Справа № 803/377/18
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

07 березня 2018 року

Луцьк

Справа № 803/377/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши заяву Волинського обласного благодійного фонду «МИРТА» про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Волинського обласного благодійного фонду «МИРТА» до Львівської митниці ДФС про зобов’язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Волинський обласний благодійний фонд «МИРТА» звернувся (далі – позивач, ВОБФ «МИРТА») з позовом до Львівської митниці ДФС (далі – відповідач, митниця), в якому просить зобов’язати митницю видати ВОБФ «МИРТА» без сплати відповідних митних платежів та без відшкодування витрат на зберігання визнаний гуманітарною допомогою вантаж.

Одночасно із пред’явленням позову ВОБФ «МИРТА» подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу розпоряджатися (відчужувати) гуманітарний вантаж вагою 18500 кг, прийнятий на зберігання 15.12.2017 згідно з уніфікованою митною квитанцією МДІ серії РА №010625 до набрання законної сили рішенням у даній справі.

В обґрунтування необхідності вжиття заходу забезпечення позову ВОБФ «МИРТА» зазначає про те, що на даний час гуманітарний вантаж вагою 18500 кг знаходиться на складі митниці. Відповідно до листа Львівської митниці ДФС від 21.02.2018 №1944/10/13-70-03005/19 термін зберігання товару на митному складі спливає 15.03.2018, після чого остання має намір розпорядитися вказаним майном. Позивач вказує, що розгляд його позову буде тривати значно більше, ніж до 15.03.2018, що дасть змогу відповідачу на власний розсуд розпорядитись гуманітарною допомогою. Вказані обставини, на думку ВОБФ «МИРТА», можуть істотно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду щодо оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки очевидними є ознаки протиправності дій суб’єкта владних повноважень, якими порушуються права, свободи та інтереси позивача.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи на підставі частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).

Заява ВОБФ «МИРТА» про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, законодавець визначив лише дві підстави, за наявності яких суд може забезпечити позов, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності, якими порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов’язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Пунктом 5 частини третьої статті 151 КАС України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб’єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов’язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Аналізуючи вищенаведене, слід дійти висновку про те, що заходи забезпечення позову повинні бути пов’язані з його предметом, співмірними позовним вимогам, а вид забезпечення позову повинен відповідати заявленій меті.

З позовної заяви вбачається, що предметом публічно-правового спору у даній справі є зобов’язання Львівської митниці ДФС видати ВОБФ «МИРТА» без сплати відповідних митних платежів та без відшкодування витрат на зберігання визнаний гуманітарною допомогою вантаж. Разом з тим, позивач з метою вжиття заходів забезпечення позову просить заборонити Львівській митниці ДФС вчиняти дії щодо гуманітарного вантажу, зокрема, розпоряджатися чи відчужувати його.

Відповідно до частин першої, другої статті 201 Митного кодексу України (далі – МК України) товари з моменту пред’явлення їх органу доходів і зборів до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання. Товари гуманітарної допомоги для їх тимчасового зберігання з дозволу відповідного органу доходів і зборів можуть розміщуватися на складах організацій - отримувачів гуманітарної допомоги.

Водночас строк тимчасового зберігання товарів визначений статтею 204 МК України.

Так, загальний строк тимчасового зберігання товарів під митним контролем становить 90 календарних днів (частина перша статті 204 МК України).

Згідно з частиною третьою статті 204 вказаного Кодексу строк тимчасового зберігання товарів, зазначений у частині першій цієї статті, за заявою власника або уповноваженої ним особи може бути продовжений (але не більше ніж на 30 днів) органом доходів і зборів, за дозволом якого товари були розміщені на складі. Якщо особа, яка зберігає товари на складі тимчасового зберігання відкритого типу або митному складі відкритого типу, не є утримувачем цього складу, її заява про продовження строку тимчасового зберігання зазначених товарів попередньо погоджується з утримувачем складу. У разі відмови у продовженні строку тимчасового зберігання орган доходів і зборів зобов’язаний невідкладно, письмово або в електронній формі, повідомити власника товару або уповноважену ним особу про причини і підстави такої відмови.

Частиною четвертою статті 204 МК України передбачено, що до закінчення строків зберігання, зазначених у частинах першій - третій цієї статті, товари, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, повинні бути: 1) задекларовані власником або уповноваженою ним особою до відповідного митного режиму; або 2) передані власником або уповноваженою ним особою, утримувачем складу тимчасового зберігання, митного складу, організацією - отримувачем гуманітарної допомоги відповідному органу доходів і зборів для зберігання та/або розпорядження відповідно до цього Кодексу; або 3) відправлені під митним контролем до інших органів доходів і зборів для їх подальшого митного оформлення; або 4) вивезені за межі митної території України.

Отже, вищенаведені норми МК України чітко врегульовують порядок та строк зберігання товарів на митному складі, в тому числі гуманітарної допомоги, продовження строку тимчасового зберігання товарів на митному складі.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що розміщення гуманітарного вантажу на митному складі здійснено відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 238 МК України, яка передбачає обов’язкову передачу органу доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які перебувають під митним контролем і за якими власник або уповноважена ним особа не звернулися до закінчення граничних строків, встановлених статтею 199 цього Кодексу.

Водночас, доказів того, що позивач звертався до Львівської митниці ДФС із заявою про здійснення митних процедур із вищевказаним вантажем чи про продовження строку зберігання вантажу на митному складі, матеріали адміністративного позову не містять.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову судом не встановлено очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також очевидних ознак протиправності дій відповідача як суб’єкта владних повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на що в задоволенні заяви ВОБФ «МИРТА» про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Волинського обласного благодійного фонду «МИРТА» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п’ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.Б.Плахтій