Справа № 525/109/18
Суддя: Хоролець В. В.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/109/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2018 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Хоролець В.В.

при секретарі Пилипенко П.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача поліцейського СРПП №3 Великобагачанського

ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія БР №982260 від 22.01.2018 року та закриття адміністративного провадження по справі, -

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що 22.01.2018 року близько 13 год. 20 хв. він на автомобілі ВАЗ-2109, д.н.з. 829 02 СК їхав по вулиці Європейська в селищі Велика Багачка Полтавської області зі швидкістю близько 35-40 км/год. Наближаючись до пішохідного переходу біля магазину «Меридіан» він помітив, що з правої сторони на тротуарі, навпроти переходу стояв пішохід, який розмовляв по телефону. Впевнившись, що пішохід не має наміру переходити проїзну частину дороги, не збільшуючи швидкість, продовжив рух, однак, проїхавши близько 100-150 м він був зупинений працівниками Великобагачанського відділення поліції. Як пояснили працівники поліції, причиною зупинки стало те, що нібито він (тобто ОСОБА_1В.) не надав переваги в русі пішоходу на пішохідному переході. Він надав для огляду працівникам поліції документи та пояснив їм, що пішохід знаходився на тротуарі на відстані 1-1,5 м від самого переходу, одночасно розмовляв по телефону і проїзну частину дороги наміру перетинати не мав і не вчиняв дії, які б свідчили про намір пішохода перейти дорогу, однак працівники поліції не зважили на його доводи і почали складати документи. При цьому, він попросив працівників поліції надати йому для перегляду відеозапис правопорушення з камери патрульного автомобіля, однак вони йому пояснили, що відсутня технічна можливість переглянути відеозапис на місці. Він відмовився підписувати документи, які складали працівники поліції, оскільки правопорушення не вчиняв, а 26.01.2018 року засобами поштового звязку він отримав копію постанови у справі про адміністративне правопорушення. Також позивач вказує, що працівниками поліції не було продемонстровано відеозапис правопорушення, а також не встановлено особу пішохода, який знаходився на тротуарі. Вважає, що працівники поліції без будь-який належних і обєктивних доказів притягли його до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що він не вчиняв порушення правил дорожнього руху та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП (саме ця стаття вказується у позовній заяві, оскільки ОСОБА_1 було направлено копію постанови серія БР №982260 від 22.01.2018 року, де вказано саме ч.1 ст.121 КУпАП як встановлено судом в ході судового розгляду справи), позивач ОСОБА_1 01.02.2018 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР №982260 від 22.01.2018 року за ч.1 ст.122 КУпАП (як було уточнено та встановлено в судовому засіданні після огляду оригіналу постанови у справі про адміністративне правопорушення серія БР №982260 від 22.01.2018 року), винесену відносно нього поліцейським СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 та закрити провадження по даній адміністративній справі у звязку з відсутністю в його діях складу вищевказаного адміністративного правопорушення (а.с.а.с.1-5).

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02.02.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі (а.с.12).

Відповідач у справі-субєкт владних повноважень поліцейський СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 не подав письмового відзиву на позов ОСОБА_1 згідно положень ст.162 КАС України.

В судовому засіданні 06.03.2018 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявлений адміністративний позов підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалися на обставини, що в ньому викладені і просили його задовольнити. Після огляду оригіналу постанови у справі про адміністративне правопорушення серія БР №982260 від 22.01.2018 року в судовому засіданні уточнили, що мова йде про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (хоча в копії постанови, яку отримав позивач, вказано ч.1 ст.121 КУпАП). Також посилалися на те, що відповідачем у справі не надані будь-які докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, про яке вказано у оскаржуваній ним постанові серія БР №982260 від 22.01.2018 року, зокрема, вказували про те, що відеозапис вчинення правопорушення відсутній, а також не було встановлено та опитано особу пішохода, який знаходився на тротуарі на вулиці Європейська в районі місця знаходження магазину «Меридіан» 22.01.2018 року близько 13 год.30 хв.

В судовому засіданні відповідач у справі-субєкт владних повноважень поліцейський СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, посилався на те, що 22.01.2018 року близько 13 год. 30 хв. патрульний екіпаж слідував за автомобілем ВАЗ 2109 д.н.з. 829 02 СК, що рухався по вулиці Європейська в селищі Велика Багачка і він бачив, що біля магазину «Меридіан» водій вищевказаного автомобіля не надав перевагу в русі пішоходу, який мав намір перейти пішохідний перехід. Після цього автомобіль ВАЗ-2109 було зупинено, однак переглянути відеозапис з реєстратора патрульного автомобіля не вдалося з технічних причин і на даний час також не має такої можливості. Також вказав, що він разом з напарником намагалися встановити особу пішохода, однак цього не вдалося зробити.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, пояснення та доводи його представника ОСОБА_2, пояснення та доводи відповідача у справі-субєкта владних повноважень поліцейського СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3, детально дослідивши та проаналізувавши письмові докази у справі на засадах змагальності та диспозитивності, і давши цим всім доказам належну оцінку, приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія БР №982260 від 22.01.2018 року та закриття адміністративного провадження по справі підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

22 січня 2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №982260, що винесена в селищі Велика Багачка Полтавської області на вулиці Європейська (як вказано у постанові) відповідачем по справі поліцейським СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3, водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (як встановлено в судовому засіданні після огляду оригіналу вищевказаної постанови, оскільки ст.122 КУпАП містить видиме виправлення) за те, що він, 22.01.2018 року о 13 год. 30 хв. в сел. Велика Багачка Полтавської області по вулиці Європейська, керуючи автомобілем ВАЗ-2109, д.н.з. 829 02 СК, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 статтею 121 КУпАП (дана стаття вказується в копії постанови серія БР №982260 від 22.01.2018 року, яка була направлена за адресою місця проживання ОСОБА_1В.); даною постановою, за вищевказане адміністративне правопорушення, на водія ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. (а.с.6; оригінал постанови серія БР №982260 від 22.01.2018 року за ч.1 ст.122 КУпАП був оглянутий в судовому засіданні 06.03.2018 року).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 22.01.2018 року, що винесена поліцейським СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 відносно водія ОСОБА_1 вбачається, що уповноваженим інспектором поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковані по суті (як встановлено вже в судовому засіданні після огляду оригіналу оскаржуваної постанови) за ч.1 ст.122 КУпАП (в оригіналі даної постанови остання цифра «2» містить видиме виправлення).

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п.18.1 Правил дорожнього руху України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.9 КАС України (в редакції 2017 року), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За нормою ч.2 ст.73 КАС України (в редакції 2017 року), яка визначає поняття належності доказів, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як чітко визначено положеннями ст.76 КАС України (в редакції 2017 року), яка врегульовує поняття та юридичний зміст достатності доказів, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; при цьому, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно загального правила ч.1 ст.77 КАС України (в редакції 2017 року), яка врегульовує поняття та юридичний зміст обовязку доказування, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З пояснень в судовому засіданні відповідача у справі субєкта владних повноважень-поліцейського СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 вбачається, що в нього відсутній відеозапис вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що мало місце 22.01.2018 року на вулиці Європейська в селищі Велика Багачка Полтавської області; також субєкт владних повноважень посилався на те, що не вдалося встановити та опитати особу пішохода, який перебував на тротуарі 22.01.2018 року біля магазину «Меридіан» по вулиці Європейська, якому водій ОСОБА_1 не надав переваги в русі (за версією уповноваженого працівника поліції).

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

При цьому, суд при оцінці доказів у справі суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи вищевикладене, з огляду на положення ст.ст.73,76,77 КАС України, об'єктивні докази, які б достеменно та «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене позивачем порушення Правил дорожнього руху України, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи, з урахуванням Рекомендацій Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій,ухвалених 13 лютого 1991 року,та виходячи з норм ст.ст.19,61 Конституції України та ст.ст.9,73,76,77 КАС України (в редакції 2017 року), суд приходить до висновку, що будь-яких належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (кваліфікація встановлена в судовому засіданні) за обставин, які вказані у постанові про накладення адміністративного стягнення серія БР №982260 від 22.01.2018 року, не має і не вбачається з досліджених матеріалів справи в їх сукупності. Враховуючи вищевикладене та імперативні норми ч.2 ст.77 КАС України, відповідачем у справі-субєктом владних повноважень поліцейським СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 не надано доказів щодо правомірності свого рішення щодо позивача у справі ОСОБА_1 за обставин, які викладені ним в оскаржуваній постанові. Отже, з урахуванням сукупності вищевикладених обставин справи, суд повинен прийти до висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР №982260 від 22.01.2018 року, що винесена на місці поліцейським СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (як встановлено в судовому засіданні) підлягає скасуванню.

В ч.3 ст.286 КАС України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 року) визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи висновки, до яких суд дійшов вище з приводу наявності передбачених підстав для скасування оскаржуваної позивачем постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №982260 від 22.01.2018 року, що винесена поліцейським СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (як встановлено судом), з огляду на норми п.3 ч.3 ст.286 КАС України, які діють з 15.12.2017 року, провадження у адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.19, ч.2 ст.61 Конституції України, ст.ст.7,9,245,246,251,252,254,268,280,293 КУпАП, ст.ст.6,9,72,73,76,77,241-246,255,257,271-272,286,293,297 КАС України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Рішенням Конституційного суду України №3-рп/2015 від 08.04.2015 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 КУпАП, Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року у справі №5-рп/2015, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія БР №982260 від 22.01.2018 року за ч.1 ст.122 КУпАП та закриття адміністративного провадження по справі задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР №982260 від 22.01.2018 року, винесену поліцейським СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про притягнення громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (як встановлено в судовому засіданні) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., а провадження по даній справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч.1 ст.272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

На виконання п.4 ч.5 ст.246 КАС України зазначається повне найменування сторін у справі: позивач ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, виданий Великобагачанським РВ УМВС України в Полтавській області 05.11.2001 року; представник позивача ОСОБА_2, місце проживання селище ОСОБА_5, вулиця Затишна, 56 Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2; відповідач-субєкт владних повноважень поліцейський СРПП №3 Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3, службова адреса селище ОСОБА_5, вулиця Шевченка, 103 Полтавської області.

Суддя В.В.Хоролець