Справа № 2а-2675/09/0870
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2009-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Запоріжжя, вул. Кремлівська, 65-в
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2009 р. Справа № 2а- 2675/09/0870
17 год.15 хв.

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Каракуша С.М.

при секретарі Святенко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_2
до:Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»
про:визнання неправомірним рішення та зобовязання зареєструвати право власності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулось з адміністративним позовом до Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»про визнання неправомірним рішення реєстратора №1609 від 13.11.2008р. про відмову в реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва-недобудований житловий будинок літ. А-2., вказуючи на те, що прийняте рішення є необґрунтованим та неправомірним, посилаючись на те, що оскаржуване не відповідає вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»та Тимчасовому положенню про порядок реєстрації прав власності, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та дала пояснення в обґрунтування позову аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та про не визнання позову, у звязку з чим суд розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.08.2005 року ОСОБА_2 з ОСОБА_3 уклали Договір купівлі-продажу будинку незакінченого будівництва по вул.. Набережна в м. Запоріжжя, готовність якого складає 78%.

13.11.2008 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 щодо реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва реєстратором Орендного підприємства Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації прийнято рішення про відмову в реєстрації прав власності на нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Набережна, 42, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 31.08.2005 року №1405, посилаючись на те, що відповідно до вищевказаного договору ОСОБА_2 придбала недобудований житловий будинок літ. А-2, готовність якого складає 78%, гараж літ. Б, паркан №1-3, замощення 1, але за матеріалами інвентаризації, проведеної 05.11.2008 року, на земельній ділянці знаходиться житловий будинок літ. А-2, гараж літ. Б, паркани №1, 2, 3, замощення 1, навіс літ.В, таким чином, відсутній обєкт нерухомості, право щодо якого підлягає реєстрації.

У відповідності до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Згідно із ст. 9 КАС України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України субєкт владних повноважень при прийнятті рішення повинен діяти: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ст. 331 ч. 3 Цивільного кодексу України визначено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" визначає засади створення у складі державного земельного кадастру єдиної системи державної реєстрації речових прав на земельні ділянки та інше нерухоме майно, обмежень цих прав.

Згідно з вимогами Закону до створення єдиної системи органів державної реєстрації прав реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації (пункт 5 Прикінцевих положень цього Закону).

Бюро технічної інвентаризації проводять державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно згідно із вимогами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року за N 157/6445), на підставі документів, що визначені цим Тимчасовим положенням.

Враховуючи вищенаведене та зважаючи на те, що реєстратор у своїх діях керується виключно чинним законодавством України, для реєстрації прав власності на об'єкти незавершеного будівництва, крім документів визначених Тимчасовим положенням, необхідно подавати також:

1) державний акт на право власності або постійного користування земельною ділянкою, що посвідчує право власності або постійного користування земельною ділянкою юридичною чи фізичною особою, виданий в установленому порядку або договір оренди земельної ділянки;

2) проектно-кошторисну документацію. При цьому у реєстраційній справі залишаються копії тих матеріалів проектно-кошторисної документації, що є необхідними для ідентифікації об'єкта незавершеного будівництва та прийняття реєстратором рішення про державну реєстрацію об'єкта незавершеного будівництва, зокрема, коротка характеристика об'єкта незавершеного будівництва (будови) та його склад, відомості про черговість будівництва та пускові комплекси, а також перелік будинків та споруд, що проектуються у складі комплексу. Ця інформація зазначається у проектній документації згідно з вимогами ДБН А.2.2-3-2004 "Проектування. Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва", затверджений наказом Держбуду України від 20 січня 2004 року N 8;

3) дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий в установленому законодавством порядку;

4) опис об'єкта незавершеного будівництва, що складається при проведенні інвентаризаційних робіт бюром технічної інвентаризації;

5) документи, які підтверджують виникнення права власності у особи на об'єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до п.1.4. Тимчасового положення державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Відповідно до п. 1.6. Тимчасового положення реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти.

Згідно п. 3.6.Тимчасового положення реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта, права щодо якого підлягають реєстрації.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_2 згідно укладеного договору купівлі-продажу незакінченого будівництва придбала недобудований житловий будинок літ. А-2, готовність якого складає 78%, гараж літ. Б, паркан №1-3, замощення 1, але відповідно до рішення реєстратора за матеріалами інвентаризації, проведеної 05.11.2008 року, на земельній ділянці знаходиться житловий будинок літ. А-2, гараж літ. Б, паркани №1, 2, 3, замощення 1, навіс літ.В., тобто відсутній обєкт щодо якого подано заяву про реєстрацію права власності на обєкт незавершеного будівництва.

Окрім того, відповідно до п.6.1 Тимчасового положення, оформлення права власності на обєкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані обєкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети за наявності акта комісії про прийняття обєкта та введення його в експлуатацію.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»про відмову в реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва-недобудований житловий будинок літ. А-2 дотримано порядок, встановлений Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5. тобто рішення прийнято у відповідності та на підставі норм діючого законодавства, в межах наданих Законом повноважень та у спосіб, передбачений нормативними актами, що регулюють відповідні правовідносини.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 17, 160, 163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова , якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а у разі складання постанови в повному обсязі з дня складання в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанову виготовлено в повному обсязі 26 червня 2009 року.

Суддя С.М. Каракуша