Справа № 2а-10504/12/2670
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БМТС» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БМТС» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № від 18.07.2012, № від 31.01.2012, № від 31.01.2012.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення - рішення винесені з порушенням норм чинного податкового законодавства, не відображають дійсних обставин справи, відтак підлягають скасуванню.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду 05 листопада 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва про застосування штрафних (фінансових) санкцій: № від 31.01.2012 та № від 31.01.2012. В решті позовних вимог - відмовлено (а.с. 240-244 Том I, а.с. 58-64 Том II).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БМТС» задоволено частково, скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби від 18.07.2012 № 000232250 та направити справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині - постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.09.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 залишено без змін (а.с. 131-135 Том II).

Направляючи в цій частині справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України виходив з того, що судам необхідно перевірити належним чином доводи сторін щодо наявності або відсутності порушень норм податкового законодавства, наведених в акті перевірки від 24.01.2012 № 31/23-60/31237762, висновки якої стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 18.07.2012 № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що податкове повідомлення - рішення № від 18.07.2012 не ґрунтується на нормах матеріального права та не враховує фактичні обставини здійснення позивачем господарської діяльності.

Так, щодо розбіжності між балансовою вартістю запасів в бухгалтерському обліку та податковому обліку на кінець 2008 року на суму 2 976 982 грн відповідачем формально співставлено об'єктивні різні показники (дані бухгалтерського і податкового обліку) та протиправно тлумачено таку розбіжність як доведений факт заниження позивачем валових доходів без врахування причин такої розбіжності.

Стосовно розбіжності між доходом від продажу товарів згідно декларації з податку на прибуток за 2008 рік та загальним обсягом поставки згідно декларації з ПДВ за січень-грудень 2008 року на суму 596 407 грн, апелянтом зазначено, що при визначенні розбіжностей між даними в деклараціях з ПДВ і валовим доходом, відображеним в декларації з податку на прибуток відповідачем безпідставно не враховано інформацію щодо поставки основних фондів, а також дані рядка 01.6 Декларації з податку на прибуток, що вимагається для визначення коректної суми валового доходу від усіх видів діяльності, що зазначається у рядку 01 декларації. Отже, розбіжність між задекларованим доходом в деклараціях з ПДВ за 4 квартал 2008 року від продажу повинна складати 284 785 грн, а не 596 407 грн, як це зазначено в Акті перевірки. При цьому, різниця на суму 284 785 грн виникла через технічну помилку в декларації з податку на додаун вартість за грудень 2008 року.

Крім того, розбіжність між доходом від продажу товарів згідно декларації з податку на прибуток за 2009 рік та загальним обсягом поставки згідно декларації з ПДВ за січень-грудень 2009 року на суму 401 489 грн стала внаслідок помилки при складанні податкової звітності.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено, що позивачем не було надано належних документів, які б спростовували висновки Акту перевірки.

Так, під час проведення перевірки щодо правильності визначення валового доходу встановлено розбіжності, а саме: у рядку 01.1 Декларації з податку на прибуток підприємства за 4 квартал 2008 року «доходи від продажу товарів (робіт, послуг)» задекларовано 24704403 грн (75004864 грн - 50300461 грн), тоді як загальний обсяг поставки задекларований підприємством в рядку 5 декларацій з податку на додану вартість за 4 квартал 2008 року становить 25300810 грн, що підтверджено регістрами бухгалтерського обліку та відображенням в реєстрах виданих податкових накладних.

Так, розбіжність між задекларованими даними та даними перевірки становить 596407 грн (25300810 грн - 24704403 грн).

Крім того, перевіркою встановлено, що у рядку 01.1 Декларації з податку на прибуток підприємства за 2009 рік «доходи від продажу товарів (робіт, послуг)» задекларовано суму 100759906 грн, тоді як загальний обсяг поставки задекларований підприємством в рядку 5 декларацій з податку на додану вартість за 2009 рік у сумі 101161395 грн, що підтверджено регістрами бухгалтерського обліку та відображенням в реєстрах виданих податкових накладних.

Розбіжність між задекларованими підприємством даними в графі 01.1 Декларації з податку на прибуток підприємства за 2009 рік та даними перевірки становить суму - 401489 грн. (101161395 грн - 100759906 грн).

Зважаючи на вказане, TOB «БМТС» не було включено до складу валових доходів у 4 кварталі 2008 року 596407 грн та у 4 кварталі 2009 року 401489 грн, що призвело до заниження скоригованої суми валових доходів за 2008-2009 роки на 997896 грн.

Також, під час проведення перевірки встановлено заниження задекларованих позивачем показників у рядку 01.2 декларацій «приріст балансової вартості товарів» за 4 квартал 2008 року на суму 2976982 грн.

Перевіркою правильності визначення приросту/убутку запасів задекларованих в Декларації з податку на прибуток (Додаток К1/1 до рядків 01.2. 01.5, 04.2, 04.10. 04.12 та 07 декларації) встановлено розбіжності, а саме: в графі 5 рядок А6 Додаток К1/1 «у роздрібній торгівлі» у 4 кварталі 2008 року задекларовано балансову вартість запасів на кінець звітного періоду (2008 рік) на суму 8887154 грн.

Однак, станом на кінець звітного періоду (2008 рік) залишок товарів на складі становив 11864135 грн. 56 коп. (Дт pax. 28 «Товари»).

Таким чином, TOB «БМТС» безпідставно не було включено до складу валових доходів в 4 кварталі 2008 року (рядок 01.2 Декларації з податку на прибуток підприємств за рік 2008) суму в розмірі 2976982 грн., що призвело до заниження скоригованої суми валових доходів за 2008 рік (рядок 03 Декларації з податку на прибуток підприємств за 2008 рік на суму 2976982 грн.

Крім того, перевіркою повноти визначення валових витрат (витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування) за період з 01.10.2008 по 30.09.2011 встановлено їх завищення позивачем на загальну суму 233 555 грн по операціях з проведення інвентаризації ТОВ «Інвента-Україна» та ТОВ «Інвента Груп».

Однак, ТОВ «БМТС» не було надано обґрунтованих пояснень та підтверджень необхідності придбавання послуг з інвентаризації для використання останніх в своїй діяльності, понесені витрати не обумовлені отриманням ТОВ «БМТС» економічної вигоди, що свідчить про відсутність безпосереднього зв'язку понесених витрат на дані послуги із веденням господарської діяльності.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, посадовими особами Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва проведено документальну планову виїзну перевірку TOB «БМТС» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 по 30.09.2011, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2008 по 30.09.2011, за результатами якої складено Акт перевірки №31/23-60/31237762 від 24.01.2012 (надалі - Акт перевірки) (а.с. 34-110 Том I).

На підставі Акту перевірки, відповідачем 31.01.2012 прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ , яким збільшено суми грошового зобов'язання за податком на прибуток в розмірі 1050842 грн та застосування штрафних санкцій в розмірі 258955 грн 25 коп.;

№ , яким застосування штрафних санкцій в розмірі 16136 грн 80 коп. за порушення п.п. 2.6. п.2 «Положення про проведення касових операцій в національній валюті України», затв. Постановою Правління НБУ від 12.06.1995 №436;

№ , яким застосування штрафних санкцій в розмірі 24480 грн за порушення п. 9. ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с. 113-114 Том I).

У подальшому, за результатами адміністративного оскарження вищевказаних рішень, Державна податкова служба у м. Києві своїм рішенням про результати розгляду первинної скарги від 24.04.2012 № 2374/10/12-114 залишила без змін податкові повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі м. Києва від 31.01.2012 № , №, а податкове повідомлення-рішення від 31.01.2012 № скасувала в частині 415 грн податку на прибуток, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення - рішення залишила без змін (а.с. 25-31 Том I).

Не погоджуючись з висновками Державної податкової служби у м. Києві позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України, яка своїм рішенням від 05.07.2012 № 18354/7/10-2415 залишила без змін податкові повідомлення-рішення від 31.01.2012 № , № 0, а податкове повідомлення-рішення від 31 січня 2012 року № скасувала в частині зменшення товариству валових витрат по операціях з надання послуг з інвентаризації (а.с. 15-23 Том I).

На підставі вищезазначеного рішення, прийнятого за наслідками процедури адміністративного узгодження, та Акту перевірки №31/23-60/31237762 від 24.01.2012 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 18 липня 2012 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1242149 грн, в т. ч. за основний платіж - 993 719 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями - 248 430 грн (а.с. 111-112 Том I).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті податкового повідомлення - рішення від 18 липня 2012 року № відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відтак вказане податкове повідомлення - рішення є законним та обґрунтованим.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Відповідно до п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94 (надалі - Закон №334/94) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) до складу валового доходу включається загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Згідно п. 11.3.1 Закону №334/94, датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Пунктом 5.1. ст.5 Закону №334/94 встановлено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

У відповідності до пп. 11.2.1. п. 11.2. ст. 11 Закону №334/94 датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Згідно п.5.9 ст.5 Закону №334/94 платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

Вартість запасів оплачених, але не отриманих (не оприбуткованих) платником податку - покупцем, до приросту запасів не включається. Вартість запасів оплачених, ще не відвантажених (не знятих з обліку) платником податку - продавцем, до убутку запасів не включається. У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді. У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

За правилами п. 5.1 ст.5 Закону №334/94 валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону №334/94 до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг).

Відповідно до абзацу четвертого пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону №334/94 не підлягають віднесенню до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У відповідності до абз. г, пп.138.10.2, п.138.10, ст.138 Податкового кодексу, адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, а саме винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності.

За правилами пп. 139.1.1 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу, не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності. Відповідно до п.п.139.1.9, п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу, не включаються до складу витрат, витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.3. ст.198 Податкового кодексу передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних, цін. визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як свідчать матеріали справи, під час проведення перевірки щодо правильності визначення валового доходу встановлено розбіжності, а саме: у рядку 01.1 Декларації з податку на прибуток підприємства за 4 квартал 2008 року «доходи від продажу товарів (робіт, послуг)» задекларовано 24704403 грн (75004864 грн - 50300461 грн) (а.с. 150, 152 Том I), тоді як загальний обсяг поставки задекларований підприємством в рядку 5 декларацій з податку на додану вартість за 4 квартал 2008 року становить 25300810 грн, що підтверджено регістрами бухгалтерського обліку та відображенням в реєстрах виданих податкових накладних (а.с. 124-144 Том I).

Так, розбіжність між задекларованими даними та даними перевірки становить 596407 грн (25300810 грн - 24704403 грн) (а.с. 39 Том I).

Згідно доводів позивача розбіжність виникла в зв'язку з тим, що в декларації з ПДВ за грудень 2008 року задекларована завищена сума передплати без ПДВ, яку підприємство отримало від TOB «ДЦ Україна», а саме 1879903 грн 33 коп., замість 1579381 грн 45 коп.

Однак, у відповідності до Акту перевірки TOB «БМТС» задекларовано обсяг проведених операцій (без ПДВ) по взаємовідносинах з TOB «ДЦ Україна» у сумі 1863262 грн 46 коп., ПДВ визначено в сумі 372652 грн, включено до складу податкового зобов'язання та відображене у реєстрі виданих податкових накладних, який відповідає даним Розділу І «Податкові зобов'язання» додатку № 5 до декларації з ПДВ за грудень 2008 року (а.с. 145 Том I).

При цьому, позивач не заперечує, що наявна різниця на суму 284 785 грн, яка виникла через технічну помилку в декларації з податку на додану вартість за 4 квартал 2008 року, оскільки була задекларована завищена сума обсягу поставки.

Як зазначив представник позивача вказана технічна помилка не була виправлена як в ході перевірки, так і після її проведення в строк, встановлений для надання заперечень на Акт перевірки.

Документів, що свідчать про виправлення вказаної помилки представником позивача не надано..

Також, перевіркою встановлено, що у рядку 01.1 Декларації з податку на прибуток підприємства за 2009 рік «доходи від продажу товарів (робіт, послуг)» задекларовано суму 100759906 грн (а.с. 207 Том I), тоді як загальний обсяг поставки задекларований підприємством в рядку 5 декларацій з податку на додану вартість за 2009 рік у сумі 101161395 грн, що підтверджено регістрами бухгалтерського обліку та відображенням в реєстрах виданих податкових накладних (а.с. 39 Том I).

Розбіжність між задекларованими підприємством даними в графі 01.1 Декларації з податку на прибуток підприємства за 2009 рік та даними перевірки становить суму - 401489 грн. (100759906 грн - 101161395 грн).

Згідно доводів TOB «БМТС» розбіжність виникла у зв'язку з тим, що при обробці даних з фінансової системи для складання декларації з податку на прибуток за 2009 рік до розрахунку не надана інформація по доходах одного підрозділу через технічну помилку.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, TOB «БМТС» не було включено до складу валових доходів у 4 кварталі 2008 року 596407 грн та у 4 кварталі 2009 року 401489 грн, що призвело до заниження скоригованої суми валових доходів за 2008-2009 роки на 997896 грн.

Відповідно до п.44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

За правилами п.44.7 статті 44 ПК України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом трьох робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Однак, представником позивача не були надані документи, які б спростували висновки перевірки у цій частині щодо виявлених порушень ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки встановлено заниження задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 01.2 декларацій «приріст балансової вартості товарів» за 4 квартал 2008 року на суму 2976982 грн (а.с. 40 Том I).

Перевіркою правильності визначення приросту/убутку запасів задекларованих в Декларації з податку на прибуток (Додаток К1/1 до рядків 01.2. 01.5, 04.2, 04.10. 04.12 та 07 декларації) встановлено розбіжності, а саме: в графі 5 рядок А6 Додаток К1/1 «у роздрібній торгівлі» у 4 кварталі 2008 року задекларовано балансову вартість запасів на кінець звітного періоду (2008 рік) на суму 8887154 грн (а.с. 154 Том I).

Однак, станом на кінець звітного періоду (2008 рік) залишок товарів на складі становив 11864135 грн. 56 коп. (Дт pax. 28 «Товари») (а.с. 158 Том I).

Вказане слугувало підставою для відхилення між задекларованим TOB «БМТС» приростом балансової вартості запасів та приростом балансової вартості запасів розрахованим за результатами перевірки на 2976982 грн.

Згідно доводів апелянта рівність показників балансової вартості запасів в бухгалтерському та податковому обліку прямо суперечить положенням Закону №334/94, однак колегія суддів вказані твердження не приймає до уваги, оскільки у суді апеляційної інстанції представники позивача підтвердили, що виправили вказану помилку після проведення перевірки, проте відповідних доказів не надано.

Таким чином, в порушення пп. 5.9 ст. 5 Закону №334/94 позивачем не було включено до складу валових доходів в 4 кварталі 2008 року (рядок 01.2 Декларації з податку на прибуток підприємств за рік 2008) суму в розмірі 2976982 грн, що призвело до заниження скоригованої суми валових доходів за 2008 рік (рядок 03 Декларації з податку на прибуток підприємств за 2008 рік на суму 2 976 982 грн.

Крім того, перевіркою повноти визначення валових витрат (витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування) за період з 01.10.2008 по 30.09.2011 встановлено їх завищення на загальну суму 233 555 грн (а.с. 45 Том I).

Так, у відповідності до Акту перевірки, ТОВ «БМТС» (далі - Замовник) було укладено однотипні договори про надання послуг з проведення інвентаризації з ТОВ «Інвента-Україна» (далі - Виконавець).

Згідно з умовами зазначених договорів Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання провести інвентаризацію товарних залишків по всьому асортименту товарів в магазинах Замовника.

До перевірки надано однотипні акти наданих послуг з інвентаризації із зазначенням виду послуги, відповідно до яких Виконавець надав послуги передбачені Договором в повному обсязі та в строк з зазначенням магазинів.

У бухгалтерському обліку зазначені операції відображені проводками Д-т 93 «Витрати на збут», К-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками».

У податковому обліку віднесено до складу валових витрат суму витрат у розмірі 95 533 грн 79 коп. (без ПДВ) та до податкового кредиту по ПДВ у відповідних періодах суму ПДВ у розмірі 10941 грн.

Крім того, між ТОВ «БМТС» (далі - Замовник) та ТОВ «Інвента Груп» (далі - Виконавець) укладено однотипні договори про надання послуг з проведення інвентаризації. Згідно з умовами зазначених договорів, Замовник доручає, а далі - Виконавець приймає на себе зобов'язання провести інвентаризацію товарних залишків по всьому асортименту товарів в магазинах Замовника.

До перевірки надано однотипні акти надання послуг з інвентаризації із зазначенням виду послуги відповідно до яких Виконавець надав послуги передбачені договором в повному обсязі та в строк з зазначенням магазинів.

У бухгалтерському обліку зазначені операції відображені проводками Д-т 93 «Витрати на збут», К-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками».

У податковому обліку віднесено до складу валових витрат суму в розмірі 135123 грн 91 коп. (без ПДВ) та до податкового кредиту по ПДВ у відповідних періодах суму ПДВ у розмірі 16097 грн.

За правилами п. 5.1 ст.5 Закону №334/94 валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Тобто, суми оплати товарів (робіт, послуг), що придбаває платник податку, підлягають включенню до складу його валових витрат та податкового кредиту за умови безпосереднього зв'язку із веденням господарської діяльності.

Згідно п. 1.32 ст. 1 Закону № 334 господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в податкових правовідносинах є її направленість на отримання доходу в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формах.

Відповідно до пп. 14.1.27 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Зважаючи на викладене, витрати є витратами платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, з обов'язковим понесенням для провадження господарської діяльності платника податку.

Отже, кошти, сплачені платником податку за договорами про надання послуг з інвентаризації, підлягають включенню до складу його валових витрат за умови безпосереднього зв'язку із веденням господарської діяльності.

Разом з тим, згідно наданих до перевірки первинних документів ТОВ «БМТС» займалося роздрібною торгівлею лікарськими засобами, виробами медичного призначення та особистої гігієни, продуктів дитячого харчування та товарів дитячого асортименту для немовлят, дохід від операцій з оренди, тощо.

Згідно доводів ТОВ «БМТС» у відповідності до штатного розпису у структурі фінансово-економічної служби підприємства спеціалізованого відділу (інвентаризаційного, контрольно-ревізійного) не передбачено, крім того вимогами засновників обумовлено проведення інвентаризацій сторонніми неупередженими та не зацікавленими особами.

Однак, позивачем не було надано обґрунтованих пояснень та підтверджень необхідності придбавання послуг з інвентаризації для використання останніх в своїй діяльності.

Понесені витрати не обумовлені отриманням ТОВ «БМТС» економічної вигоди, якою характеризується будь-яка господарська діяльність, що свідчить про відсутність зв'язку понесених витрат щодо проведення інвентаризацій сторонніми організаціями з господарською діяльністю підприємства.

Крім того, послуги з проведення інвентаризації не пов'язані ні з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, ні з виконанням робіт, ні з наданням послуг.

Таким чином, використання отриманих коштів безпосередньо (на пряму) не пов'язане з господарською діяльністю зазначених підприємств та не спрямоване на отримання доходу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, витрати, на отримання послуг з проведення інвентаризації, не підлягають включенню до складу валових витрат підприємства при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Як наслідок, в Акті перевірки правомірно встановлено завищення ТОВ «БМТС» валових витрат на суму 233555 грн та податкового кредиту по ПДВ на суму 27038 грн по операціях з проведення інвентаризації ТОВ «Інвента-Україна» та ТОВ «Інвента Груп».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що податкове повідомлення - рішення від 18 липня 2012 року № є законним та обґрунтованим.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БМТС» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 06 березня 2018 року.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.