Справа № 826/14504/17
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

12 березня 2018 року № 826/14504/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до третя особа Міністерства оборони України Київський міський комісаріат Головне управління Пенсійного фонду України Пенсійний фонду України
провизнання протиправним та скасування листів
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд:

зобов`язати Міністерство оборони України усунути дискримінацію, шляхом встановлення обґрунтованого та справедливого посадового окладу;

направити лист до Пенсійного фонду України про встановлений рішенням суду посадовий оклад та зазначити його розмір;

стягнути з Міністерства оборони України моральну шкоду у розмірі, встановленим судом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/14504/17, призначено попереднє судове засідання на 28 листопада 2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2017 року залучено до участі у справі Київський міський комісаріат, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Пенсійний фонд України у якості третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору.

У судове засідання 08 грудня 2017 року позивач не прибув, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд судового засідання без його участі.

Представники третіх осіб 1 та 3 не прибули, про дату, час та місце судового засідання були належним чином повідомленні, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про розгляд справи без їх участі не подавали.

Представники відповідача та третьої особи 2 у судовому засіданні 08 грудня 2017 року залишили вирішення питання щодо закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на розсуд суду.

Під час підготовки справи до судового розгляду вжито заходи для всебічного та об`єктивного розгляду та вирішення справи: зобов`язано відповідачів подати заперечення проти позову в разі їх наявності та докази в обґрунтування заперечень, сторонам направлено інформації, якими роз`яснено їхні процесуальні права та обов`язки, а також вирішено інші питання, необхідні для розгляду справи по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року закінчено підготовче провадження та призначити справу №826/14504/17 до судового розгляду у судовому засіданні на 17 січня 2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року зобов`язано Київський міський військовий комісаріат надати суду протягом 5-ти днів з дня отримання даної ухвали: належним чином засвідчені копії матеріалів особової справи позивача. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві надати суду протягом 5-ти днів з дня отримання даної ухвали: належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.
Також, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві в якості відповідача. Залучено до участі у справі Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У судовому засіданні 06 лютого 2018 року позивач не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі; представник відповідача проти позову заперечив, просив суд відмовити його задоволенні; представник третьої особи-2 проти позову заперечив; представники третьої особи-1,3 у судове засідання не з`явились.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача та стверджує, що відповідачем невірно визначено йому посаду аналогічну тій, яку займав позивач.

Представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відзив на позов мотивований тим, що позивачем не наведеного жодного нормативно-правового акту, якими останній обґрунтовує позовні вимоги. Також, відповідачем зазначено, що позивачу двічі здійснювався перерахунок пенсії, відтак встановлений новий посадовий оклад у розмірі 1190 грн.

Відзив Київського міського військового комісаріату обґрунтований тим, що види доплат, який просить позивач врахувати до грошового забезпечення вже включені до складу його пенсії.

Письмові пояснення третьої особи-3 мотивовані тим, що законодавством встановлено послідовний алгоритм дій для здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких осіб», яким позивачем не дотриманий.

Від третьої особи-1 та третьої особи-2 письмових пояснень та/або відзивів на позов не надходило.

На підставі письмових заяв про розгляд справи в письмовому провадженні, частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з наказу Міністерства оборони СРСР від 11 жовтня 1983 року, полковника інженера ОСОБА_1 , начальника 4 відділу служби ракетно-артилерійського озброєння Київського військового округу, звільнено з військової служби в запас згідно статті 59, пункту «а» - за віком.

Матеріали справи свідчать, що колишньому військовослужбовцю, ОСОБА_1 (ФА-84934) КМВК був двічі проведений перерахунок грошового забезпечення, з якого Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві обчислює пенсію. Зокрема, з 01 січня 2008 року перерахунок грошового забезпечення проводився відповідно норм постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», перерахунок пенсії відбувся з 01 січня 2008 року.

На вимогу постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2007 року № 11294 позивачу з 01 січня 2008 року визначений оклад за посадою начальника відділу служби ракетно-артилерійського озброєння Київського військового округу в розмірі 1190 грн, згідно додатку 6, зазначеного в пункті 1 абзацу 7 наказу Міністра оборони України від 30 листопада 2007 року № 707 «Про встановлення посадових окладів офіцерського складу Збройних Сил України».

Згідно інформаційного листа Північного територіального юридичного управління від 19 грудня 2017 року № 8181 при визначенні розміру грошового забезпечення станом на 01 квітня 2012 року КМВК керувався нормами наказу Міністра оборони України від 30 листопада 2007 року № 707 «Про встановлення посадових окладів офіцерського складу Збройних Сил України», розмір окладу не змінювався та складає 1190 грн.

Також, відповідно до пенсійної справи позивача та листа Північного територіального юридичного управління від 03 січня 2018 року № 248/3/6/48 посадовий оклад для перерахунку пенсії позивача встановлено в розмірі 1190 грн, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» відповідає окладу командира бригади.

Жодного обґрунтування визначення у пенсійній справі вищезазначеної посади відповідач до суду не надав, в пенсійній справі позивача таке обґрунтування також відсутнє.

Позивач вважає, що визначення у пенсійній справі та нарахування пенсії відповідно до посади командир бригади не відповідає його посаді, яку він займав при звільненні.

Матеріали справи свідчать, що позивач неодноразово звертався до відповідача та його структурних підрозділів з вимогою правильно визначити йому посаду при нарахування пенсії за аналогічною посадою зі штату відповідача, проте відповідач посаду позивачу відповідно до вимог чинного законодавства не змінив.

Так, листом від 10 серпня 2017 року № 3/6/2775 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив позивача про те, що пенсії військовослужбовцям та членам їх сімей призначаються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і відповідно до статті 63 цього Закону перераховуються у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Проте, на це час відповідні рішення Урядом не приймались.

Слід зазначити, що відповідач жодним чином не обґрунтовує встановлення посадового окладу у розмірі 1190 гривень та не зазначає як визначено посаду, яка використана при відповідному розрахунку.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до абзаців першого та третього преамбули Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Матеріали справи підтверджують, що пенсійна справа позивача містить відомості про посаду, яку він обіймав до звільнення з військової служби в запас, а саме: начальник 4 відділу служби ракетно-артилерійського озброєння Київського військового округу.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. N 45 (далі по тексту Порядок № 45) перерахунок раніше призначених пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 Порядку №45 встановлено, що на підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 5 Порядку №45 для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Абзацом другим підпунктом 1 пункту 5 Постанови №1294 визначено, що керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, - у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами згідно з додатками 1 - 23 і 30 - 32 за аналогічними посадами.

Згідно пункту 6 Порядку №45 відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.

З аналізу вищезазначених норм законодавства суд приходить до висновку, що першочерговою при обчисленні пенсії є саме посада, яку займав військовослужбовець перед звільненням, а не оклад, який отримував військовослужбовець, про що зазначає відповідач у своїх листах позивачеві, тобто визначення у пенсійній справі військовослужбовця вірної посади є одним із головних критеріїв нарахування йому пенсії.

Системний аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що оскільки Кабінет Міністрів України, у вищезазначених постановах, делегував право визначати розміри посадових окладів у тому числі і Міністру оборони України, то саме Міністерство оборони України зобов`язане відповідно до пункту 6 Порядку №45 визначати посаду відповідну посаді, яка відсутня у штаті Міністерства оборони України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України Про центральні органи виконавчої влади систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України та інші центральні органи виконавчої влади.

Частиною другою статті 1 Закону України Про центральні органи виконавчої влади встановлено, що міністерства забезпечують формування та реалізують державну політику в одній чи декількох сферах, інші центральні органи виконавчої влади виконують окремі функції з реалізації державної політики.

Згідно частини першої статті 2 Закону України Про центральні органи виконавчої влади діяльність міністерств та інших центральних органів виконавчої влади ґрунтується на принципах верховенства права, забезпечення дотримання прав і свобод людини і громадянина, безперервності, законності, забезпечення єдності державної політики, відкритості та прозорості, відповідальності.

Суд приходить до висновку, що оскільки назва посади, яку позивач займав перед звільненням в штаті Міністерства оборони України відсутня, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, саме відповідач зобов`язаний відповідно до вищезазначених положень нормативних актів визначити у пенсійній праві позивача посаду відповідну посаді позивача при звільненні в запас та здійснити необхідні дії для перерахунку пенсії позивача.

Стосовно визначення відповідної посади, посадового окладу необхідно зазначити наступне.

Як зазначалася вище, позивач звільнений в запас у жовтні 1983 році з посади начальника 4 відділу служби ракетно-артилерійського озброєння Київського військового округу. За довгострокову та бездоганну службу позивача нагороджено медаллю «Ветеран Збройних Сил СРСР» та оголошено подяку із врученням грамоти.

Визначення у пенсійній справі позивача посадового окладу командира бригади відповідачем жодним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено.

Позивач стверджує, що відповідною посадою, яка відповідає вимогам пункту 6 Порядку №45, додатку 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. N 1294 «Схеми посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, Національної гвардії та Держспецтрансслужби за основними типовими посадами» є начальник відділу у складі департаменту, самостійного управління.

Відповідачем не надано до суду доказів, які б спростовували вищезазначені доводи позивача.

З урахуванням вищевикладеного, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що посада начальник відділу у складі департаменту, самостійного управління є тією посадою яка є відповідною посаді позивача, яку він займав перед звільненням в запас.

При вирішенні питання щодо моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною другою статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 №5 та від 27 лютого 2009 року №1 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стверджуючи про те, що відповідачем завдано моральну шкоду, позивачем не обґрунтовано в чому полягає ця шкода, не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача. Окрім того, позивачем не обґрунтовано розмір відшкодування моральної шкоди.

Тому, підстави для відшкодуванню позивачу моральної шкоди у суду відсутні.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність його дій та бездіяльності у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України а тому, з метою повного захисту прав позивача, виходячи за межі заявлених позовних вимог, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 241 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність Міністерства оборони України (03168, місто Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) стосовно не визначення ОСОБА_1 відповідної посади, яку він займав при звільненні в запас та зобов`язати Міністерство оборони України визначити ОСОБА_1 посаду відповідну посаді, яку він займав при звільненні в запас, - начальник відділу у складі департаменту, самостійного управління.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України надати до Пенсійного фонду України всі необхідні документи для перерахунку ОСОБА_1 пенсії за відповідною посадою.

4. В решті вимог відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова