Справа № 200/312/17(2-а/200/326/17)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2018 рокусправа № 200/312/17(2-а/200/326/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року, суддя суду 1 інстанції Єлісєєва Т. Ю., по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

визнати неправомірною відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро у проведенні перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ з урахуванням підвищення заробітної плати з 01 грудня 2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013;

зобов'язати Дніпропетровську обласну державну адміністрацію видати позивачу для перерахунку пенсії довідку про розмір заробітної плати по посаді першого заступника голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації, з якої обчислений розмір пенсії позивача з урахуванням підвищення заробітної плати працюючого службовця з 01 грудня 2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 з урахуванням у тому числі премій та надбавок, встановлених працюючому на цій посаді державному службовцю;

зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро провести позивачу з 01.12.2015 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ відповідно до виданої Дніпропетровською обласною державною адміністрацією довідкою про розмір заробітної плати працюючого державного службовця, по посаді з якої обчислений розмір пенсії позивача з урахуванням підвищення заробітної плати з 01 грудня 2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 у розмірі 90% сум заробітної плати, на яку нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на безпідставність висновків суду першої інстанції, що право позивача на перерахунок пенсії державного службовця було відповідно до законодавства до 01 січня 2015 року, проте на час звернення з позовом такого права не передбачено чинним законодавством. Посилається на те, що при вирішенні спору необхідно виходити з вимог статті 22 Конституції України, згідно якої при прийнятті законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. також вказує на те, що Законом України «Про державну службу» не скасовано за змістом право на перерахунок, як і не заборонено перерахунок пенсії. Також вважає безпідставною відмову судом першої інстанції у задоволенні позову в частині позовних вимог до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, оскільки він звертався до відповідача щодо видачі довідки, однак письмової відмови не отримав.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Дніпропетровська обласна державна адміністрація у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вказуючи на безпідставність доводів апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

В обґрунтування посилається на те, що в автоматизованій системі діловодства «ДОК ПРОФ 2.0», що застосовується для реєстрації документів в облдержадміністрації, відсутні дані щодо листа, заяви чи звернення позивача щодо надання йому довідки про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії. При цьому, позивачем ні до суду першої інстанції ні до апеляційної скарги не надано доказів звернення до облдержадміністрації щодо надання йому вказаної довідки, ні надано доказів неможливості подання таких доказів.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2018 року здійснено процесуальне правонаступництво: замінено відповідача - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпро на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підтримали викладені позиції.

Представник Дніпропетровської обласної державної адміністрації в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, дослідивши доводи сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2005 року отримує пенсію за віком, призначену на підставі Закону України «Про державну службу».

22 грудня 2016 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії державного службовця з 01.12.2015 згідно з постановою Кабінету міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015.

Листом №С-126 від 23.12.2016 року позивача повідомлено про відмову у здійснені перерахунку пенсії, оскільки з набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889- VIII, який не передбачає проведення перерахунку пенсії державним службовцям, скасовано, зокрема статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ. Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 № 1013 скасовано пункт 4 постанови Кабінету міністрів України від 31.05.2000 № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України № 3723-ХІІ. З 23.09.2016 зазначена постанова Кабінету міністрів України (№ 865) втратила чинність з набуттям чинності постановою Кабінету міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 № 622. З урахуванням наведеного та за відсутності довідки про заробітну плату з 01.12.2015 відсутні підстави для перерахунку пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки чинним законодавством України скасовано право на здійснення перерахунку призначених пенсій державних службовців, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, зважаючи на наступне.

Статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16 грудня 1993 року (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, зазначеною нормою права було визначено таку підставу (умову) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Одночасно, пунктом 16 Прикінцевих положень Закону №76-VIII зобов'язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

На момент звернення позивача до суду Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям не визначені.

Також пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Ця норма права передбачала проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до Постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункт 4.

Отже, у період часу, з якого позивач просив здійснити перерахунок пенсії (з 01.12.2015 року), такої підстави (умови) перерахунку раніше призначених пенсії як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям законодавством визначено не було, відтак у відповідача були відсутні законні підстави для проведення перерахунку на підставі статті 37-1 Закону України «Про державну службу».

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Згідно Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, яка набрала чинність з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, з 01.05.2016 року Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, враховуючи приписи статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», яка застосовується з 01 травня 2016 року, відповідно до статей 51 і 52 нового Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року було встановлено мінімальний розмір посадового окладу у державних органах, затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців працюючим державним службовцям, але вказана постанова не передбачає ані можливості, ані механізму перерахунку пенсій державного службовця у зв'язку із змінами розміру заробітної плати.

Також Кабінетом Міністрів України 14 вересня 2016 року прийнято постанову №662 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка застосовується з 01 травня 2016 року, та якою затверджений порядок призначення пенсій деяким категоріям громадян. Право державних службовців на перерахунок призначеної пенсії вказаною постановою не передбачено.

Зазначеною постановою Постанову Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» визнано такою, що втратила чинність з 14.09.2016 року.

Враховуючи те, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем 22.12.2016, після 01.05.2016 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, отже орган Пенсійного фонду обґрунтовано відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії.

Доводи позивача про порушення статті 22 Конституції України, з посиланням на те, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки в даному випадку не має місця звуження соціально-правових гарантій відповідних категорій осіб, які отримують пенсію державного службовця.

Наведені вище зміни до законодавства внесені зазначеними Законами не конституційними не визнані. Розмір пенсії, яку отримував позивач не зменшувався, а на момент звернення за перерахунком, норми щодо здійснення перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати не існувало.

У рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Відповідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії», здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки станом на час звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу про проведення перерахунку пенсії чинним законодавством не було передбачено можливості здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючих державних службовців, у пенсійного органу були відсутні правові підстави для здійснення перерахунку.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеними у постанові від 07 листопада 2017 року по справі № 398/4332/16-а.

Доводи апелянта про безпідставність відмови суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною відмови Дніпропетровської обласної державної адміністрації у видачі довідки про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії та зобов'язання видати позивачу таку довідку не можуть бути визнані обґрунтованими з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, судовому захисту підлягає порушене право, однак у матеріалах справи відсутнє підтвердження, що Дніпропетровська обласна державна адміністрація відмовила позивачу у наданні відповідної довідки, жодних доказів звернення позивача до облдержадміністрації із заявою про видачу відповідної довідки та відмови у видачі такої довідки, позивачем також не надано до суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини, що мають значення для справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 06.03.2018 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 12.03.2018.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко