Справа № 350/179/17
Суддя: Пулик М. В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/179/17
номер провадження 2-а/350/14/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Пулика М. В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Рожнятів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіксальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

У своєму адміністративному позові ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови. Скасувати постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби України від 13 січня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності в справі про порушення митних правил № 5418/20910/16.

Обґрунтування позовних вимог позивач виклав в позовній заяві (а.с.1-6).

У судове засідання позивач не прибув, його представник адвокат ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі.

Будучи допитаним в попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 свій адміністративний позов підтримав в повному обсязі. Суду пояснив, що вважає дії працівників Львівської митниці незаконними, оскільки про те, що його автомобіль поламаний він належним чином повідомив у Івано-Франківську митницю. Просив позов задоволити.

Що стосується вручення йому копії постанови, то її він отримав 10 лютого 2017 року, йому прийшов простий лист, він конверт не зберіг. Що стосується відмітки на поштовому повідомленні про вручення йому постанови 21 січня 2017 року, то підпис не зроблений ним особисто, а здійснена працівником його магазину, яка в свою чергу забула передати йому конверт.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, подав заперечення на позов, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.48-50).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до копії постанови від 13 січня 2017 року про порушення митних правил №5418/20910/16, ОСОБА_1, було притягнуто до відповідальності, відповідно до ч.3. ст. 470 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. (а.с.45-46).

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що оскільки в його присутності постанова не виносилася, то про зміст постанови він дізнався з моменту її отримання 10.02.2017 року.

Вищезазначене дає суду підстави поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом.

Згідно ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно із ч.1 ст.90 Митного кодексу України, транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Як вбачається з п.1 ч.1 ст.95 МК України, для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень встановлюється 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

У відповідності до ст.ст.90, 93, 102 МК України та розділу І п.4 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України № 1118 від 17.11.2005 року (з наступними змінами та доповненнями), даний автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, а саме: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленим у митний орган призначення до закінчення строку.

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст.467 Митного кодексу України передбачає, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду митними органами справи про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469,477-481,485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушення.

За змістом ст.489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення,чи винна дана особа в його вчиненні,чи підлягає вона адміністративній відповідальності,чи є підстави для звільнення особи,що вчинила правопорушення,від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи, 14 грудня 2016 року у зоні митного поста «Рава-

Руська» Львівської митниці ДФС, при виїзді позивачем з України в Польщу на автомобілі

«Mercedes-Benz 313» р.н. НОМЕР_2, НОМЕР_1, Державною митною

службою України було встановлено, що позивачем пропущено строк транзитного перебування

на території України даного автомобіля, який в'їхав в Україну 20.10.2016 року. Одночасно було встановлено відсутність у ПІК «Інспектор-2006» та ЄФІС ДФС

України інформації про вивезення з митної території вказаного автомобіля станом

на 14.12.2016 року.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності посадовими особами митниці, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови не враховано, що він не мав можливості вчасно вивести автомобіль через його поломку, про що він завчасно повідомив на Івано-Франківську митницю.

Частина 1 статті 460 МК України передбачає, що вчинення порушень митних правил, передбачених ст. 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Пункт 3 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Мінфіну від 31 травня 2012 року № 657 та зареєстрованого в Мін'юсті 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981 передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до пункту 5 розділу VIII вказаного Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України «Про торгово-промислові палати»і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

Згідно представлених документів зокрема: копією довідки (а.с.19), копією акту виконаних робіт від 13 грудня 2016 року (а.с.21) підтверджено, що автомобіль марки «Mercedes-Benz 313» р.н. НОМЕР_2 знаходився в ремонті з 24 жовтня по 13 грудня 2016 року.

Позивач повідомив митний орган до митного контролю про поломку транспортного засобу (а.с.16).

При перетині кордону позивач на підтвердження цієї обставини подав довідку та акт виконаних робіт, однак такі документи не підтверджують факту існування обставин непереборної сили чи аварії, внаслідок яких транспортний засіб не міг покинути територію України, а тому не є належними доказами у справі. ФОП ОСОБА_3 не є підприємством, установою, організацією, уповноваженою на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії.

Зокрема, вказані документи не містять інформації про неможливість пересування автомобіля, а наявна інформація наголошує лише на те, що документи видані в зв'язку з ремонтом транспортного засобу без зазначення причинно-наслідкового зв'язку ремонту та аварії. Жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував у результаті аварії або дії обставин непереборної сили, не надано. Навіть при нявності обставини, якою є факт потрапляння автомобіля в аварію, внаслідок якої він не може самостійно рухатися, позивач не позбавлений обов"язку вивезти його за допомогою евакуатора.

Суд, надаючи оцінку діям відповідача, вважає, що вони вчинені у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи суд вважає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, оскільки факт порушення позивачем митних правил доведено, у відповідача були законні підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог частини третьої статті 470 Кодексу, тому предявлений позов є безпідставним і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 121, 241-246, 255 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Поновити позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної Фіксальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 05 березня 2018 року.

Суддя: