Справа № 308/12028/17
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

з участю секретаря - Бомбушкар В.П.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Калинич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні довічного грошового утримання судді у відставці та зобов»язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, згідно якого просить визнати протиправними дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по відмові в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді із зарахуванням до стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка та зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка з 01.09.1983р. по 28.06.1988р. - 2 роки 04 місяці 29 днів, зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати і виплачувати ОСОБА_1, починаючи з 20 вересня 2017 року, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84 відсотків суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 20 вересня 2017 року, з урахуванням проведених виплат.

В обгрунтування заявленого позову посилається на протиправність дій відповідача щодо незарахування до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини періоду навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка, внаслідок чого щомісячне довічне грошове утримання призначено в меншому розмірі, ніж передбачено законом. Зокрема, позивач заявлені вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 12.09.2017р. №2753/0/15-17, винесеним в порядку норм п.4 ч.6ст.121,ст.131 Конституції України, ст. ст. 3, 30, 34, 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», її звільнено з посади судді господарського суду Закарпатської області у зв»язку з поданням заяви про відставку. У вказаному рішенні Вищої ради правосуддя зазначено, що додані до заяви документи свідчать, що суддя ОСОБА_1 має достатній стаж роботи, визначений на підставі ст. ст. 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу четвертого пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя». Наказом голови господарського суду Закарпатської області від 19.09.2017р. №02.4-06/84-к відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12.09.2017р. №2753/0/15-17 її відраховано зі штату з посади судді господарського суду Закарпатської області днем 19.09.2017р. Станом на 20.09.2017р. стаж роботи позивачки, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 22 роки 6 місяців 21 день, в тому числі: половина строку навчання у Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І.Франка- денна форма навчання з 01.09.1983р. по 28.06.1988р. (тривалість -2 роки 4 місяці 29 днів) та період роботи на посаді судді (арбітражного) господарського суду Закарпатської області з 28.07.1997р. по 19.09.2017р. (тривалість - 20 років 1 місяць 22дні).

20.09.2017р. у відповідності до постанови Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України» до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області надіслано пакет документів з поданням та заявою про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1.

На звернення позивачки від 09.11.2017р. з проханням повідомити, чи зараховано в обчислення розрахунку призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку стаціонарного навчання у вищому навчальному закладі, та щодо проведення, у разі неврахування половини строку навчання, перерахунку призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням половини строку стаціонарного навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та виплати незаконно утриманої суми за період починаючи з 20 вересня 2017 року, Ужгородським об»єднаним управлінням ПФУ Закарпатської області надано відповідь від 23.11.2017р. №02/1-205 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% від заробітної плати судді з урахуванням при цьому лише стажу роботи на посаді судді, що складає 20 років 1 місяць 22 дні, оскільки, на думку Управління, період навчання у вищому навчальному закладі враховується до стажу, що дає право на відставку, а не при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивач вважає дії відповідача щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% від заробітної плати судді, а не 84%, тобто в меншому розмірі, ніж передбачено законом, такими, що суперечать чинному законодавству України, а також положенням Конституції України, зокрема, в частині гарантій незалежності суддів. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, з підстав викладених у позові. Просила суд позовну заяву задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Вищої ради правосуддя від 12.09.2017р. №2753/0/15-17, винесеним в порядку норм п.4 ч.6ст.121,ст.131 Конституції України, ст. ст. 3, 30, 34, 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», ОСОБА_1 звільнено з посади судді господарського суду Закарпатської області у зв»язку з поданням заяви про відставку. У мотивувальній частині вказаного рішення ВРП зазначено, що додані до заяви документи свідчать, що суддя ОСОБА_1 має достатній стаж роботи, визначений на підставі ст. ст. 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу четвертого пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя». Наказом голови господарського суду Закарпатської області від 19.09.2017р. №02.4-06/84-к відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12.09.2017р. №2753/0/15-17 ОСОБА_1 відраховано зі штату з посади судді господарського суду Закарпатської області днем 19.09.2017р. У відповідності до постанови Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України» 20.09.2017року до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області надіслано пакет документів з поданням та заявою позивачки про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1. Згідно Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого господарським судом Закарпатської області, стаж роботи судді ОСОБА_1 станом на 20.09.2017р. становить 22 роки 6 місяців 21 день, в тому числі: половина строку навчання у Львівському ордена Леніна державному університеті ім. І.Франка- денна форма навчання з 01.09.1983р. по 28.06.1988р. (тривалість -2 роки 4 місяці 29 днів) та період роботи на посаді судді (арбітражного) господарського суду Закарпатської області з 28.07.1997р. по 19.09.2017р. (тривалість - 20 років 1 місяць 22дні).

З листа-відповіді Ужгородського об»єднаного управління ПФУ Закарпатської області від 23.11.2017р. №02/1-205, надісланого на звернення позивачки від 09.11.2017р. щодо перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням половини строку стаціонарного навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, вбачається, що з 20.09.2017року ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% від заробітної плати судді, при цьому враховано лише стаж роботи на посаді судді, що складає 20 років 1 місяць 22 дні. До стажу роботи, що надає право на отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці не зараховано половини строку стаціонарного навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім.І.Франка. Відповідачем зазначено, що період навчання у вищому навчальному закладі враховується до стажу, що дає право на відставку, а не при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд вважає, що позиція відповідача щодо неможливості зарахування половини періоду навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу не грунтується на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституція України гарантується.

У відповідності до ч. 1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» гарантії самостійності та незалежності суддів забезпечуються особливим порядком фінансування, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у ч.1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання. Конституційний статус судді передбачає, у тому числі, надання йому у майбутньої статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. За змістом норм Конституції України надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, вихідна допомога тощо), що відповідає його статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 року, 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 року, 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, 22 травня 2008 року №10- /2008. 03 червня 201З року №3-рп/2013 та 08 червня 2016 року №4-ргі/20016 неодноразово висловлював правову позицію щодо щодо неконституційності положень, які зменшують (звужують), досягнутий рівень матеріальної незалежності суддів.

У рішенні Конституційного СУДУ України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005. зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № З-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій ст. 55 Конституції України (абзац другий пункту З мотивувальної частини).

У рішенні від 08.06.2016 року № 4- рп 2016 Конституційний Суд України констатує, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу. Гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних та вказав, що при визначенні довічного грошового утримання судді у відставці застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VІ, у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 % заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання». Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, є остаточним і не може бути оскаржене.

Конституційні засади гарантій незалежності суддів відповідають положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, якими встановлено, що рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Наведене надає підстави для висновку про те, що щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Згідно із положеннями п. 8 ч. 5 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, чинного на день звільнення позивача ОСОБА_1 з посади судді у відставку, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. У ч. 7 ст. 48 цього Закону встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Відповідно до абз. 2 п. 25. «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року встановлено, що коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом (до проходження кваліфікаційного оцінювання), розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до абз. 4 п. 34 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 2016 року судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Позивач ОСОБА_1 згідно з Указом Президента України від 27 червня 1997р. № 590/97 призначена на посаду судді арбітражного суду Закарпатської області, а в подальшому згідно постанови Верховної Ради України від 04 липня 2002р. № 58-IV „Про обрання суддів" обрана на посаду судді господарського суду Закарпатської області безстроково. Отже позивачем статусу судді набуто у відповідності до чинного на той час Закону України від 15.12.1992р. №2862-ХІІ «Про статус суддів» (із наступними змінами). Відповідно, стаж роботи на посаді судді позивача підлягав обчисленню з урахуванням положень чинного на час призначення (обрання) на посаду судді законодавства, зокрема, ст. ст. 43, 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», які регулювали питання визначення стажу роботи, що давав право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною 4 ст.43 Закону №2862-ХІІ встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов»язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абз. 2 п. 3-1 постанови КМУ № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (із наступними змінами) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

До 2008 року відповідні положення щодо зарахування стажу судді було передбачено в Указі Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинному на час призначення (обрання) позивача ОСОБА_1 на посаду судді.

Таким чином, виходячи з регламентації вищенаведених норм законодавства України, суд дійшов висновку, що до стажу роботи на посаді судді позивача, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню половина строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім.І.Франка, що складає 2 роки 4 місяці 29 днів.

Таким чином, ОСОБА_1 на час подання заяви про звільнення у відставку мала загальний стаж роботи тривалістю 22 роки 6 місяці 21 день, в т.ч. половина строку навчання за денною формою на юридичному факультету Львівського держуніверситету ім. І.Франка - 2 роки 4 місяці 29 днів, період роботи на посаді судді (арбітражного) господарського суду Закарпатської області - 20 років 1 місяць 22 дні, який надавав їй право на звільнення з посади судді у відставку та право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що дії відповідача Ужгородського об»єднаного управління ПФУ Закарпатської області щодо неврахування до стажу роботи на посаді судді позивача ОСОБА_1, що дає їй право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу 2 років 4 місяців 29 днів та непроведення з урахуванням цього строку перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з 80 відсотків на 84 відсотки від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, не ґрунтуються на вимогах законодавства, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Виходячи з наведених норм закону, суд вважає, що перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, має бути проведено з дня призначення та виплати їй Ужгородським об»єднаним управлінням ПФУ Закарпатської області щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 20 вересня 2017 року з урахуванням проведених виплат, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, оскільки належна позивачу сума щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотків не отримана позивачем внаслідок неправомірних дій відповідача, чим було порушено вимоги закону та неправильно визначено відсоток належного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при обчисленні та призначенні відповідачем позивачу цього виду виплати.

Наведеним повністю спростовуються заперечення відповідача, які суд відхиляє як безпідставні. Доводи відповідача щодо можливості втручання при задоволенні заявлених позовних вимог у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України суд відхиляє, оскільки при задоволенні позову суд приймає рішення, яке б забезпечило ефективний судовий захист порушених прав позивача, гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Також, у справі № 127/20301/17 з аналогічним предметом позовних вимог Верховний Суд прийняв постанову від 27.02.2018 року, згідно якої визнано законними рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими констатовано, що до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати, зокрема, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, що в свою чергу дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відповідному розмірі від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочин ства України визначено повноваження суду при вирішенні справи, зокрема, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Як визначено частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відтак, суд вважає, що для ефективного захисту порушених прав позивача з урахуванням завдань адміністративного судочинства позов слід задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по відмові в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді із зарахуванням до стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка та зобов'язання Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка з 01.09.1983р. по 28.06.1988р. - 2 роки 04 місяці 29 днів, зобов'язання Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати і виплачувати ОСОБА_1, починаючи з 20 вересня 2017 року, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84 відсотків суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, зобов'язання Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 20 вересня 2017 року, з урахуванням проведених виплат.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 64, 126 Конституції України, ст. ст. 19, 20, 72, 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області області про визнання дій по відмові в призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді із зарахуванням до стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по відмові в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді із зарахуванням до стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка.

Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка з 01.09.1983р. по 28.06.1988р. - 2 роки 04 місяці 29 днів.

Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати і виплачувати ОСОБА_1, починаючи з 20 вересня 2017 року, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84 відсотків суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на користь ОСОБА_1судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А.Придачук