Справа № 823/442/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2018-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2018 року справа № 823/442/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Паламаря П.Г.,

за участю секретаря: Трегулова Б.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2 про визнання протиправної бездіяльності та зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

01.02.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (18001, АДРЕСА_1) з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2 (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8) в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський щодо не включення повної інформації до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1;

-зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною сумою вкладу на рахунку № 6202 у ПАТ Банк Михайлівський в розмірі 70000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на банківському рахунку №6202 відкритому в ПАТ Банк Михайлівський знаходяться підтверджені належними доказами грошові кошти у сумі 70000грн., які є вкладом, проте всупереч норм чинного законодавства України, дані про рахунок не включено відповідачем до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ Банк Михайлівський за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник позивача в першому судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. В надісланому відзиві проти позову зазначено, що кошти перераховувались позивачем на виконання договору позички, що не є вкладом, або коштами прирівняними до вкладу і обліковуються на рахунку позивача внаслідок вчинення нікчемного правочину, а тому у відповідача відсутні підстави для включення рахунків позивача до переліку рахунків вкладників для відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В судовому засіданні 01.03.2018 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18.12.2015 між ОСОБА_1 (клієнт) та ПАТ ОСОБА_3 (ОСОБА_3) укладено договір № 980-021-000003292 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», за умовами якого ОСОБА_3 по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його імя поточний рахунок № 6202, в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

Судом також встановлено, що 18.12.2015 між ОСОБА_1 (сторона - 1), та товариством з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-розрахунковий центр (сторона - 2) був укладений договір № 980-021-000164498.

Відповідно до п. 1.2 договору сторона - 2 приймає від сторони - 1 у власність кошти в сумі 70000 грн. (з виплатою процентів) на строк 182 дні та зобовязалася повернути кошти і виплачувати проценти в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.

Переказ коштів підтверджується квитанцією ПАТ Банк Михайлівський № 3276345 від 18.12.2015.

Окрім того, відповідно до договору, сторона - 2 повертає стороні - 1 кошти в безготівковій формі на рахунок сторони - 1 № 6202 в ПАТ Банк Михайлівський і сплачує проценти на рахунок № 6201 в ПАТ Банк Михайлівський.

19 травня 2016 року на поточний рахунок позивача ОСОБА_1 № 6202 від ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр надійшли кошти в розмірі 70000грн, з призначенням платежу Повернення коштів згідно з договором № 980-021-000164498 від 18.12.2015, на рахунок позивача № 6201 від ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр надійшли кошти в розмірі 204,03грн, з призначенням платежу Оплата процентів по договору № 980-021-000164498 від 18.12.2015, що вбачається з виписок ПАТ Банк Михайлівський з особових рахунків.

Згідно витягу з додатку 2 до акту № 2 від 01.06.2016 комісією по перевірці правочинів ПАТ Банк Михайлівський, визнано нікчемним правочином щодо перерахування коштів 19.05.2016 по договору № 980-021-000164498, на поточні рахунки в ПАТ Банк Михайлівський № 6202 та № 6201, що виключає правові підстави для включення до переліку рахунків, які мають право на відшкодування коштів, рахунки позивача.

Також, в ході розгляду справи, судом встановлено, що на підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ Про віднесення ПАТ Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року №124-рш Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12 липня 2016 №1213 Про початок процедури ліквідації ПАТ Банк Михайлівський та делегування повноважень ліквідатора банку.

Відповідно до витягу з Акту № 2 від 01.06.2016 комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, встановлено нікчемність транзакцій з перерахування 19.05.2016 коштів ТОВ ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР на рахунки фізичних осіб в ПАТ Банк Михайлівський.

Однак, судом встановлено, що грошові кошти в сумі 70204,03грн., надійшли платіжним дорученням від ТОВ ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР на рахунки позивача в ПАТ Банк Михайлівський 19.05.2017.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб - Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Як зазначає відповідач, в ході перевірки виявлені факти здійснення банком низки незаконних операцій (правочинів), в ході проведення яких, залучалися кошти фізичних осіб ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр.

Такі операції (правочини), на підставі ч. 3 ст. 38 Закону, визнані нікчемними уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію (ліквідацію) ПАТ Банк Михайлівський, а зазначені клієнти банку, які укладали договори про залучення коштів з ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр не включені до реєстру вкладників на виплату відшкодування за рахунок коштів Фонду.

З метою відшкодування коштів фізичним особам, які уклали договори з ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр 15 листопада 2016 року Верховна Рада України ухвалила Закон України Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг №1736-VIII (далі - Закон №1736-VIII).

Згідно із Законом №1736-VIII до вкладу прирівняно кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №1736-VIII, віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених Законом №1736-VIII, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Як стверджує відповідач, на договір позивача № 980-021-000164498 не розповсюджується Закон України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та Закон №1736-VIII.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач відмовив позивачу у включенні його рахунків до переліку рахунків, які мають право на відшкодування коштів в звязку з тим, що договір № 980-021-000164498 укладений між позивачем та ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр є нікчемним.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України від 23.02.2012 №4452-VI Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі Закон).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобовязань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Статтею 26 Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону, відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України Про банки і банківську діяльність, - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України Про банки і банківську діяльність, або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті Урядовий курєр або Голос України.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Положеннями ст. 38 Закону визначено ряд заходів, які повинна вживати Уповноважена особа Фонду, щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону (на які є посилання в наказі тимчасової адміністрації ПАТ Банк Михайлівський від 01.06.2016 №42/2 про затвердження результатів проведеної перевірки правочинів) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Суд вважає, що право відносити правочини до нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обовязком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон повязує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Так, наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ Банк Михайлівський від 01.06.2016 № 42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в Акті № 2 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-розрахунковий центр по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб в сумі НОМЕР_1 грн. 74 коп., у відповідності до положень пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно витягу з Додатку 2 до Акту № 2 від 01.06.2016 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснено перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр включено позивача.

Суд зазначає, що жодна з підстав, вказаних у статті 38 Закону, не має відношення до правочинів, вчинених ПАТ Банк Михайлівський у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку).

За ст. 38 Закону перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

За договором № 980-021-000164498 укладеним між ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр та позивачем, відповідні транзакції вчинені 19 травня 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Пунктом 1.24 ст. 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі.

Згідно з п. 1.30 даного Закону визначено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання та кореспондентські рахунки, при цьому зазначені види рахунків відкриваються на договірній основі, що укладаються між клієнтами та обслуговуючими їх банками.

Судом встановлено, що між позивачем та публічним акціонерним товариством Банк Михайлівський укладено договір та на виконання вказаного договору публічним акціонерним товариством Банк Михайлівський відкрито на імя позивача поточні рахунки № 6202 та № 6201.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр відповідним платіжним дорученням зі свого розрахункового рахунку, ініціював 19.05.2016 переказ коштів позивачу на поточні рахунки № 6202, №6201 по договору № 980-021-000164498 в сумі 70204,03 грн.

Отже, ПАТ Банк Михайлівський, виконуючи розрахунковий документ ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались, тому ПАТ Банк Михайлівський не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобовязань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед позивачем, забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто до позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року.

При цьому, договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ Банк Михайлівський при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не встановлено, а отже, операції по перерахунку коштів були правомірними та відповідали чинному законодавству України.

Саме по собі отримання ПАТ Банк Михайлівський коштів на рахунки згідно з укладеними позивачем договорами не призводить до автоматичного визнання таких переказів нікчемними, оскільки це суперечило б чинному законодавству.

На переконання суду, в повідомленнях про нікчемність договорів не вказано з яких конкретних підстав відповідач вважає зазначені правочини нікчемними, відповідно не надані будь-які докази в підтвердження таких обставин.

Суд встановив, що на банківських рахунках позивача, що відкриті в ПАТ Банк Михайлівський, перебувають грошові кошти, що підтверджується виписками по особовим рахункам. Зазначені кошти, які надійшли від ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 26 Закону є вкладом та власністю позивача.

Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником чи для вкладника. Головним є сам факт знаходження на рахунку вкладника грошових коштів.

Така правова позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України (постанова від 12.01.2016 № К/800/46158/15), що для вирішення питання про відшкодування Фондом коштів за вкладами немає правового значення походження коштів вкладу.

Також суттєвим для вирішення справи є те, що перерахування коштів з рахунку ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр на поточні рахунки позивача здійснено 19 травня 2016 року, тобто до прийняття рішення Національним банком України від 23.05.2016 №14/БТ Про віднесення ПАТ Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних.

Таким чином, рахунки позивача мають бути включеними до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням вказаної норми Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що для повного захисту прав позивача, суд повинен визнати протиправним і скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський (оформлене Наказом 42/2 від 01 червня 2016 року) в частині щодо позивача, оскільки задоволення позовних вимог про вчинення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський дій про надання Фонду інформації щодо позивача як вкладника, за умови чинності наказу, яким визнано нікчемним договір між позивачем та ПАТ Банк Михайлівський буде суперечити вимогам Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та Положенню про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами.

В контексті наведеного, суд зазначає, що за відсутності підстав нікчемності правочинів уповноважені особи Фонду зобов'язані включити дані про рахунки позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ Банк Михайлівський за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, однак вказаних дій не вчинили, чим допустили протиправну бездіяльність.

Окрім того, з огляду на те, що на банківському рахунку позивача № 6201, що відкритий в ПАТ Банк Михайлівський, перебувають грошові кошти, які надійшли від ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр по договору № 980-021-000164498 в сумі 204,03 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку та є власністю позивача. Тому, з огляду на відсутність включення його до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд вважає для повного захисту прав, за необхідне включити його до переліку рахунків.

Виходячи з п. 5 розділу 2 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за №1548/21860, протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків, в тому числі до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду додаткову інформацію про рахунок цього вкладника.

В контексті наведеного, суд зазначає, що за відсутності підстав нікчемності правочинів уповноважені особи Фонду зобов'язані включити дані про рахунки позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ Банк Михайлівський за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, однак вказаних дій не вчинили, чим допустили протиправну бездіяльність.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 16 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Для цілей цього Закону працівниками Фонду вважаються особи, які займають посади, передбачені штатним розписом.

Тобто, як вбачається з викладених норм, уповноважена особа Фонду є посадовою особою Фонду.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський щодо не включення повної інформації до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1.

Скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський від 01.09.2016 № 42/2 в частині затвердження результатів проведення перевірки правочинів на предмет їх нікчемності щодо ОСОБА_1.

Зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною сумою вкладу на рахунку № 6202 у ПАТ Банк Михайлівський в розмірі 70000 грн., № 6201 у ПАТ Банк Михайлівський в розмірі 204,03грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НС № 537299, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 704(сімсот чотири) грн 80 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар