Справа № 824/129/18-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/129/18-а

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у проведенні перерахунку раніше призначеної йому пенсії неправомірними;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок з 05 січня 2017 року та виплату його пенсійного забезпечення з урахуванням розміру грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та інших одноразових додаткових видів грошового забезпечення, згідно його особових карток грошового забезпечення за 2009-2011 роки.

В обгрунтування позову позивач зазначав, що наказом начальника ОСОБА_1 прикордонного загону від 01 серпня 2011 року №146-ос був звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України за статтею 26 частини шостої пункту "а" (у зв'язку із закінченням строку контракту) Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" з правом носіння військової форми. З 01 серпня 2011 року він знаходиться на обліку й отримує пенсію за вислугу років в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян.

Вказував, що пенсія йому призначена Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 01 серпня 2011 року довічно. Розмір пенсії брався за 24 місяці, тобто з 01 серпня 2009 року по 01 серпня 2011 року та був призначений у розмірі 2611 грн 26 коп.

Зазначав, що у пенсійній справі відсутні дані щодо отриманих ним з 01 серпня 2009 року по 01 серпня 2011 року перед звільненням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та інші одноразові додаткові види грошового забезпечення, тому обрахунок пенсії є неповним.

Вказував, що перерахунок його пенсії повинен бути зроблений у зв'язку із поданням ним у порядку, встановленому статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", додаткових документів, які дають право на підвищення пенсії у зв'язку з невірним нарахуванням.

Вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку та виплаті його пенсійного забезпечення з урахуванням розміру грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та інших одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Тому просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06 лютого 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строки для надання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував. У наданому суду відзиві на позовну заяву, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07 листопада 2007 року, зазначав, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова допомога на оздоровлення, індексація грошового забезпечення, винагорода за тривалість безперервної військової служби, одноразові премії за наказами, у тому числі згідно Дисциплінарного статуту ЗСУ, не передбачені вказаною постановою, так як не належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Вказував, що виплати, що не належать до надбавок, доплат, підвищень, премій, а також виплати, що не мають постійного характеру (одноразові) не можуть бути враховані при обчисленні пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Також зазначав, що згідно Порядку подання та оформлення для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №3-1 від 30 січня 2007 року документи для призначення та перерахунку пенсій подаються до органів Пенсійного фонду України виключно через уповноважені структурні підрозділи міністерств (відомств), у даному випадку через Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

Зазначав, що уповноважений орган визначив розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії позивачу та у відповідності до вимог чинного законодавства надав до органу, що її призначає. Будь-які інші документи з уточненим розміром грошового забезпечення для обчислення пенсії з уповноваженого органу не надходили.

Вказував, що надані позивачем копії особистих карток грошового забезпечення, надані позивачу ОСОБА_1 прикордонним загоном, не є документами, згідно з якими проводиться призначення чи перерахунок пенсії.

У разі надання уповноваженим органом уточненого додатку до грошового атестату про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії з урахуванням інших видів грошового забезпечення, може розглядатись питання про уточнення розміру пенсії.

Зазначав, що провести перерахунок пенсії на підставі грошових документів, поданих безпосередньо пенсіонером підстав немає. Крім того, вказував, що згідно інформації, зазначеній в особистих картах позивача, внески із суми грошової допомоги, яка була виплачена при звільненні, не сплачені.

Вважає, що ним правомірно відмовлено у здійснені перерахунку та виплаті позивачу пенсійного забезпечення з урахуванням розміру грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та інших одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки провадження у справі відкрито 06 лютого 2018 року, суд розглядає справу в межах строку, встановленого частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та йому призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01 серпня 2011 року довічно.

04 січня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій вказував, що під час проходження військової служби у лавах Державної прикордонної служби України отримував грошове забезпечення до складу якого входили: грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, винагорода за тривалість безперервної військової служби та одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби та інші, з яких проводились відповідні утримання до Пенсійного фонду.

Зазначав, що йому стало відомо, що незважаючи на відповідні утримання до Пенсійного фонду, пенсійне забезпечення він отримує з розрахунку грошового забезпечення, до складу якого не було включено вищезазначені виплати.

У даній заяві, позивач просив здійснити перерахунок його пенсійного забезпечення з урахуванням розміру грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалість безперервної військової служби, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, які відповідно до частини другої статті 9 Закону №2011-XII відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців та провести доплату різниці до пенсії за минулий час (за останні 12 місяців) згідно частини другої статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

До вказаної заяви позивачем додано: копію особистої картки грошового забезпечення за 2009 рік; копію особистої картки грошового забезпечення за 2010 рік та копію особистої картки грошового забезпечення за 2011 рік.

Листом №15/0-11 від 17 січня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача, що відповідно до статті 99 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функції з призначення (перерахунку) та виплати пенсій деяким категоріям громадян" з 01 січня 2007 року органи Пенсійного фонду України виконують функції лише з призначення, перерахунку та виплати пенсій. Обчислення грошового забезпечення для призначення чи перерахунку пенсій залишилось у компетенції органів силових міністерств (відомств), де особа проходила службу. На підставі грошового атестату №150 від 01 серпня 2011 року та додатку до грошового атестату про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії, виданих ОСОБА_1 прикордонним загоном та надісланими на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області Адміністрацією Державної прикордонної служби України позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зазначено, що згідно Порядку подання та оформлення для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №3-1 від 30 січня 2007 року документи для призначення та перерахунків пенсій подаються до органів Пенсійного фонду України виключно через уповноважені структурні підрозділи міністерств (відомств), у даному випадку через Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

Вказано, що уповноважений орган визначив розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії позивачу та у відповідності до вимог чинного законодавства надав до органу, що її призначає. Будь-які інші документи з уточненим розміром грошового забезпечення для обчислення пенсії з уповноваженого органу не надходили. Надані позивачем копії особистих карток грошового забезпечення, надані позивачу ОСОБА_1 прикордонним загоном не є документами, згідно з якими проводиться призначення чи перерахунок пенсії. Провести перерахунок пенсії на підставі особистих карток грошового забезпечення, поданих безпосередньо пенсіонером підстав немає. У разі надання уповноваженим органом уточненого додатку до грошового атестату про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії з урахуванням інших видів грошового забезпечення, може розглядатись питання про уточнення розміру пенсії позивача.

В листі відповідач наголошував на тому, що статтею 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" №393 від 17 липня 1992 року визначено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року- страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням відповідних окладів за посадою військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років у розмірі установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням.

Вказував, що постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07 листопада 2007 року визначені основні постійні види грошового забезпечення, з яких обраховується пенсія. Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року, розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Отже, це період з 01 серпня 2009 року по 31 липня 2011 року, оскільки позивача звільнено 01 серпня 2011 року. Тому виплати нараховані та виплачені у місяці звільнення, не можуть бути враховані при визначенні середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Види виплат, вказані у долучених копіях карток грошового забезпечення та зверненні позивача, а саме: матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова допомога на оздоровлення, індексація грошового забезпечення, винагорода за тривалість безперервної військової служби, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби не передбачені вказаною постановою, оскільки належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Посилаючись на пункт 10 постанови №393 та частину другу статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", вказував, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям лише при звільненні. Крім того, згідно пункту 2 статті 9 даного Закону одноразова грошова допомога як і індексація грошового забезпечення, не входять до складу грошового забезпечення військовослужбовців, а отже не можуть бути використані при призначенні пенсії, оскільки не є його складовими.

Зазначено, що копії особистих карток грошового забезпечення, надані ОСОБА_1 прикордонним загоном, не є документами, на підставі яких проводиться перерахунок пенсії. Згідно інформації, вказаній у них, внески з суми грошової допомоги, яка була виплачена позивачу при звільненні, не сплачені.

Вказано, що наразі підстав для проведення перерахунку пенсії з урахуванням одноразових виплат немає, оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись із даною відмовою відповідача щодо не здійснення йому перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII.

Згідно частини другої статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, військовослужбовці під час перебування на службі отримують грошове забезпечення, в складі якого, серед іншого, включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, а також окремо одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07 листопада 2007 року упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців.

Згідно схеми додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Держприкордонслужби та деяких інших осіб (щомісячних та одноразових, додаток №25 до Постанови №1294) винагороду за тривалість безперервної військової служби віднесено до одноразової виплати.

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" гарантовано право військовослужбовців на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 даного Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року. Так, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення визначається у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-XII.

Відповідно до статті 1 даного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

З системного аналізу вказаних вище норм вбачається, що матеріальна допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація грошового забезпечення, винагорода за тривалість безперервної військової служби, одноразова грошова допомога при звільненні є одноразовими виплатами, не мають систематичного характеру, а тому не входять до грошового забезпечення при призначенні пенсії.

Одноразова грошова допомога при звільненні, передбачена статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", не входить до додаткового грошового забезпечення, яке повинно враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян.

Зазначене вище узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 12 вересня 2017 року у справі №21-1115а16.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (у редакції чинній на час призначення пенсії) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналогічний перелік видів грошового забезпечення, з яких обчислюються пенсії визначено пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", згідно якого пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

-відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

-щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Варто зазначити, що стаття 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" є спеціальною нормою, якою визначено заробіток (грошове забезпечення), який враховується для обчислення розміру пенсії, призначеної згідно цього Закону.

Враховуючи вказані вище норми, для обчислення розміру пенсії за вислугу років особи враховується оклад за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премія, фактично отримувані особою.

Як вбачається з матеріалів справи, саме ці види грошового забезпечення були враховані при призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років.

04 січня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсійного забезпечення з урахуванням розміру грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалість безперервної військової служби, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, які відповідно до частини другої статті 9 Закону №2011-XII відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців та провести доплату різниці до пенсії за минулий час (за останні 12 місяців) згідно частини другої статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

До вказаної заяви позивачем додано: копію особистої картки грошового забезпечення за 2009 рік; копію особистої картки грошового забезпечення за 2010 рік та копію особистої картки грошового забезпечення за 2011 рік.

Проте, ні статтею 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", ні постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" зазначені в особових картках позивача такі види виплат як грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, винагорода за тривалість безперервної військової служби, індексація, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби не визначені.

Відтак, вони не можуть бути враховані при обчисленні пенсії позивачу, оскільки мають одноразовий характер.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років без врахування одноразових виплат.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач як субєкт владних повноважень довів правомірність оскаржуваної відмови. Натомість доводи позивача, з огляду на вище викладене, є безпідставними та не обґрунтованими.

Щодо посилання позивача на висновки Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі №21-70а15, варто зазначити наступне.

13 травня 2015 року Конституційним Судом України ухвалено рішення по справі №4-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону №2262-XII, де зазначено, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсії. Згідно з частиною третьою статті 43 Закону пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей обчислюються з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, установлених законодавством.

Положенням першого речення частини третьої статті 63 Закону передбачено підстави для перерахунку пенсій та перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються для їх перерахунку. Так, усі призначені за Законом пенсії підлягають перерахунку, у тому числі, у зв'язку із введенням для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Вказане свідчить про єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63).

Так, аналіз положень першого речення частини третьої статті 63 Закону дає підстави стверджувати, що слова «надбавок, доплат, підвищень» є вставленою конструкцією словосполучення «нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення», яка вказує на те, що такими видами є лише надбавки, доплати, підвищення.

Конституційний Суд України наголосив, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.

Отже, зі змісту частини третьої статті 43 Закону №2261-XII випливає, що пенсія військовослужбовців обчислюється з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Відтак, одноразова матеріальна допомога для оздоровлення, одноразова матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація грошового забезпечення не входять до додаткового грошового забезпечення, а винагорода за тривалість безперервної військової служби, одноразова грошова допомога при звільненні відносяться до разових платежів та мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 березня 2018 року

Суддя О.П. Лелюк