Справа № 826/9066/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2018 року № 826/9066/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державного підприємства «Конярство України»

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі

начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

Зінченка Ігоря Івановича

про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Державного підприємства «Конярство України» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Зінченка Ігоря Івановича (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо відмови у задоволенні клопотань Позивача від 02.06.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих на території Онуфріївської та Павлівської селищних рад Онуфріївського району Кіровоградської області та Лікарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області; зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області видати Державному підприємству «Конярство України» дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтованою площею 2008,4 га в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Онуфріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області; зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області видати Державному підприємству «Конярство України» дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтованою площею 1551,2 га в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області; зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області видати Державному підприємству «Конярство України» дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтованою площею 5144,7 га в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лікарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 24.07.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем необґрунтовано та протиправно відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Посилання Відповідача на відсутність представництва Позивач вважає формальною підставою для відмови.

В судовому засіданні представники Позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідач письмово не виклав своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні 14.11.2017 року враховуючи неприбуття представника Відповідача, Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України (в редакції станом на листопад 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «Конярство України» 02.06.2017 року звернулось до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з клопотаннями: про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування ДП «Конярсьтво України» орієнтованою площею 2008,4 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Онуфріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області; про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтованою площею 1551,2 га в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області; про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтованою площею 5144,7 га в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лікарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Листами від 06.07.2017 року №Д-11495/0-9136/0/6-17, №Д-11494/0-9176/0/6-17 та №Д-11493/0-9175/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило у задоволенні поданих клопотань, оскільки встановлено відсутність представництва у відповідності до поданої заяви, запропоновано привести подані документи у відповідність до вимог законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Позивач вважає протиправними дії Відповідача щодо відмови у задоволенні поданих клопотань Товариства, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обгрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, частиною 4 статті 122 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно п.п.31 п.4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Стаття 124 ЗК України визначає порядок передачі земельних ділянок в оренду.

Так, згідно частини 1 даної статті передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За приписами ч.3 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

За положеннями частин 1-4, 6, 10 статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем до клопотання додано наступні документи: копія розпорядження КМУ від 01.12.2010 року №2305-р «Деякі питання розвиту конярства»; копія наказу Міністерства аграрної політики України від 01.02.2011 року №33 «Про реорганізацію державних підприємств, діяльність яких пов'язана з розвитком конярства»; копія витягу з передавального акту від 11.08.2011 року; копія статуту Державного підприємства «Конярство України» зі змінами; копія свідоцтва про державну реєстрацію ДП «Конярство України»; копія Положення про філію «Онуфріївський кінний завод №175» ДП «Конярство України»; графічні матеріали, на яких зазначені місця розташування та розмір земельних ділянок; копія довіреності №123 від 25.05.2017 року від ДП «Конярство України»; копія Положення про філію «Олександрійський кінний завод №174» ДП «Конярство України»; копія довіреності №124 від 15.05.2017 року від ДП «Конярство України».

Відповідно до ч.1, 3 ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з ст.244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (ст.246 Цивільного кодексу України).

Подані клопотання були підписані керівником Шкуренко В.Г. та керівником Родіоновим О.Г., та відповідно надано довіреності від 25.05.2017 року №123 та №124.

Також додано відповідні документи на ДП «Конярство України» та філії Позивача.

Отже, звертаючись до Відповідача з клопотаннями ДП «Конярство України» діяло у відповідності до положень Цивільного кодексу України, а тому відмови у задоволенні клопотань про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаних земельних ділянок у постійне користування з підстав відсутності представництва є необґрунтованими та безпідставними.

У зв'язку з вищевикладеними висновками та оскільки Відповідачем по суті клопотання не розглядалось, Суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання Відповідача повторно розглянути подані Позивачем клопотання з прийняттям рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою зазначеної площі або про мотивовану відмову з дотриманням вимог Земельного кодексу України.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного суду України. Так, Верховний Суд України у постанові від 18.03.2014 (справа № 21-11а14) зазначив, що оскільки звернення Позивача Відповідач не розглядав, та відповідного рішення не приймав, то суд повинен був зобов'язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Державного підприємства «Конярство України» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо відмови у задоволенні клопотань Державного підприємства «Конярство України» від 02.06.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих на території Онуфріївської та Павлівської селищних рад Онуфріївського району Кіровоградської області та Лікарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

3. Зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути клопотання від 02.06.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування ДП «Конярсьтво України» орієнтованою площею 2008,4 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Онуфріївської сільської ради онуфріївського району Кіровоградської області; про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтованою площею 1551,2 га в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області; про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтованою площею 5144,7 га в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лікарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

5. Стягнути з ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області на користь Державного підприємства «Конярство України» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1; ) судові витрати у розмірі 1600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук