Справа № 200/18897/17(2-а/200/1302/17)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 рокусправа № 200/18897/17(2-а/200/1302/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , секретар судового засідання Лащенко Р.В., з участю представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року у справі №200/18897/17(2-а/200/1302/17) (головуючий суддя у 1 інстанції Женеску Е.В., ухвала прийнята та складена 01 листопада 2017 року у м.Дніпрі в приміщенні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська) за позовом ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними.

Разом з позовною заявою до суду було подано клопотання про забезпечення позову шляхом заборони Дніпровській міській раді до вирішення справи по суті виносити на розгляд Дніпровської міської ради та приймати нею наступних рішень: «Про визнання такими, що втратили чинність, рішень міської ради», а саме, від 02.12.2009 року № 53/52 «Про виділення зі складу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій послуги з технічного обслуговування ліфтів в окрему»; від 29.07.2011 року №33/14 «Про внесення змін до рішення міської ради від 02.12.09 року № 53/52 «Про виділення зі складу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій послуги з технічного обслуговування ліфтів в окрему»; від 27.07.2016 року № 36/12 «Про внесення змін до рішення міської ради від 02.12.2009 року № 53/52 «Про виділення зі складу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій послуги з технічного обслуговування ліфтів в окрему»; від 27.07.2016 року № 35/12 «Про внесення змін до рішення міської ради від 02.12.2009 року № 53/52 «Про виділення зі складу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій послуги з технічного обслуговування ліфтів в окрему» (стосовно конкурсної комісії)»; «Про визнання таким, що втратило чинність, рішення міської ради від 26.12.2007 року № 57/26 «Про визначення МКП «Дніпроліфт» виконавцем послуги з технічного обслуговування ліфтів житлового фонду комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська».

В обґрунтування даного клопотання позивач посилається на те, що до ухвалення рішення по суті, існує загроза прийняття Дніпровською міською радою рішень, які з точки зору позивача, приймаються з порушенням встановленого порядку прийняття регуляторних актів. Зазначені рішення стосуються прав та інтересів широкого кола споживачів, тому прийняття таких рішень порушить їх права, а їх поновлення потребує значних зусиль та часу. ОСОБА_1 того, застосування вказаних вище рішень нанесене шкоду безпосередньо споживачам, які користуються послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року клопотання позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову - задоволено.

До вирішення справи по суті заборонено Дніпровській міській раді виносити на розгляд та приймати наступні рішення: «Про визнання такими, що втратили чинність, рішень міської ради», а саме, від 02.12.2009 року № 53/52 «Про виділення зі складу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій послуги з технічного обслуговування ліфтів в окрему»; від 29.07.2011 року № 33/14 «Про внесення змін до рішення міської ради від 02.12.09 року № 53/52 «Про виділення зі складу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій послуги з технічного обслуговування ліфтів в окрему»; від 27.07.2016 року № 36/12 «Про внесення змін до рішення міської ради від 02.12.2009 року № 53/52 «Про виділення зі складу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій послуги з технічного обслуговування ліфтів в окрему»; від 27.07.2016 року № 35/12 «Про внесення змін до рішення міської ради від 02.12.2009 року № 53/52 «Про виділення зі складу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій послуги з технічного обслуговування ліфтів в окрему» (стосовно конкурсної комісії)»; «Про визнання таким, що втратило чинність, рішення міської ради від 26.12.2007 року № 57/26 «Про визначення МКП «Дніпроліфт» виконавцем послуги з технічного обслуговування ліфтів житлового фонду комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не навів мотивів, за яких дійшов висновку, що адміністративний позов має бути забезпечений саме у встановлений ним спосіб і в чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам позивача оскаржуваним рішенням міської ради, в тому числі у разі його виконання до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також не вказав ознак, що свідчать про очевидність протиправності оскаржуваного рішення відповідача, як субєкта владних повноважень. Забороняючи відповідачу приймати до вирішення справи по суті рішення, суд першої інстанції по суті втратився у виключну компетенцію відповідача, як органу владних повноважень, оскільки прийняття рішень є складовою частиною діяльності органу місцевого самоврядування і кожне таке рішення повинно бути окремим предметом оскарження з боку осіб, права та інтереси яких ним порушуються.

Клопотання про вжиття заходів забезпечення позову на час його подання не містять встановлених ст.117 КАС України підстав для забезпечення позову, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не надав, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакцій чинній на момент розгляду клопотання позивача про забезпечення позову судом першої інстанції) суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Частинами 3 та 4 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакцій чинній на момент розгляду клопотання позивача про забезпечення позову судом першої інстанції) було передбачено наступні способи забезпечення позову: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборона вчиняти певні дії.

Згідно із п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Забезпечення адміністративного позову у спосіб не передбачений Законом є неприпустимим, оскільки це є вихід за межі підстав забезпечення позову, передбачених частиною першою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звертаючись до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та іншим мешканцям міста Дніпра, зокрема, що оскаржуваний акт може завдати значної майнової шкоди, а для відновлення порушених прав, свобод та інтересів буде докладено значних зусиль, витрат коштів та часу, а також у звязку з наявністю очевидних ознак протиправності оскаржуваного проекту рішення відповідача.

Доводи заявника щодо необхідності забезпечення позову колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі діями відповідача, також не доведено, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Із наведених у клопотанні обґрунтувань, колегія суддів не вбачає очевидних ознак протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача, які б свідчили про необхідність заборонити вчиняти Дніпровській міській раді певні дії.

Також слід зазначити, що рішення, які позивач просила заборонити виносити відповідачу стосуються великої кількості населення міста Дніпра, які не залучались до розгляду справи та не повідомлялись про розгляд справи та вирішення клопотання про забезпечення позову, їх думка з приводу спірного питання та необхідності забезпечення позову не заслуховувалась.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції задовольняючи клопотання про забезпечення позову та забороняючи відповідачу приймати рішення прийшов до помилкових висновків про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, не наведено очевидних ознак протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача та не враховано вплив цього рішення на права інших осіб, які не залучались до розгляду справи.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно зясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року - скасувати.

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 27 лютого 2018 року, в повному обсязі постанова складена 05 березня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_4 ОСОБА_1

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_5