Справа № 820/2773/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 р. № 820/2773/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ломаги А.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Лавренчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (Люботинське відділення) про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача від 08.04.2016 року № 129-42.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувальне податкове повідомлення - рішення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області є незаконним, необґрунтованим, винесеним у порушення приписів чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що податкове повідомлення - рішення від 08.04.2016 року № 129-42 прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено діючим законодавством.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.07.2012 року між Люботинською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар) було укладено договір оренди землі (а.с.9-13).

Відповідно п.1 вказаного договору орендодавець на підставі рішення ХХІ сесії VІ скликання Люботинськї міської ради від 31.05.2012 року №176 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування сховища для зберігання нафтопродуктів, яка знаходиться в м. АДРЕСА_2.

Згідно з п.2 договору від 23.07.2012 року в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,4739 га.

Суд зазначає, що земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ, із змінами та доповненнями (далі - Земельний кодекс), а справляння плати за землю, зокрема орендної плати за землю здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України).

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються також Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-ХІУ (далі - Закон № 161-ХІУ) та договором оренди землі.

Відповідно до п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України).

Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3 ст. 288 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з ст. 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до п. 289.2 ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель не сільськогосподарських призначення станом на 1 січня поточного року.

Харківської ОДПІ проведено аналіз надходжень орендної плати за користування земельною ділянкою за адресою м. Люботин, вул. Злагоди, 95 та виявлено, що земельна ділянка надана в оренду громадянину ОСОБА_3 з 2012 року строком на 10 років для обслуговування сховища для зберігання цафтопродуктів. ОСОБА_3 обліковується у Харківській ОДПІ (Люботинськз відділення) як платник орендної плати з громадян.

Фахівцями Харківською ОДПІ до 1 травня поточного року було відносно ОСОБА_3 сформовано податкове повідомлення рішення за формою Ф по орендній платі за №129-42 від 08.04.2016 року на суму 52749,20 грн. за повний 2016 рік, яке було отримане позивачем.

Однак, позивач не погоджується з винесеним податковим повідомленням - рішенням та зазначає, що на момент винесення податкового повідомлення - рішення №129-42 від 08.04.2016 року на суму 52749,20 грн. він вже не був орендарем зазначеної земельної ділянки, оскільки договір орендної земельної ділянки, на підставі якого здійснювалось нарахування орендної плати, було розірвано Угодою про дострокове припинення договору орендної ділянки за взаємною згодою сторін, укладеного 05.06.2015 року (а.с.15-16).

Також представник позивача на підтвердження своєї позиції зазначив, що він з 2015 року не є орендарем земельної ділянки в м. АДРЕСА_2 площею 0,4739 га, надав до суду акт приймання - передачі земельної ділянки в м. АДРЕСА_2 площею 0,4739 га, в якому зазначено, що Люботинська міська рада (орендодавець) прийняла, а гр. ОСОБА_3 (орендар) передає земельну ділянку площею 0,4739 га. в м. АДРЕСА_2 (а.с.93).

Суд не приймає такі посилання позивача, оскільки акт приймання - передачі земельної ділянки не містить дати складання, у зв'язку з чим не можливо встановити коли саме було передано земельну ділянку в м. АДРЕСА_2, а угода про дострокове припинення договору орендної ділянки від 05.06.2105 року не була зареєстрована позивачем у встановленому законом порядку, про що не заперечує останній.

Проте, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна, зазначено що 15.09.2016 року було припинено державну реєстрацію оренди земельної ділянки м. АДРЕСА_2, за договором оренди від 23.07.2012 року.

Отже, згідно вказаної вище інформації державна реєстрація припинення договору оренди земельної ділянки відбулась 15.09.2016 року, тобто з 16.09.2016 року позивач вже не був орендарем земельної ділянки у АДРЕСА_2 а контролюючим органом нарахування орендної плати здійснено за весь податковий 2016 рік.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення рішення за формою Ф по орендній платі за №129-42 від 08.04.2016 року на суму 52749,20 грн., яке винесено за повний 2016 рік підлягає скасуванню.

За приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, перевіряючи правомірність такого рішення, суд відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України повинен перевірити, чи прийняте воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що, позовні вимоги ОСОБА_3 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (Люботинське відділення) про скасування податкового повідомлення-рішення є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (Люботинське відділення) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 08.04.2016 року № 129-42.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) судові витрати в загальному розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (Люботинське відділення) (61046, м.Харків, пров. Академіка підгорного,3 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05.03.2018 року.

Суддя О.М. Тітов