Справа № 743/123/18
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/123/18 Суддя (судді) першої інстанції: Сташків В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Літвіної Н.М.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Сумській області на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом управління Державної міграційної служби України в Сумській області до громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (далі - позивач) звернулося до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 (далі - відповідач) про продовження строку затримання відповідача до трьох місяців, з 10 лютого 2018 року по 10 травня 2018 року.

Ріпкинський районний суд Чернігівської області своїм рішенням від 08 лютого 2018 року адміністративний позов залишив без задоволення, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2018 року та постановити нове про задоволення позову. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт звертав увагу суду на те, що на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, оскільки до теперішнього часу інформація щодо нього від Посольства Республіки Гана в Україні не надходила, а тому він не може бути повернений в країну походження.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Сторони у судове засідання не з'явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з службовою завантаженістю.

У зв'язку з тим, що КАС України надано десятиденний строк на розгляд апеляційної скарги та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, колегія суддів, відповідно ч. 2 ст. 313 КАС України, визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до статті 9 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 141 від 29.02.2016 року затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Ця Інструкція регулює порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), та визначає порядок дій посадових осіб ПТПІ, територіальних органів та підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону при розміщенні іноземців та осіб без громадянства в ПТПІ, їх утриманні, передачі та звільненні з ПТПІ.

Пунктом 12 зазначеної інструкції встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Як убачається з матеріалів справи, Зарічний районний суд міста Суми своєю постановою від 10.11.2016 року по справі № 591/5943/16-а задовольнив позовні вимоги управління Державної міграційної служби України в Сумській області про видворення за межі території України громадянина Республіки Гана ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; затримання його строком до шести місяців з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Дану постанову суду звернув до негайного виконання.

Рішенням УДМС України в Сумській області від 10.11.2016 року, громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 було вирішено помістити у Чернігівській пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Згідно акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянства від 11.11.2016 року громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 було поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, село Розсудів, вул. Лісна, буд 5.

Потім, як убачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до Зарічного районного суду міста Суми про продовження строку перебування ОСОБА_1 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України у зв'язку з неможливістю його видворення.

В останнє, у листопаді 2017 року позивач звертався до Зарічного районного суду міста Суми з позовом до ОСОБА_1 про продовження строку перебування відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

03.11.2017 року Зарічний районний суд міста Суми виніс постанову по справі № 591/6270/17, якою продовжив строк перебування відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ще на 3 місяці.

Оскільки продовжений строк закінчувався у лютому 2018 року та на цей час відповідач перебував у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, село Розсудів, то позивач звернувся вже до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з даним позовом.

Як убачається з матеріалів справи, за час перебування відповідача на території України, позивачем надсилалися до Посольства Республіки Гана в Україні через Департамент консульської служби МЗС України повідомлення з проханням посприяти поверненню громадянина Гани до країни походження.

Як зазначає позивач, станом на 02.02.2018 року строк дії паспорта іноземця НОМЕР_1, виданого відповідачу у місті Аккра 31.01.2008 року, закінчився, що унеможливлює повернення відповідача до країни походження без участі дипломатичної установи.

Відповідей та сприяння у поверненні відповідача в Республіку Гана - немає.

Як зазначив позивач, відповідач не співпрацює з ними у питанні його повернення в країну походження.

Позивач, також звертав увагу суду на те, що ними робилися запити до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України щодо забезпечення відповідача, за рахунок державного бюджету України, проїзними квитками для повернення його в Республіку Гана. Питання щодо забезпечення примусового видворення відповідача не вирішено, що підтверджується листом ДСІОБГ № 8.3/5402-17 від 09.10.2017 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції ретельно дослідивши всі матеріали справи, звертає увагу на те, що всі копії запитів, повідомлень та відповідей на них, які містяться в матеріалах справи, надсилалися та отримувалися позивачем до прийняття Зарічним районним судом міста Суми постанови від 03.11.2017 року по справі 591/6270/17, якою було продовжено строк тримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Доказів того, що після прийняття Зарічним районним судом міста Суми постанови від 03.11.2017 року по справі 591/6270/17, позивачем вчинялися будь-які дії щодо примусового видворення відповідача, матеріали справи не містять.

Що стосується посилань позивача на те, що ними робився повторний запит до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України 09.01.2018 року щодо забезпечення відповідача, за рахунок державного бюджету України, проїзними квитками для повернення в Республіку Гана, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки таких доказів суду не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про бездіяльність позивача по примусовому видворенню відповідача до Республіки Гани.

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Пунктом 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 року детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Тобто, в розумінні Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, ідентифікація іноземця та його документування для повернення є двома різними процедурами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач відмовлявся співпрацювати з позивачем під час процедури його ідентифікації.

Позивачем не надані докази направлення запитів до Посольства Республіки Гана в Україні саме про ідентифікацію відповідача.

Не вирішення Державною міграційною службою України, до закінчення строку затримання іноземця, питання щодо придбання авіаквитка до країни походження та не вирішення Посольством Республіки Гана в Україні прохання про повернення вказаного громадянина Гани до країни походження, не є, в розумінні ч. 13 ст. 289 КАС України, умовою за якою неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи.

Що стосується того, що у відповідача 29.01.2018 року закінчився строк дії його паспорту, то колегія суддів вважає, що дана обставина не свідчить про те, що відповідач - ОСОБА_1, не ідентифікований.

Дослідивши всі матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у позивача не було умов, за яких неможливо ідентифікувати відповідача та забезпечити примусове видворення чи його реадмісію, а тому даний адміністративний позов управління Державної міграційної служби України в Сумській області про продовження строку затримання громадянина Республіки Гана ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є таким, що задоволенню не підлягає.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Літвіна Н. М.

Файдюк В.В.