Справа № 826/3551/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2018 року № 826/3551/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., при секретарі судового засідання Коноваловій Н.Ю. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 (паспорт оглянуто у судовому засіданні),

представника позивача - ОСОБА_2 (довіреність від 09.03.2017 за реєстр. № 152),

представник відповідача 1 - не прибув,

представник відповідача 2 - не прибув,

представник третьої особи - не прибув,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві, третя особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

19.10.2017 позивачем через канцелярію суду подано заяву про зменшення позовних вимог, якою виключено зі складу позовних вимог пункт 3 прохальної частини позовної заяви щодо стягнення моральної шкоди. Вказана заява прийнята судом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, залучався до складу формувань Цивільної оборони, має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії та має ІІ групу інвалідності в наслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно до пункту 9 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання статусу інваліда війни з видачею посвідчення встановленого зразка та нагрудного знака.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

У судове засідання представники відповідачів не прибули, про причини неприбуття суд не повідомили, письмових заперечень проти позову та матеріалів, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності з приводу яких подано позов на виконання вимог ухвали від 14.03.2017 суду не надали.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав заву в якій просив розглядати справу без його участі та підтвердив правомірність видачі позивачу інформаційної довідки від 22.03.2016 № 01.1-14/494-3, якою встановлено факт, що має юридичне значення, а саме його участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобилькій АЕС у складі формувань цивільної оборони.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Під час судового розгляду справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 в період з 25.12.1987 по 30.06.1992 працював водієм 2 класу в Чорнобильському АТП Міненерго СРСР та був зайнятий на роботах передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів та ВЦРПС від 29.12.1987 № 1497-378 "Про умови оплати праці та пільги для працівників, зайнятих на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення" та постанови ВЦРПС, Ради Міністрів СРСР від 05.06.1986 № 665-195 "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", які надають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1 затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956, № 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах". Зазначені факти підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями 12 та 13 сторінок трудової книжки серії НОМЕР_2 та довідкою від 30.09.1992 № 483.

Внаслідок виконуваних робіт позивач отримав захворювання, а в подальшому інвалідність, яка пов'язана з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 23.11.2010 № 685 установлений позивачу діагноз "ДЕП- 2 ст. ХНМК в ВББ з правобічною пірамідною недостатністю. Вираженим цереброастенічним с-мом, симпато-адреналовими кризами. Ранній ЦАС ГХ- 2 ст. кризовий перебіг." пов'язаний з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з довідкою МСЕК від 24.01.2011 серія 10 ААА №132311 від 17.07.2001 позивачу з 24.01.2011 довічно встановлено другу групу інвалідності.

17.02.2011 ОСОБА_1 видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3, яким підтверджується, що він є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_1 подано до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації заяву щодо встановлення йому статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення.

Листом 01.03.2017 № 36-643 Управляння праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації повідомило наступне: "Відповідно до пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно з зазначеною нормою слідує, що обов'язковими умовами за якими особу можна віднести до інвалідів війни, відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 вищезазначеного Закону, є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Статус інваліда війни встановлюється особам, залученим до складу формувань Цивільної оборони на підставі документів, які повинні містити інформацію про розпорядчий документ по лінії Цивільної оборони про залучення підприємств, установ (наказ чи розпорядження) до вказаного формування та розпорядчий документ по підприємству, установі про залучення осіб до складу зазначеного формування, усі відомості про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,

Довідки щодо участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, які не містять інформації про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення особи до формувань Цивільної оборони та усіх відомостей про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не дають правових підстав для визначення статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Всі надані Вами документи ґрунтуються не на документальному факті залучення Вас, а на підставі загальних нормативних, офіційних документів і матеріалів Чорнобильської АЕС, а отже не можуть бути підставою для встановлення факту Вашої участі у ліквідації аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони.

Враховуючи викладене, визначити Вам статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення на підставі наданих документів не є можливим, оскільки надані документи не підтверджують факт залучення і виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Оскільки, Вами більше не було надано документів, підтверджуючих факт залучення Вас особисто до формувань Цивільної оборони, факт виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони повинен бути встановлений в судовому порядку."

Позивач вважаючи, що за результатами розгляду його заяви йому не було видано посвідчення "Ветеран війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - інвалід" за відсутності на те правових підстав звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси за захистом яких позивач звернувся до суду були порушені з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Пунктом 9 частини другої статті 7 Закону встановлено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно з пунктом 7 вказаного "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до пункту 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Таким чином, достатніми підставами для надання особі статусу інваліда війни є надання особою документа, який би підтверджував те, що вона приймала участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони та наявність довідки МСЕК про встановлення інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача та довідки від 30.09.1992 № 483 форми № 122 позивач в період з 25.12.1987 по 30.06.1992 працював водієм 2 класу в Чорнобильському АТП Міненерго СРСР та був зайнятий в період з 25.12.1987 по 30.06.1992 на роботах передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів та ВЦРПС від 29.12.1987 № 1497-378 "Про умови оплати праці та пільги для працівників, зайнятих на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення" та постанови ВЦРПС, Ради Міністрів СРСР від 05.06.1986 № 665-195 "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", які надають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1 затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956, № 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах".

Також, в матеріалах справи наявна копія довідки Державного спеціалізованого підприємства "Екоцентр" від 18.04.2016 № 211-376 відповідно до якої доза зовнішнього опромінення позивача за даними інформаційно-довідкової системи індивідуального дозиметричного контролю Вимірювального центру РЕМтаРДК ДСП «Екоцентр» за період роботи в зоні відчуження (30-км зоні) Чорнобильської АЕС становила: 1987р.-1,00 мЗв, 1988р.-11,40 мЗв, 1989р.-10,00 мЗв, 1990р.-11,00 мЗв, 1991р.-7,00 мЗв, 1992р.-3,10 мЗв, 1993р.-1,40 мЗв, 1994р.-0,20 мЗв,

Таким чином, вказаними документами підтверджується факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС

Позивачем надано суду інформаційну довідку (про участь у формуваннях ЦО) від 22.03.2016 № 01.1-14/494-3 в якій Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи зазначив наступне: "У відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно- правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборони СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №111 і - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04Л 986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року №01, від 30.04.1986 року №02, від 04.05.1986 року №16, від 19.05.1986 року №52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Статтею 10 З.У. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищевикладеного, формування ЦО, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони".

В поданій суду заяві від 16.06.2017 № 01.1-23/1020 третя особа підтвердила правомірність видачі позивачу інформаційної довідки від 22.03.2016 № 01.1-14/494-3, якою встановлено факт, що має юридичне значення, а саме його участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобилькій АЕС у складі формувань цивільної оборони.

З огляду на факти викладені в інформаційній довідці (про участь у формуваннях ЦО) від 22.03.2016 № 01.1-14/494-3, зокрема, те, що відповідно до норм законодавства, що діяло на момент аварії на Чорнобильській АЕС, на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях до складу цивільної оборони в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення, суд вважає її достатньою підставою для висновку про участь позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобилькій АЕС у складі формувань цивільної оборони.

Відповідно до експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 23.11.2010 № 685 установлений позивачу діагноз "ДЕП- 2 ст. ХНМК в ВББ з правобічною пірамідною недостатністю. Вираженим цереброастенічним с-мом, симпато-адреналовими кризами. Ранній ЦАС ГХ- 2 ст. кризовий перебіг." пов'язаний з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з довідкою МСЕК від 24.01.2011 серія 10 ААА № 132311 від 17.07.2001 позивачу з 24.01.2011 довічно встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з захворюванням зв'язаним з роботами по ЛНА на ЧАЕС.

Таким чином зазначеними документами підтверджується факт того, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримав інвалідність внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а отже має право на встановлення статусу інваліда війни із видачею посвідчення інваліда війни.

Листом від 01.03.2017 № 36-643 позивачу було відмовлено у визначенні йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, оскільки ним не підтверджено факт його залучення і виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Відповідачі 1 в судове засідання не прибув, письмових заперечень проти позову та всіх матеріалів, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності з приводу яких подано позов на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2017 суду не надав

З огляду на викладене, враховуючи те, що висновки відповідача викладені в листі від 01.03.2017 № 36-643 спростовуються наявними в матеріалах справи документами суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача 1 щодо відмови позивачу у видачі "Посвідчення інваліда війни".

Оскільки позовна вимога щодо зобов'язання відповідача видати позивачу "Посвідчення інваліда війни" і відповідний нагрудний знак "Ветеран війни - інвалід" спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи не були порушені, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

Водночас, частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на зазначене враховуючи встановлення судом протиправності дій відповідача 1 щодо відмови позивачу у видачі "Посвідчення інваліда війни", суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача від 21.02.2017 № Т-235.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (02166, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації (02232, м. Київ, вул. Закревського, 87-Д, ), Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11А, ), третя особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 21, ) - задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

2. Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у видачі "Посвідчення інваліда війни".

3. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.02.2017 № Т-235.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов