Справа № 308/10127/17
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 26 лютого 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 07 березня 2018 року.

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до постанови ОСОБА_4 митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил №1700/30500/17 позивача було притягнуто до відповідальності відповідно до ч. 3 ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

ОСОБА_1 вважає постанову незаконною та просить її скасувати оскільки, не вчиняла інкримінованого їй адміністративного правопорушення. А саме не здійснювала переміщення через кордон автомобіля марки NISSAN модель ALMERA, кузов номер: JN1ECAN15U0506262 реєстраційний номерний знак Чехії 9В72154. Стверджує, що вказаний транспортний засіб ввіз на території України гр. ОСОБА_5 який шляхом обману заволодів її паспортом для виїзду за кордон, та в подальшому незаконно оформив ввезення автомобілю у режимі «транзит» на позивача. З останнім позивач не знайома, бачила його всього один раз, коли надавала йому допомогу в якості статиста при оформленні товарів побутового призначення на митному посту «Лужанка».

При цьому ОСОБА_1 вказує, що не мала обєктивної можливості ввезти вказаний автомобіль на територію України, так як не має посвідчення водія.

Позивач, вказує, що у звязку із шахрайськими діями гр. ОСОБА_5 01.07.2017 року Свалявським відділенням поліції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, було зареєстроване кримінальне провадження №0000401 за ознаками кримінального правопорушення. Передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Досудове розслідування у даній справі триває.

З огляду на викладене ОСОБА_1 просить скасувати постанову ОСОБА_4 митниці Державної фіскальної служби України від 03.10.2017 року у справі про порушення митних правил №1700/30500/17 якою її було притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що до неї не може бути застосоване адміністративне стягнення за ч.3 ст.470 МК України, оскільки, відповідно до вимог ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.ст. 469, 477-481.485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Представник відповідача по справі, ОСОБА_4 митниці ДФС, ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши сторін по справі та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Стаття 1 Митного кодексу України встановлює, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, повязані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно частини 4 статті 3 Митного кодексу України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян. Імператив статті 487 Митного кодексу України вказує, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил, статті 488 Митного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 494 Митного кодексу України, Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Докази у справі про порушення митних правил визначаються статтею 495 Митного кодексу України. Дана норма закону передбачає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови ОСОБА_4 митниці Державної фіскальної служби України від 03.10.2017 року у справі про порушення митних правил №1700/30500/17 позивача було притягнуто до відповідальності відповідно до ч. 3 ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Зі змісту постанови встановлено, що 21.06.2017 року о 18 годині 02 хвилин в зону митного контролю на ділянку В'їзд митного посту «Ужгород» ОСОБА_4 митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки „MERCEDES-BENZ VITO кузов номер: WDF9095, реєстраційний номерний знак України АО0381МІ, у якому в якості пасажира слідувала громадянка України ОСОБА_1, яка прямувала у приватних справах із Словаччини до України.

В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Департаменту митної справи ДФС України, було встановлено, що 10.02.2017 року о 22 годині 41 хвилину через митний пост «Лужанка» ОСОБА_4 митниці ДФС, громадянкою ОСОБА_1, ввезено легковий автомобіль марки NISSAN модель ALMERA, кузов номер: JN1ECAN15U0506262, реєстраційний номерний знак Чехії 9В72154, в митному режимі «Транзит». Станом на 21.06.2017 року вищевказаний автомобіль з митної території України вивезеним не значився.

У відповідності до ч.1 ст.381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

У відповідності до ст.90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п.3 ч.1 ст.93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлено, що строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб. Митний режим транзиту у відповідності до ч.1 ст. 102 Митного кодексу України завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Згідно ч.5 ст.102 Митного кодексу України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Враховуючи інформаційні дані центральної бази даних ЄАІС ДФС, громадянка України ОСОБА_1 мала вивезти транспортний засіб в зоні діяльності ОСОБА_4 митниці ДФС до 15.02.2017 року (включно), тим самим вона перевищила граничний, термін транзиту більше ніж на десять діб.

В додатку до заперечень поданих ОСОБА_4 митницею ДФС України, додано пояснення ОСОБА_1 від 01.06.2017 року. В яких позивач пояснила наступне: що вона заїхала на територію України на автомобілі ОСОБА_6 10.02.17 року в режимі транзиту. Та повідомила, що не вигнала даний транспортний засіб з звязку із його поломкою, та через скрутне матеріальне становище не має змоги його відремонтувати. При цьому визнала, що з умовами транзиту вона ознайомлена. В митницю щодо продовження терміну транзиту не зверталася.

Факт ввезення автомобіля на територію України в режимі транзит позивачем підтверджується копіями витягу інформації про факти перетину державного кордону України транспортними засобами, отриманої з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно - телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон (системи «АРКАН») 10.02.2017 року о 22 годині 35 хвилин зафіксовано переміщення на митному посту «Лужанка» громадянки ОСОБА_1 Інші у транспортному засобі «NISSAN» модель «ALMERA», кузов номер: JN1ECAN15U0506262 реєстраційний номерний знак Чехії 9В72154 у напрямку «вїзд в Україну».

Окрім того, відповідно до протоколу опитування від 08.09.2017 року старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Лужанка» ОСОБА_4 митниці ДФС ОСОБА_7, який здійснював митний контроль та оформлення легкового вказаного автомобіля підтвердив факт ввезення гр. ОСОБА_1 автомобіля «NISSAN» модель «ALMERA», кузов номер: JN1ECAN15U0506262 реєстраційний номерний знак Чехії 9В72154 у напрямку «вїзд в Україну». Та пояснив, що саме гр. ОСОБА_1 подавала відповідні документи на автомобіль при митному оформленні «NISSAN» модель «ALMERA», кузов номер: JN1ECAN15U0506262 реєстраційний номерний знак Чехії 9В72154. Окрім того зазначив, що в разі подачі документів іншою особою, то на неї і було б оформлено автомобіль.

В запереченнях поданих ОСОБА_4 митницею ДФС, зазначено, що на вимогу адвоката ОСОБА_8, для надання пояснень було викликано ОСОБА_5 який вказав, що разом з ОСОБА_1 10.02.2017 року здійснював перетин кордону, оформлення автомобіля в режимі «транзит» в усній формі здійснювала позивач.

Роздруківка інформації з центральної бази даних ЄАІС ДФС, копія якої міститься у матеріалах справи, засвідчує, що транспортний засіб, «NISSAN» модель «ALMERA», кузов номер: JN1ECAN15U0506262 реєстраційний номерний знак Чехії 9В72154 10.02.2017 року був переміщений по «зеленому коридору», що є елементом двоканальної системи проходження митного контролю.

Частиною 1 ст. 366 МК України встановлено, що двоканальна система - де спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари і транспортні засоби у відповідних обсягах (ч.2 ст. 366 МК України): не підлягають оподаткуванню митними платежами; не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо; ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території; не підлягають письмовому декларуванню.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обовязкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України (ч.б ст. 366 МК України).

Відповідно до п. 14 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 року, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються смугами руху, позначеними символами зеленого кольору ("зелений коридор"), у пункті пропуску здійснюється у спрощеному порядку, з однією зупинкою автомобільного транспортного засобу на смузі руху та, як правило, без виходу з нього водія та пасажирів. Відповідно до п. 11 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року N 451 для здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів і товарів декларант, уповноважена ним особа або перевізник подають митним органам документи в паперовій або електронній формі, що містять відомості про автомобільні транспортні засоби і товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про їх пропуск через митний кордон України.

Згідно п.1.1 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118 Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 № 1428/11708 у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник (або уповноважена особа) пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання);посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо. У разі ввезення громадянином-резидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Так само, не передбачено законодавством те, що митні органи перевіряють посвідчення водія. Та обставина, що позивач не має посвідчення водія не перешкоджає можливості ввезення транспортного засобу.

Так, митне оформлення транспортного засобу здійснювалось відповідно до вимог ст. 335 Митного кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України №451 від 21.05.2012 року, наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 року №1118. Згаданими нормативними актами, що регулюють митну справу визначено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу. Тому, при оформленні зобовязання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах, власником транспортного засобу або уповноваженою особою. Подання для митного контролю посвідчення водія чинним законодавством, що регулює митну справу не передбачено. Крім цього відсутність посвідчення водія не забороняє ввозити транспортний засіб на митну територію України, оскільки особа для переміщення автомобіля може скористатись послугами іншої особи - водія.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що гр. ОСОБА_5, вчинено відносно неї шахрайські дії. 01.07.2017 року Свалявським ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, було зареєстроване кримінальне провадження №0000401 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, досудове розслідування якого триває. При цьому, суд констатує, що у засіданні позивач надала копію із журналу реєстрації, витяг з кримінального провадження. Однак при цьому не надано інформації про стан досудового розслідування станом на час розгляду справи в суді. Так, до матеріалів справи додано лист-відповідь Мукачівської місцевої прокуратури про те, що досудове розслідування у кримінальній справі №0000401 від 01.07.2017 року триває, та перебуває на контролі прокуратури, який датовано 13.09.2017 р.

Враховуючи відсутність вироку суду або ухвали суду про закриття провадження, у суду на даний час немає законних підстав вважати чи розцінювати дії третіх осіб неправомірними, а відтак й застосовувати положення ч.1 ст.460 МК України.

Щодо посилання позивача та його представника про неможливість застосовування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.470 МК України, оскільки на момент розгляду протоколу про порушення митних правил строк притягнення до відповідальності визначений ст.467 МК України закінчився, суд зазначає наступне.

Статтею 467 МК України передбачені строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил. Загальний строк накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил становить шість місяців з дня вчинення правопорушення.

Згідно із частиною 1 статті 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. З аналізу зазначеної норми вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

Відповідно до листа Мінюсту України від 17.07.2007 р. № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

ОСОБА_9 юстиції України від 01.12.2003 року № 22-34-1465 роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Зважаючи на викладене, триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обовязок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Отже, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі тимчасового ввезення, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом певного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Судом встановлено, що лише 21.06.2017 року з наданого пояснення позивача ОСОБА_4 митниці ДФС стало відомо, про причини перевищення більше ніж на десять діб строку тимчасового ввезення автомобіля марки NISSAN модель ALMERA, кузов номер: JN1ECAN15U0506262, реєстраційний номерний знак Чехії 9В72154, а також про відсутність обставин, що виключають провадження у справі.

Тобто, оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил від 03 жовтня 2017 року ухвалена виконуючим обовязки заступником начальника ОСОБА_4 митниці ДФС ОСОБА_10 в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для скасування постанови в справі про порушення митних правил №1700/30500/17 від 03 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України не має, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8-10, 241-242, 246, 293,295 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_11