Справа № 823/429/18
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року справа № 823/429/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (19003, АДРЕСА_1) з адміністративним позовом до департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації (18036, м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, 10), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом №11 від 23.11.2017 про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення категорії 1;

- зобов'язати департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення категорії 1 із вкладкою.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України, прийнятого на засіданні №47 від 06.07.2017, в неї встановлено захворювання, що пов'язане із впливом аварії на ЧАЕС та згідно з довідкою серії 12 ААА №871441 з 31.08.2017 безтерміново встановлена ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС. Комісія Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розглянула заяву ОСОБА_1 та протоколом №11 від 23.11.2017 відмовила їй у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та у видачі посвідчення категорії на підставі Закону України №76-VІІІ від 28.12.2014 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", яким зону посиленого радіоекологічного контролю виключено із переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, та роз'яснень Міністерства соціальної політики України від 18.04.2017 №245/0/76-17 та від 31.07.2017 №911/01/01-50.

Позивач вважає відмову необґрунтованою, оскільки таке виключення здійснено з метою скасування пільг і компенсацій особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015, однак не позбавляє її статусу особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, який зберігається довічно.

Крім цього, вона надала всі документи, передбачені Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51, тому у відповідача були відсутні підстави для відмови у встановленні їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення категорії 1.

Позивач або її представник до зали судового засідання не прибули, натомість представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, зареєстрований 23.02.2018 за №4304/18, у якому проти позову заперечив з тієї підстави, що позивач на час встановлення захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС та інвалідності, вже не проживала в зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки така зона з 01.01.2015 виключена з територій, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відтак, позивач на час складання експертного висновку в 2017 році не мала статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи. У позові просив відмовити повністю та розглянути справу за відсутності його представника.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

Враховуючи клопотання представників сторін, суд здійснює розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши наявні у суду матеріали, суд встановив наступне.

Згідно посвідчення НОМЕР_2 виданого Канівським міськвиконкомом 14.01.1993 ОСОБА_1 має статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, категорія 4.

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС прийнятим на засіданні №47 від 06.07.2017 встановлено, що захворювання позивача пов'язане із впливом аварії на ЧАЕС.

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №871441 позивачу з 31.08.2017 була встановлена ІІ група інвалідності, захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

В подальшому, позивач звернулась до комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із заявою про визнання її особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.

Комісією Черкаської обласної державної адміністрації розглянула документи позивача та прийняла рішення про відмову у встановленні їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та видачі їй посвідчення категорії 1, яке оформлене протоколом №11 від 23.11.2017. Підставою відмови зазначені Закон України №76-VІІІ від 28.12.2014 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" та роз'яснення Міністерства соціальної політики України від 18.04.2017 №245/0/76-17 та від 31.07.2017 №911/01/01-50.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Так, у відповідності до п.4 ч.1 ст.11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.14 вказаного Закону, для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до яких належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу. Зазначені особи належать до 1 категорії.

Таким чином, особа набуває статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії у разі, якщо вона вже має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи іншої категорії та їй встановлено інвалідність, щодо якої встановлено причинний зв'язок із Чорнобильською катастрофою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є громадянкою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії та їй встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново внаслідок захворювання, пов'язаного із впливом аварії на Чорнобильській АЕС. Таким чином, позивачка має право на встановлення статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Посилання відповідача на ту обставину, що таке право було втрачене позивачем у зв'язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII, яким було виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, у якій проживає позивач, з переліку радіоактивно забруднених територій, суд вважає необґрунтованим.

Так, визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст.2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно вказаної норми права до зон радіоактивного забруднення належали: зона відчуження, зона безумовного (обов'язкового) відселення, зона гарантованого добровільного відселення та зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст.2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи".

01 січня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким ст.2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було виключено, а також виключено абзац 5 ч.2 ст.2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Аналізуючи зміни у законодавстві, зокрема, внесені Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", суд дійшов висновку, що виключення із правового регулювання зони посиленого радіоекологічного контролю мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015.

В той же час висновок відповідача щодо втрати позивачем статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 внаслідок такого виключення є помилковим, адже жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не відбулось.

Крім того, наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015.

Крім цього, суд зазначає, що згідно ст.65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України; видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій; порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно пункту 10 вказаного Порядку видача посвідчень інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, здійснюється на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, єдиною підставою для прийняття відповідачем рішення про встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачу посвідчення категорії 1 є довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу була надана довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №871441, згідно якої позивачу встановлена ІІ група інвалідності, захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, відтак, оскаржуване рішення про відмову позивачу у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення категорії 1 є безпідставним, тому позовні вимоги щодо його скасування підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача видати позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, суд зазначає, що відповідно до п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51, рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймаються обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання потерпілих осіб.

Частина 3 ст.245 КАС України передбачає, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акту суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення, і це прямо передбачено ч.3 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України. Такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

У спірних правовідносинах, які є предметом розгляду даної справи, право позивача отримати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 кореспондує обов'язок відповідача прийняти таке рішення.

З огляду на зазначене належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача прийняти рішення про надання їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачу посвідчення категорії 1.

Керуючись статями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом №11 від 23.11.2017 про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення категорії 1.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації прийняти рішення про надання ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та про видачу посвідчення категорії 1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Гарань