Справа № 826/24201/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 лютого 2018 року справа №826/24201/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача 1: не з'явились;

відповідача 2: Костюченка М.Є.

розглянувши у судовому засідання адміністративну справу

за позовомОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3.)
до1. Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач 1, ДПІ у Голосіївському районі) 2. Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі по тексту - відповідач 2, Мінагрополітики України)
про1) визнання протиправним висновку ДПІ у Голосіївському районі від 21 серпня 2015 року №3252/9/26-50-17-03-23 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", в частині невідповідності вартості майна, вказаного ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого за час перебування на посадах визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманих із законних джерел; 2) визнання протиправним та скасування наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28 вересня 2015 року №731-к "Про звільнення ОСОБА_3."; 3) поновлення позивача на посаді головного спеціаліста відділу використання та охорони земель сільськогосподарського призначення, удосконалення земельних відносин Департаменту землеробства та технічної політики в АПК з 28 вересня 2015 року; 4) стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 вересня 2015 року до моменту винесення рішення у справі
На підставі частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 лютого 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає що висновок ДПІ у Голосіївському районі від 21 вересня 2015 року №3252/9/26-50-17-03-23 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", в частині невідповідності вартості майна, вказаного ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого за час перебування на посадах визначених у пунктах 1-10 частини першої статі 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманих із законних джерел є протиправним та таким, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, оскільки складений без врахування всіх фактичних обставин справи; відповідно, наказ відповідача 2 про звільнення, прийнятий на підставі протиправного висновку, є передчасним та незаконним.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року, у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 грудня 2016 року №К/800/21771/16 попередні судові рішення у справі скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2017 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Відповідач 1 письмового заперечення проти позову та відповідних доказів до суду не надав.

Відповідач 1 подав до суду відзив на адміністративний позов від 16 січня 2018 року, однак, такий відзив не береться судом до уваги та в силу вимог частини шостої статті 162 Кодекс адміністративного судочинства України, підлягає поверненню, оскільки відповідач 1 не додав нього документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи відповідно до частини четвертої цієї статті.

Відповідач 2 у письмовому запереченні проти позову зазначив про законність звільнення ОСОБА_3 на підставі висновку ДПІ у Голосіївському районі від 21 вересня 2015 року №3252/9/26-50-17-03-23 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", в частині невідповідності вартості майна, вказаного ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого за час перебування на посадах визначених у пунктах 1-10 частини першої статі 2 Закону України "Про очищення влади".

В судовому засіданні 14 лютого 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача 2 проти позову заперечив, представник відповідача 1 до суду не прибув.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників позивача і відповідача 2, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, звертає увагу на наступне.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28 вересня 2015 року №731-к "Про звільнення ОСОБА_3." звільнено ОСОБА_3 з посади головного спеціаліста відділу використання та охорони земель сільськогосподарського призначення, удосконалення земельних відносин Департаменту землеробства та технічної політики в АПК з підстав, передбачених Законом України "Про очищення вклади", пункту 72 статті 36 Кодексу законів про працю України із застосуванням заборон, передбачених частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Підставою для прийняття вказаного наказу зазначено висновок ДПІ у Голосіївському районі від 21 серпня 2015 року №3252/9/26-50-17-03-23.

У свою чергу згідно з висновком ДПІ у Голосіївському районі від 21 серпня 2015 року №3252/9/26-50-17-03-23 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі по тексту - висновок) за результатами перевірки відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", щодо ОСОБА_3 встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаних ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_3 із законних джерел. А саме: в позиції 23 розділу III декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_3 вказано відомості про наявність земельної ділянки за адресою: Київська область, Бородянський район, Микулицька сільська рада, загальною площею 0,1195 га, яка відповідно до договору купівлі - продажу від 04 липня 2013 року придбана за 50 907,00 грн. В позиції 25 розділу III ОСОБА_3 вказано відомості про наявність квартири за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 62,1 кв. м., яка відповідно до умов договору купівлі-продажу від 21 листопада 2012 року була придбана за 1 366 280,12 грн. У позиції 35 розділу IV позивачем вказано відомості про наявність транспортного засобу, марки Toyota Auris, 2009 року випуску, вартість якого відповідно до договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2010 року становить 152 000,00 грн. За наявною податковою інформацією ОСОБА_3 отримано доходи із законних джерел за період 1998-2013 рік у сумі 393 927,66 грн.

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 14 грудня 2016 року №К/800/21771/16 зазначив наступне: "ОСОБА_3 в обґрунтування позову зазначала, що майно набуте нею за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону №1682-VІІ придбане за власні заощадження та за кошти сестри ОСОБА_4, батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також за рахунок отриманої позики у двоюрідного брата ОСОБА_7

Судами вказані доводи позивача не були взяті до уваги з посиланням на статті 1046, 1047 Цивільного кодексу України згідно яких у разі позики коштів повинен бути укладено письмовий договір, або представлена розписка із зазначенням суми позики.

При цьому, судами не зазначено норми законів, якими передбачено обов'язкове укладення договору позики між родичами.

Крім того, ОСОБА_3 в обґрунтування позову посилалась на те, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 21 листопада 2012 року, нею за рахунок власних коштів та коштів її родини з розстроченням платежу була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 травня 2015 року індексний номер 37900460, державна реєстрація права власності на вказану квартиру була проведена 22 травня 2015 року. Тобто, на думку позивача право власності на вказану квартиру виникло саме 22 травня 2015 року, а отже вказана квартира не могла бути об'єктом перевірки відповідачем майна позивача за 2014 рік.

Судами попередніх інстанцій вказані доводи позивача не перевірено, не спростовано та не надано належної оцінки.

Також судами не було перевірено доводи позивача про те, що відповідач, приймаючи оскаржуваний висновок на підставі якого було прийнято наказ про звільнення, безпідставно зазначив про її фінансову неспроможність, зазначивши про те, що нею за період з 1998-2013 рік отримано доходи із законних джерел у сумі 393 927,66 грн. при тому, що вартість автомобіля склала 152 000,00 грн., а земельної ділянки - 50 907,00 грн. Крім того, ОСОБА_3 вказала, що загальна сума сукупного доходу за 2014 рік склала 66 954,82 грн. однак, відповідач вказаний дохід за 2014 рік при виданні висновку не врахував".

На виконання вказівок Вищого адміністративного суду України Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до частили першої статті 1 Закону України "Про очищення влади" очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України "Про очищення влади" протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Частина восьма статті 3 Закону України "Про очищення влади" передбачає, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про очищення влади" особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Згідно з частиною п'ятою статті 5 Закону України "Про очищення влади" перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

За правилами частини сьомої статті 5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на третій день після отримання заяви надсилає до відповідних районних, міських (міст обласного значення), районних у містах територіальних органів державної влади за місцем проживання особи, до компетенції яких належить проведення перевірки відповідних відомостей, визначених у пункті 1 частини п'ятої цієї статті, запити про перевірку відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, до яких додаються копії заяви.

До відповідного районного, міського (міст обласного значення), районного у містах територіального органу державної влади за місцем проживання особи, до компетенції якого належить проведення перевірки відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на третій день після отримання заяви надсилає запит про перевірку відповідних відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, до якого додається копія декларації особи.

Запити, передбачені абзацами першим та другим цієї частини, надсилаються одночасно. У цей же день керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, надсилає повідомлення до Міністерства юстиції України про початок проходження перевірки особою, яке не пізніше ніж на п'ятий день з моменту його отримання розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України із зазначенням дня початку проходження перевірки.

Як передбачає частина десята статті 5 Закону України "Про очищення влади", у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Згідно з частиною одинадцятою статті 5 Закону України "Про очищення влади" орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Частина чотирнадцята статті 5 Закону України "Про очищення влади" визначає, що керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Таким чином, особа, у відношенні до якої складено висновок про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", підлягає звільненню із займаної посади; проте, такий висновок може бути оскаржений особою, у відношенні до якої його складено, у судовому порядку.

Відповідно до Переліку органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №563, обов'язок зі здійснення перевірок відомостей щодо заборон, які можуть бути застосовані до осіб у частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у поданих ними деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел, покладено на Державну фіскальну службу України.

Процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, визначено Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", та форми висновку про результати такої перевірки, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 листопада 2014 року №1100 (далі по тексту - Порядок).

Пунктом 3 Порядку визначено, що загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Відповідно до пункту 6 Порядку для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи "Податковий блок", зокрема про: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 12 Порядку також визначено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Згідно з пунктом 14 Порядку висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому частиною четвертою статті 5 Закону, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Одночасно з надсиланням висновку про результати перевірки контролюючий орган, який проводив перевірку, надсилає копію такого висновку до Міністерства юстиції України.

Якщо після надсилання висновку про результати перевірки від органу, в якому проводиться перевірка, одноразово надходить запит з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації, контролюючий орган зобов'язаний розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем 1 не надано до суду будь-яких доказів, які б підтверджували дотримання ДПІ У Голосіївському районі норм Порядку при проведенні перевірки стосовно ОСОБА_3 та виконання алгоритму дій, встановленого у пункті 3 Порядку; зокрема у справі відсутні докази на підтвердження того, що відповідач 1 здійснив порівняльний аналіз наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел; докази повідомлення ОСОБА_3 про виявлені невідповідності протягом трьох робочих днів з дня їх виявлення, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації.

Відповідач 1 не надав суду також доказів, які б підтверджували висновок про те, що вартість майна (майнових прав), вказаних ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_3 із законних джерел, зокрема відповідач 1 не надав наявну в нього податкову інформацію щодо доходів, отриманих ОСОБА_3, яку було використано для порівняння із даними декларації.

Вище встановлено, що в позиції 23 розділу III декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_3 вказано відомості про наявність земельної ділянки за адресою: Київська область, Бородянський район, Микулицька сільська рада, загальною площею 0,1195 га, яка відповідно до договору купівлі - продажу від 04 липня 2013 року придбана за 50 907,00 грн.; в позиції 25 розділу III ОСОБА_3 вказано відомості про наявність квартири за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 62,1 кв. м., яка відповідно до умов договору купівлі-продажу від 21 листопада 2012 року була придбана за 1 366 280,12 грн.; у позиції 35 розділу IV позивачем вказано відомості про наявність транспортного засобу, марки Toyota Auris, 2009 року випуску, вартість якого відповідно до договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2010 року становить 152 000,00 грн.

Досліджуючи питання достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", суд виходить із наступного.

Як стверджує позивач, та не спростовано відповідачами, джерелами коштів на придбання земельної ділянки, квартири, автомобіля були власні заощадження, кошти сестри ОСОБА_4, батьків ОСОБА_5 ті ОСОБА_6, а також за рахунок отриманої позики у двоюрідного брата ОСОБА_7

Наявна у справі копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 травня 2015 року, індексний номер 37900460, підтверджує, що державна реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 62,1 кв. м., проведена 18 травня 2015 року.

Відповідно до частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, право власності на згадану квартиру у позивача виникло 18 травня 2015 року, отже, вказана квартира не могла бути об'єктом перевірки як майно ОСОБА_3 за 2014 рік, а її вартість не може враховуватись при визначенні вартості майна (майнових прав) для перевірки податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

У висновку зазначено та визнається сторонами, що згідно з наявною податковою інформацією позивачем отримано доходи із законних джерел за період 1998-2013 рік у сумі 393 927,66 грн.; при цьому вартість придбаного позивачем автомобіля склала 152 000,00 грн., а земельної ділянки - 50 907,00 грн., що відповідає розміру доходів, отриманих із законних джерел.

З урахуванням викладеного суд вважає, що твердження висновку ДПІ у Голосіївському районі від 21 серпня 2015 року №3252/9/26-50-17-03-23 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" про те, що вартість майна (майнових прав), вказаних ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_3 із законних джерел, є безпідставним та не підтверджується документально.

Таким чином, висновок ДПІ у Голосіївському районі від 21 серпня 2015 року №3252/9/26-50-17-03-23 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" підлягає скасуванню як протиправний.

Пункт 72 статті 36 Кодексу законів про працю України визначає, що трудовий договір припиняється з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади".

Разом з тим, оскільки вище встановлено протиправність висновку ДПІ у Голосіївському районі від 21 серпня 2015 року №3252/9/26-50-17-03-23 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", правові підстави для звільнення ОСОБА_3 були відсутні, що свідчить про протиправність наказу Мінагрополітики України від 28 вересня 2015 року №731-к "Про звільнення ОСОБА_3.", необхідність його скасування і про поновлення позивача на посаді головного спеціаліста відділу використання та охорони земель сільськогосподарського призначення, удосконалення земельних відносин Департаменту землеробства та технічної політики в АПК Мінагрополітики України з 28 вересня 2015 року.

В частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд керується наступним.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю в Україні при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у порядку.

Із пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі по тексту - Порядок), вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Відповідно до абзацу третього пункту 8 Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року №21-395а13.

Однак, колегія суддів зазначає, що у справі відсутня відповідна довідка про визначено середньомісячну заробітну плату позивачу, визначену згідно із вказаний вище Порядком та кількості фактично відпрацьованих днів, що унеможливлює визначити суму заробітної плати за час вимушеного прогулу, яку належить стягнути на користь позивача, у зв'язку із чим, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у цій частині та стягнути з відповідача 2 на користь ОСОБА_3. середній заробіток за час вимушеного прогулу без зазначення конкретної суми.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведено правомірність оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_3 (03040, АДРЕСА_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати висновок Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 23; ідентифікаційний код 39468461) від 21 серпня 2015 року №3252/9/26-50-17-03-23 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" в частині невідповідності вартості майна, вказаного ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого за час перебування на посадах визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманих із законних джерел.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 24; ідентифікаційний код 37471967) від 28 вересня 2015 року №731-к "Про звільнення ОСОБА_3.".

4. Поновити ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста відділу використання та охорони земель сільськогосподарського призначення, удосконалення земельних відносин Департаменту землеробства та технічної політики в АПК Міністерства аграрної політики та продовольства України з 28 вересня 2015 року;

5. Стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

6. Стягнути на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати по сплаті судового збору розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інстанції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов