Справа № 826/6158/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

27 лютого 2018 року м. Київ№ 826/6158/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Качура І.А., Келеберди В.І. при секретарі судового засідання Семеняці А.Р., розглянувши адміністративну справу та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду

за позовом Благодійного фонду "Богдана Гаврилишина",

ОСОБА_1,

Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИ ОРГСЕРВІС"

до Національного банк України,

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»,

ОСОБА_2,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус - 1»

Міжнародний благодійний фонд «Добробут громад»

про визнання протиправним та скасування рішення.

за участі представників:

від позивачів 1, 2: ОСОБА_3

від позивача 3: Любченко О.М.

від відповідача 1: Сапальов В.В.

від відповідача 2: Гайко В.В.

від третьої особи 1: Пиріг О.В.

від третьої особи 2: ОСОБА_8

від третьої особи 3: не прибув

від третьої особи 4:Шудла А.М.

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, в особі Благодійного фонду "Богдана Гаврилишина" (надалі - Позивач 1), ОСОБА_1 (надалі - Позивач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИ ОРГСЕРВІС" (надалі - Позивач 3), звернулися до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Національного банк України (надалі - Відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Відповідач 1), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (надалі - третя особа 1), в якому просять суд: визнати протиправними, скасувати рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 20.09.2017 р.

В судовому засіданні 20.09.2017 р. залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 (надалі - третя особа 2), Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус - 1» (надалі - третя особа 3) та витребувано додаткові документи від Відповідачів, розгляд справи відкладено на 06.12.2017 р.

Судом 06.12.2017 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Міжнародний благодійний фонд «Добробут громад» (надалі - третя особа 4), розгляд справи відкладено на 24.01.2018 р.

В судовому засіданні 24.01.2018 р. представником третьої особи 1 заявлено клопотання про зупинення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 27.02.2018 р.

В судовому засіданні 27.02.2018 р. представником Відповідача 1 заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки у Позивачами пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

В обґрунтування заявленого клопотання Відповідач 1 зазначає, що 06.06.2016 р. Відповідачем розміщено інформацію про запровадження ліквідаційної процедури ПАТ «КБ «Хрещатик», а отже Позивачі повинні були дізнатися про порушення їх прав та обов'язків.

В судовому засіданні представники Позивачів проти заявленого клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заперечували в повному обсязі та надали суду письмові пояснення.

Судом досліджено письмові пояснення представників Позивачів та встановлено, що за змістом вони є ідентичними.

В обґрунтування заперечень Позивачі зазначають, що Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017 року у справі № 826/6665/16 за позовом, зокрема, Позивача-1, постанова Національного банку України від 05.04.16 р. №234 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних», визнана протиправною та скасована. Зазначена постанова Окружного адміністративного суду міста Києва залишена без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року та Вищого адміністративного суд України від 20 липня 2017року, а тому Позивачі могли дізнатись про протиправність постанови НБУ від 05.04.16 р. № 234 після набрання чинності вказаною постановою адміністративного суду.

Третя особа 3 та представник третьої особи 4 заперечували про клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, Суд вважає, що клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підлягає задоволенню.

Строк звернення до адміністративного суду встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на час подання клопотання 20.09.2017 р.) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на час подання клопотання 20.09.2017 р.) передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на час подання клопотання 20.09.2017 р.) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Аналогічні норми права містяться в ст. 120 - ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діє з 15.17.2017 р.).

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить вказана позиція Суду, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Подібний за змістом висновок наведено Європейським Судом з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), згідно якої право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...".

Позивачем оскаржується рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Як вбачається з матеріалів справи, що постановою Правління Національного банку від 04 квітня 2016 року №231/БТ "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії проблемних" ПАТ "КБ "Хрещатик" віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів.

У подальшому, 05 квітня 2016 року постановою Національного банку України віднесено ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних, а постанову від 04 квітня 2016 року №231/БТ визнано такою, що втратила чинність.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Костенку Ігорю Івановичу на два роки з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно.

У відповідності до вимог ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) 06.06.2016 р. розміщено інформацію про запровадження ліквідаційної процедури ПАТ "КБ "Хрещатик".

Виходячи із наведеного, Позивачі ще 06.06.2016 р. мали змогу дізнатись (повинені були дізнатись) про порушення своїх прав, свобод чи інтересів Національним банком України та Фондом, з моменту запровадження ліквідаційної процедури в банку, а саме 06.06.2016 р., а з позовом звернулися 12.05.2017 р.

Судом не береться до уваги посилання Позивачів на те, що їм стало відомо про порушення їх прав з моменту набрання законної сили Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017 року у справі № 826/6665/16, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 р.) обставини справи встановленні рішенням суду можуть бути використані, як підтвердження певних обставин, а не є підставою для поновлення строку для звернення до суду.

Згідно з п. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 155 КАС України, Суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням сукупності викладених обставин, Суд вважає за необхідне залишити адміністративний позов без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що Позивачами не наведено обставин, які б свідчили про поважність пропуску строку звернення до суду, а наведені обставини не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду та матеріали справи свідчать про недотримання Позивачами строку звернення до суду, Суд приходить до висновку, що Позивачами пропущений строк на звернення до суду без поважних причин, підстав для поновлення цього строку не має, у зв'язку з чим позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 120 - 123, 240, 242, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника Національного банку України про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

2. Залишити без розгляду позовну заяву Благодійного фонду "Богдана Гаврилишина", ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИ ОРГСЕРВІС" до Національного банк України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус - 1», Міжнародний благодійний фонд «Добробут громад» про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді І.А. Качур

В.І. Келеберда