Справа № 742/433/18
Суддя: Коваленко А. В.
Дата ухвалення: 2018-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/49/18
Єдиний унікальний № 742/433/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2018 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участі секретаря судових засідань Риндя Л.А., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Новак Юлії Олександрівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ :

13 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Новак Юлії Олександрівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 07.02.2018 посадовою особою інспектором роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції Новак Ю.О. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.9.8 ПДР України за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. відповідно до постанови серії БР № 536352 від 07.02.2018 року.

Вважає дану постанову такою, що не відповідає обставинам та вимогам закону, оскільки відповідальність за порушення вимог п.9.8 ПДР України , а саме рух транспортних засобів без увімкненого світла фар за межами міста є порушенням ст.125 КУпАП, а не ч. 2 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, при цьому пояснив, що він їхав поза межами населеного пункту без увімкнутого світла фар. Але інспектор неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та піддав адміністративному стягненню у виді штрафу не законно, оскільки відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачене ст.125 КУпАП у виді попередження.

Відповідач в судове засідання не з»явився, але попередню надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У відзові на позовну заяву позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому зазначає, що інспектор вірно застосував ч.2 ст.122 КУпАП при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, оскільки ця норма є спеціальною по відношенню до ст.125 КУпАП, оскільки прямо передбачає адміністративну відповідальність саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

07 лютого 2018 року інспектором роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції Новак Юлією Олександрівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №536352 відносно позивача про порушення останнім вимог п. 9.8 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Підставами для винесення постанови стало те, що 07 лютого 2018 року, близько 11 год. 48 хв. на а.д. Київ - Нові Яриловичі водій Лук»янчиков С.В. рухався поза межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар.

До позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави в розмірі 425 гривень.

З дослідженого в судовому засіданні диску з відеозаписом, на якому зафіксовано автомобіль позивача під час руху 07.02.2018 року близько 11 год. 48 хв. на а.д. Київ-Нові Яриловичі, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем ВАЗ 21103 з номерним знаком НОМЕР_2, поза межами населеного пункту, без увімкнутого світла фар.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП, водіїв транспортних засобів може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону та зустрічного роз»їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв»язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Виходячи з аналізу вище зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку , за ч.2 ст.122 КУпАП настає у випадку порушення водієм вимог розділу 19 ПДР (користування зовнішніми світловими приладами), а також за порушення п. 9.2 розділу 9 ПДР.

На підставі вище зазначеного суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеним, оскільки ч.2 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за користування зовнішніми освітніми приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напряму, а не під час руху, як було зазначено в оскаржуваній постанові.

Щодо застосування відповідачем ч.2 ст.122 КУпАП у випадку порушення позивачем п.9.8 ПДР України, суд зазначає наступне аналізуючи вище зазначені правові норми в сукупності

Відповідно до п.9.8 ПДР України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: у колоні, на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8 назустріч загальному потоку транспортних засобів; на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; на транспортному засобі, що буксирує; у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути увімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

На підставі вище зазначеного, суд зазначає, що відповідачем не вірно застосовано ч.2 ст.122 КУпАП у випадку порушення п.9.8 ПДР України, оскільки за порушення вище зазначеного пункту ПДР водій повинен нести відповідальність за ст.125 КУпАП.

Суд звертає увагу на положення ст. 245 КУпАП, якою визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення до адміністративної відповідальності позивача - закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 245, 246,250, 251,271, 286 КАС України, суд-

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Новак Юлії Олександрівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №536352 від 07.02.2018 року про застосування до ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, житель АДРЕСА_1), адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425, 00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В.Коваленко