Справа № 823/305/18
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року справа № 823/305/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання перерахувати пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення перерахунку пенсії, зобовязати здійснити перерахунок і виплатити пенсію з грошового забезпечення відповідно до довідки УМВС України в Черкаській області без обмеження граничного розміру та будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати з 01.01.2016 та стягнути з Державного бюджету України моральну шкоду у сумі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900-VІІІ від 23.12.2015, статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» має право на перерахунок призначеної йому пенсії з 01.01.2016. На адресу відповідача ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області надано довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, однак відповідач перерахунок його пенсії не здійснив, повідомивши листом №52/Д-10 від 17.01.1918 що перерахунок пенсії буде проведено після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною з огляду на те, що відповідно до правової позиції, наведеної в рішенні Конституційного суду України №8-рп/99 зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їх сімей.

Вважає, що перерахунок пенсії повинен бути здійсненим з 01.01.2016 без обмеження строком з урахуванням компенсації, передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-111.

Зазначає, що бездіяльність відповідача призвела до завдання йому матеріальної шкоди, оскільки пенсією є невиплачений грошовий дохід за відповідні місяці та роки, а нехтування службовими особами відповідача своїми конституційними обовязками завдало йому моральної шкоди. Посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини у справах «Недайборщ проти Російської Федерації», «Антипенко проти Російської Федерації», «Пшеничний проти Російської Федерації», «Гарабаєв проти Російської Федерації», «Грідін проти Російської Федерації», «Мельниченко проти України», «Шмалько проти України» зазначає, що заявник може вважатись таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, тому жодних доказів спричинення моральної шкоди надавати не повинен.

Відповідач 20.02.2018 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити.

У відзиві від 16.02.2018 вказав, що 17.05.2017 на його адресу надійшла довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачки, однак фінансування пенсійних виплат на пенсійне забезпечення військовослужбовців та прирівняних до них осіб здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань за рахунок коштів Державного бюджету України. Оскільки у видатковій частині бюджету Пенсійного фонду України на 2017 та 2018 роки додаткові кошти для здійснення виплат перерахованих пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України не передбачені, перерахунок буде здійснено після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України. При цьому послався на постанову Верховного Суду України від 24.03.2015 по справі №21-66а15.

Щодо вимоги про здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016 вказав, що статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено шестимісячний строк для звернення до суду з позовом про захист порушених прав. Про порушення права на перерахунок пенсії позивач мав бути обізнаним, оскільки виплата пенсії здійснюється щомісячно. Однак позивач звернувся до суду 25.01.2018, тобто з порушенням шестимісячного строку, у звязку з чим права на перерахунок пенсії з 01.01.2016 не має.

Щодо відшкодування моральної шкоди відповідач зазначив, що відповідно до статті 56 Конституції України, частини 1 статті 23, частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковими умовами відшкодування шкоди з державного бюджету, є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового звязку між такими діями та завданою шкодою.

Щодо компенсації втрати частини доходів зазначив, що відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку х порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000 компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Оскільки нарахованих, але не виплачених сум пенсії позивачу немає, то законні підстави щодо виплати щодо виплати компенсації втрати частини доходів відсутні.

Вважав позовні вимоги передчасними, у задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши наявні у суду матеріали, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області (відповідач) та отримує пенсію за вислугу років, призначену йому як колишньому працівнику органів внутрішніх справ України (міліції) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, що підтверджується копією пенсійного посвідчення №, виданого 13.02.2012, наявною в матеріалах справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» встановлено грошове забезпечення для поліцейських, яке за своїми складовими є вищим від раніше встановленого грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

ОСОБА_2 внутрішніх справ України №4019/02/22-2017 від 22.03.2017 (зареєстрований в Пенсійному фонді України 28.03.2017 за №1167/5) повідомлено, що перерахунок пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції) проводиться з урахуванням грошового забезпечення, установленого для поліцейських згідно з постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з 01.01.2016 на підставі довідок про грошове забезпечення, виданих ліквідаційними комісіями ГУМВС (УМВС) в областях та м. Києві.

17.05.2017 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від ліквідаційної комісії Управління ОСОБА_2 внутрішніх справ України в Черкаській області надійшла довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача № від 12.05.2017.

Згідно з вказаною довідкою розмір грошового забезпечення позивача відповідно до частини 3 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 15.11.2015, наказу МВС №260 від 06.04.2016 станом на 01.01.2016 складає 8196 грн. 46 коп., в т.ч. посадовий оклад 3100 грн., оклад за званням підполковник міліції 2200 грн., надбавка за вислугу років 2120 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень 465 грн., премія 9,95% - 311 грн. 46 коп.

На час розгляду справи перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № від 12.05.2017 позивачу не здійснений.

Вважаючи, що відповідач порушив його право на перерахунок пенсії, передбачене законами України, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (у подальшому Закон №2262-Х11). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у звязку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону №2262-Х11 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України від 23.12.2015 №900-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», яким статтю 63 Закону №2262-ХІІ доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Статтею 51 Закону №2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій у зв?язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв?язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно з абзацом 2 пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

При цьому статтею 102 вказаного Закону передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», яка набрала чинності 02.12.2015, встановлено грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим грошового забезпечення колишніх працівників міліції, але за розміром є більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача як колишнього працівника міліції на підставі постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015.

Перерахунок пенсій колишнім працівникам міліції здійснюється відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (у подальшому Порядок №45).

Пунктом 1 Порядку №45 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв?язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 2 Порядку №45 передбачено, що на підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв?язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС повідомляють у п?ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п?ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Пунктом 3 Порядку №45 передбачено, що на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону.

Судом встановлено, що відповідач 17.05.2017 отримав довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача № від 12.05.2017, однак перерахунок пенсії не здійснив.

Враховуючи те, що право позивача на перерахунок його пенсії встановлено чинним законодавством України, дотримано всі вимоги, передбачені Порядком №45 для перерахунку пенсії, позивач має законні підстави на перерахунок його пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення № від 12.05.2017, тому бездіяльність відповідача щодо здійснення такого перерахунку є протиправною.

Оскільки перерахунок пенсії позивача не проведено з вини відповідача, який є державним органом, його право на такий перерахунок з 01.01.2016 є абсолютним та не може бути обмеженим будь-яким строком в силу вимог частини третьої статті 51 Закону №2262-ХІІ.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування не є обгрунтованою підставою щодо нездійснення перерахунку пенсії позивача з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Крім того, у рішенні Конституційного суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі за конституційним поданням ОСОБА_2 внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» Конституційний суд зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або відставку.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду в зразковій справі №Пз/9901/8/18 від 15.02.2018, відповідно до пункту 56 якого Висновки Верховного Суду в цій зразковій справі підлягають застосуванню в адміністративних справах щодо звернення пенсіонерів органів внутрішніх справ, яким призначено пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ", до суду з адміністративними позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України, на обліку яких стоять позивачі та які здійснюють виплату пенсій позивачам, з позовними вимогами щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача (відмови вчинити дії) щодо здійснення перерахунку та виплати позивачам пенсії з 01 січня 2016 року як пенсіонерам органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року N 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статтями 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року N 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", на підставі наданої довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсій з урахуванням грошового забезпечення поліцейських; зобов'язання відповідачів здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачам з 01 січня 2016 року як пенсіонерам органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року N 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статтями 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року N 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", згідно з наданою довідкою про грошове забезпечення для перерахунку пенсій з урахуванням грошового забезпечення поліцейських.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача на правову позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 24.03.2015 по справі №21-66а15, оскільки вказана позиція стосується застосування Закону України «Про виконавче провадження» і не має відношення до даного спору.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача виплатити пенсію починаючи з 1 січня 2016 року суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-Х11 Кабінет Міністрів прийняв постанову від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою врегулював питання виплати перерахованих пенсій ( далі- Постанова №103).

Пунктом 3 Постанови №103 передбачено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Таким чином, обовязок відповідача виплатити пенсію у новому розмірі виник лише щодо перерахованої пенсії з 1 січня 2018 року.

Оскільки обовязок виплатити перераховану пенсію за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виникає у відповідача лише 01.01.2019, позовна вимога в цій частині є необгрунтованою.

Вказаним спростовуються посилання відповідача на відсутність права на перерахунок пенсії з 01.01.2016 у звязку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача виплатити перераховану пенсію з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати суд зазначає, що згідно статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-111 компенсація громадянам втрати частини доходів ( в тому числі пенсії) у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

За змістом вказаної норми нарахування компенсації втрати частини доходів здійснюється у разі порушення строків виплати нарахованої пенсії.

Суд бере до уваги, що на час розгляду справи пенсія позивачу не перерахована, при цьому Постановою №103 встановлені строки виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 починаючи з 01.01.2019, тому приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування компенсації втрати частини доходів внаслідок порушення строків виплати пенсії позхивача.

Щодо позовної вимоги про відшкодування з Державного бюджету України моральної шкоди у сумі 5000 гривень суд зазначає наступне.

Позивач на обгрунтування вказаної вимоги посилається на статтю 56 Конституції України, яка передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Також позивач посилається на статтю 65 Закону №2262-Х11, яка передбачає, що особи, винні в порушенні законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зазначених у цьому Законі, а також у несвоєчасному оформленні або поданні документів для призначення пенсії, у видачі для оформлення пенсій недостовірних даних і документів, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Стаття 23 Цивільного кодексу України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач у позовній заяві вказав, що через бездіяльність відповідача щодо перерахунку його пенсії зазнав душевних страждань, його стосунки у сімї, з оточуючими погіршились через нервування, також погіршилось самопочуття через неможливість захистити порушене право.

Суд бере до уваги, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження погіршення самопочуття та на підтвердження причинного зв'язку між бездіяльністю відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо); відповідач визнав право позивача на перерахунок, пославшись лише на перенесення терміну перерахунку через відсутність грошових коштів, з відповіддю на заяву позивача не зволікав; можливість захисту порушеного права у позивача наявна, про що свідчить заявлений ним позов до суду; сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов'язково підтверджена належними та допустимими доказами, тому приходить до висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Посилання позивача на позицію Європейського суду з прав людини, які викладені у рішеннях «Недайборщ проти Російської Федерації», «Антипенко проти Російської Федерації», «Пшеничний проти Російської Федерації», «Гарабаєв проти Російської Федерації», «Мельниченко проти України» згідно з якою заявнику не може бути предявлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, оскільки при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна і констатується судом, є безпідставним, оскільки вказана правова позиція застосовується при стягненні моральної шкоди відповідно до статті 41 «Справедлива сатисфакція» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у справах, що розглядаються Європейським судом з прав людини. При цьому Європейський суд з прав людини констатував, що він не застосовує принципів, визначених національним законодавством. Вказане свідчить, що національне законодавство може по-іншому врегулювати відносини щодо компенсації моральної шкоди.

Щодо заяви про звернення судового рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, негайне виконання в межах сум платежу за один місяць застосовується у разі стягнення грошових сум з відповідача.

Оскільки належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії, а не стягнення грошових сум, негайне виконання не застосовується.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобовязання відповідача подати в установлений судом термін звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов?язати суб?єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі.

У звязку з викладеним суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, зобовязання перерахувати пенсію позивача та виплачувати перераховану пенсію з 01 січня 2018 року.

Враховуючи встановлені обставини справи та правові норми, керуючись статтями 241-245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 (18024, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 12.05.2017 №, виданої ліквідаційною комісією Управління ОСОБА_2 внутрішніх справ в Черкаській області.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) перерахувати пенсію ОСОБА_1 (18024, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 12.05.2017 №, виданої ліквідаційною комісією Управління ОСОБА_2 внутрішніх справ в Черкаській області, з 01 січня 2016 року.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) проводити виплату ОСОБА_1 (18024, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсії, перерахованої відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 12.05.2017 №, виданої ліквідаційною комісією Управління ОСОБА_2 внутрішніх справ в Черкаській області, з 01 січня 2018 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 (18024, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 352 (триста п?ятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Руденко