № 37442/97, 9 липня 2002 роки; див. також, mutatis mutandis (з відповідними змінами), «Мілан проти Італії» (рішення) (Milan v. Italy (dec.)), № 32219/02, 4 грудня 2003 року; рішення у справі "Піткянен проти Фінляндії» (Pitkanen v. Finland), № 30508/96, п.п. 62-65 9 березня 2004 року; див. також рішення у справі "Пічугін проти Росії» (Pichugin v. Russia), № 38623/03, п. 199, 23 жовтня 2012 року; і, mutatis mutandis (з відповідними змінами), постанову по справі «Валерій Лопата проти Росії» (Valeriy Lopata v. Russia), № 19936/04, п. 128, 30 жовтня 2012 року).

У справі № 6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» (Заява № 6293/04) зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, згідно постанови серії ЕАА №197904 вбачається, що посадовою особою відповідача порушені вимоги ст. 283 КУпАП. Так, в графі «Місце розгляду справи» зазначено «Донецька область, Новоазовський (район), м.Маріуполь, пров.Нахімова, 3», що не відповідає дійсності, в графі «місце проживання» зазначено «АДРЕСА_2, що також не відповідає дійсності, оскільки місце проживання позивача: АДРЕСА_1 та підтверджується письмовими матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач заперечує проти вказаних у постанові обставинах скоєння правопорушення. Пояснення інших свідків, які б підтвердили факт порушення ПДР відсутні. З наданого відповідачем відеозапису не вбачається вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху України, а саме не виконання вимог дорожнього знаку 4.1. Крім того, з відеозапису вбачається, що автомобіль позивача на момент того, як підійшли працівники патрульної поліції був припаркований на тротуарі, а позивач за кермом не знаходився, що також ставить під сумніви обставини, вказані в оскаржуваній постанові. Сам позивач заперечував щодо вчинення ним будь-якого з порушень правил дорожнього руху, але відповідачем тверджень позивача не спростовано та доказів скоєння ним порушень правил дорожнього руху не надано.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 121, 122, 159-164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 293-295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Торчило Владислава Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № №197904 від 31.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 грн. за ст. 122 ч.1 КУпАП, винесену інспектором Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Торчило Владиславом Олеговичем, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Н. В. Литвиненко