Справа № 522/20755/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року

Київ

справа №522/20755/16-а

адміністративне провадження №К/9901/1626/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за касаційною скаргою Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на постанову Приморського районного суду м. Одеси у складі судді Тарасова А.В. від 13 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Домусчі С.Д., Коваля М.П., Кравця О.О. від 05 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якій просив скасувати постанову від 25 жовтня 2016 року, якою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5950 грн у зв'язку з тим, що позивач розпочав будівельні роботи без отримання права на виконання таких робіт.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що із прийнятою постановою не згоден, оскільки 13 жовтня 2016 року ним було подано до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомлення про початок будівельних робіт за вх. № 01-16/105, тобто виконано всі вимоги законодавства стосовно початку будівництва. До того ж, відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне порушення, оскільки позивача не було повідомлено про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим ОСОБА_2 був позбавлений можливості надати будь-які пояснення по суті справи.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 було задоволено в повному обсязі та скасовано постанову відповідача у справі про адміністративне правопорушення № 008/16 від 25 жовтня 2016 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 96 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в акті перевірки, в протоколі та в постанові про адміністративне правопорушення зафіксовано та не заперечується сторонами те, що 13 жовтня 2016 року позивач подав до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке зареєстровано за вхідним номером 01-16/105 д/д від 13 жовтня 2016 року. В той час як відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували факт початку виконання позивачем будівельних робіт до подання зазначеного повідомлення, оскільки перевірка була проведена 20 жовтня 2016 року, під час якої було виявлено, що будівельні роботи розпочалися.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05 вересня 2017 року залишив без змін постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2017 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулось з касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року та відмовити в задоволенні позову.

У касаційній скарзі скаржник наводить такі обґрунтування: 1) суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому факту, що з дати подання позивачем повідомлення про початок будівництва (13 жовтня 2016 року) до дати проведення перевірки (20 жовтня 2016 року) пройшло 7 днів, але обсяг виконаних будівельних робіт дає підстави стверджувати, що підготовчі та будівельні роботи розпочалися раніше, ніж було подано повідомлення про початок будівництва; 2) суди попередніх інстанцій зробили необґрунтований висновок про те, що позивача не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, таке повідомлення здійснене у телефонному режимі.

Позивач у встановлений судом строк (до 22 січня 2018 року) не подав відзиву на касаційну скаргу, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не є перешкодою для перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. АДРЕСА_1.

06 жовтня 2016 року Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради позивачу було видано будівельний паспорт під реєстраційним номером № 01-07/231 на будівництво двоповерхового індивідуального дачного будинку з підпіллям та двоскатною покрівлею, висотою близько +8,150 м та навіс.

13 жовтня 2016 року позивач подав до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке зареєстровано за вхідним номером 01-16/105 д/д від 13 жовтня 2016 року.

20 жовтня 2016 року головним спеціалістом інспекційного відділу № 1 Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_3 у зв'язку з необхідністю перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання будівельних робіт (вх. № 01-16/105 д/д від 13 жовтня 2016 року) було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за наслідками якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 20 жовтня 2016 року, припис з вимогою зупинення виконання будівельних робіт з 20 жовтня 2016 року та усунення порушення вимог містобудівного законодавства до 20 листопада 2016 року. Цього ж дня складено протокол про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що будівельні роботи розпочато, а саме проведені земельні роботи по влаштуванню фундаменту та зводяться стіни першого поверху з піноблоків.

Враховуючи відсутність відповідної реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та зафіксований факт будівництва, встановлено, що позивач розпочав будівельні роботи за адресою: м. Одеса, вул. АДРЕСА_1 без отримання права на виконання таких робіт.

25 жовтня 2016 року, заступник начальника Управління, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, постановою № 008/16 визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 96 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5950 грн.

Вважаючи вказану постанову про адміністративне правопорушення незаконною, ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2017 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року відповідають, а вимоги касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями частини п'ятої статті 96 КУпАП виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту статті 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, в акті, протоколі та постанові про адміністративне правопорушення зафіксовано, а також не заперечується сторонами, що 13 жовтня 2016 року позивачем подано до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке зареєстровано за вхідним номером № 01-16/105 д/д від 13 жовтня 2016 року. Однак, факт початку будівництва виявлено інспектором 20 жовтня 2016 року під час проведення перевірки. На підтвердження того, що підготовчі та будівельні роботи розпочалися раніше дати повідомлення, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради наводить положення ДСТУ Б А.3.1-22:2013 «Визначення тривалості будівництва об`єктів», в яких зазначено, що усереднені показники тривалості будівництва окремих видів об'єктів невиробничого призначення та лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури», відповідно до якого для будинків садибного типу до 200 м встановлюється загальна тривалість будівництва (відрізок часу від початку виконання будівельних робіт до їх завершення) - 5 місяців, влаштування фундаменту - 0,5 місяці. На підставі цих показників Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради дійшло до висновку про неможливість здійснення фактичного обсягу проведених робіт за 7 днів.

Однак, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо критичності оцінки такого доводу відповідача з наступних причин.

Відповідно до розділу першого пункту 1.2. ДСТУ Б А.3.1-22:2013 цей стандарт призначений для застосування усіма суб'єктами будівельної діяльності для визначення тривалості будівництва об'єктів на стадіях техніко-економічного обґрунтування, техніко-економічний розрахунок, при розробленні календарних планів будівництва у складі проектів організації будівництва на стадіях проект, робочий проект.

У спірних правовідносинах які виникли між сторонами під час надання оцінки діям позивача, для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності, відсутня жодні із стадій на яких застосовуються стандарти визначені в ДСТУ Б А.3.1-22:2013.

Крім того, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради не надало жодних доказів, якими підтверджується стадія виконання будівельних робіт.

Щодо доводів скаржника про дотримання вимог КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ці доводи не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Зокрема факт не повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною, як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 813/3355/16.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частини другої статті 77 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому, зважаючи на неподання відповідачем у справі - Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради належних та достатніх доказів на підтвердження законності постанови про адміністративне правопорушення, винесеної відносно ОСОБА_2, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що така постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 343, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко