Справа № 2-а-1720/11
Суддя: Мельниченко С. П.
Дата ухвалення: 2011-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1720/11
№ б/н
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 січня 2011 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Мельниченко С.П., при секретарі Білодід Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Новомосковської РДПС ВДАІ УМВС України в Дніпропетровській області Міхальова Михайла Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, як адміністративного суду, знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Новомосковської РДПС ВДАІ УМВС України в Дніпропетровській області Міхальова Михайла Олександровича, в якому позивач просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену 17.12.2010 р. інспектором ДПС Новомосковської РДПС ВДАІ УМВС України в Дніпропетровській області Міхальовим М.О..

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 17.12.2010 року, о 19-50 годин, він, на 226 км автошляху Знамянка-Лушганськ, в м. Підгороднє, керував автомобілем НОМЕР_1, в населеному пункті, рухався зі швидкістю не більшою, ніж 60 км/год. Позивач був зупинений працівником ДАІ, який склав протокол про перевищення ним швидкості руху, вказавши, що позивач рухався у населеному пункті зі швидкістю 84 км/год.

Як вважає позивач, при складенні Протоколу серії АЕ1 № 314065 від 17.12.2010 року, про адміністративне правопорушення ІДПС Новомосковської РДПС ОСОБА_2, було допущено наступні порушення. Зокрема на прохання позивача про допит свідків, які б могли засвідчити, або заперечити факт перевищення ним швидкості, ІДПС ОСОБА_2 не відреагував, свідків не допитав.

Крім того, позивач вважає, що оскаржуваною постановою АЕ1 № 1009030 від 17.12.2010 року на нього неправомірно накладено адміністративне стягнення та вважає дану постанову незаконною, оскільки він рухався позаду іншого автомобіля і, таким чином, підтвердити, що швидкість заміряна приладом Радіс 2088 належить транспортному засобу позивача неможливо. Також позивач вказує, що при підїзді до населеного пункту він знизив швидкість до 60 км/год, як того вимагає правила дорожнього руху.

Сторони в судове засідання не з'явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно яких позивач підтримав свої позовні вимоги, а відповідач заперечував проти задоволення позову.

Оскільки в судове засідання сторони не зявились, фіксування технічним звукозаписувальним засобом не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом по справі встановлено, що 17.12.2010 р. інспектором ДПС Новомосковської РДПС ВДАІ ОСОБА_2 складено протокол, згідно якого ОСОБА_1 17.12.2010 року, о 19-50 годині, ОСОБА_1, на 226 км автошляху Знамянка-Луганськ, в м. Підгороднє, керуючи автомобілем НОМЕР_2, в населеному пункті, рухався зі швидкістю 84 км/год. Швидкість вимірювалась приладом Радіс № 2088, чим порушив пункт 12.4 „Правил дорожнього руху України.

Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 не погодився з даним протоколом.

На підставі вказаного протоколу відповідачем було винесено постанову серії АЕ1 № 100903, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 260 гривень.

Суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем були допущені порушення процесуальних норм, що потягло за собою винесення помилкової та необґрунтованої постанови.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що фактично єдиним доказом винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є протокол в той час, як в даному випадку - невизнання позивачем своєї провини відповідач мав забезпечити збір інших доказів, які б підтверджували факт вчинення правопорушення чи спростовували його, однак цього зроблено не було.

Згідно ст. 252 КУпАП посадова особа, при розгляді справи, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 283 КУпАП закріплені вимоги до постанови про адміністративне правопорушення, так, в постанові, крім іншого, повинні бути зазначені докази на підставі яких базується висновок про скоєння особою адміністративного правопорушення та вказати мотиви відхилення інших доказів.

В протоколі про адміністративні правопорушення не вказані свідки, постанова не містить посилань на докази та мотивів відхилення інших доказів, а в ній зазначена лише констатація факту, що ставить під сумнів факт вчинення правопорушення позивачем.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП являється безпідставним.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 4-9, 13, 14, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст. ст. 247, 292, 293 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора ДПС Новомосковської РДПС ВДАІ УМВС України в Дніпропетровській області Міхальова Михайла Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора ДПС Новомосковської РДПС ВДАІ УМВС України в Дніпропетровській області Міхальова Михайла Олександровича серії АЕ1 № 1009093 від 17.12.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 260 гривень.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.П.Мельниченко