Справа № 154/3046/16, 2а-154/152/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 рокум. Львів№ 876/2059/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Довгополова О.М.,
суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,
з участю секретаря судового засідання Чигер І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

суддя в суді першої інстанції Лященко О.В.,
час ухвалення рішення не вказано,
місце ухвалення рішення м. Володимир-Волинський Волинської області,
дата складення повного тексту рішення не вказано,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинської митниці ДФС, яким просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 02.11.2016 року № 2240/20505/2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.
Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 грудня 2016 року позов задоволено.
Постанова мотивована тим, що оскільки строки транзитного перевезення транспортного засобу та письмового повідомлення відповідача про ці обставини були порушені ОСОБА_1 без наявності умислу, а внаслідок його фізичної неможливості у зв`язку із проходженням ним військової служби за контрактом, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена відповідачем без з`ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил, а тому є протиправною і підлягає скасуванню.
Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що проходження ОСОБА_1 військової служби за контрактом у спірному випадку не підпадає під дію обставин непереборної сили чи аварії, а також протиправних дій третіх осіб в розумінні ст. 460 Митного кодексу України, а тому дана обставина не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за порушення строків, встановлених ст. 95 цього Кодексу. Також апелянт наголошує, що позивач перетинав митний кордон України 02.05.2016 року і двічі 08.05.2016 року, а 15.05.2016 року прибув особисто на Волинську митницю ДФС та подав інформаційне повідомлення, що, на думку відповідача, свідчить про те, що під час проходження військової служби за контрактом з 27.04.2016 року він міг безперешкодно переміщуватись через митний кордон України. Також відповідач вважає, що інформаційне повідомлення позивача від 15.05.2016 року про неможливість вивезення автомобіля за межі України не відповідає вимогам ст. 192 Митного кодексу України, а також в ньому відсутня інформація про факт аварії чи наявність обставин непереборної сили. Крім того, позивач, володіючи інформацією про підписання контракту про проходження військової служби, сам свідомо ввіз автомобіль на митну територію України в режимі транзит.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановив суд, постановою заступника начальника Волинської митниці від 02.11.2016 року № 2240/20505/2016 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.
Підставою накладення на позивача даного штрафу, як вбачається із зазначеної постанови, а також протоколу про адміністративне правопорушення від 14.10.2016 року № 2240/20505/2016, було те, що на митному посту «Устилуг» Волинської митниці ДФС проводилась перевірка щодо дотримання термінів транзиту транспортного засобу марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який ним було ввезено на митну територію України. Під час проведення перевірки інформації в програмно-інформаційному комплексі транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС встановлено, що 08.05.2016 року о 21 год. 17 хв., він по смузі руху «зелений коридор» ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Устилуг» Волинської митниці ДФС зазначений автомобіль в режимі транзит. Станом на 14.10.2016 року він не вивіз за межі митної території України цей автомобіль. 21.09.2016 року йому направлено виклик щодо явки на Митний пост «Устилуг» для з`ясування обставин та причин не вивезення вищезазначеного транспортного засобу та вирішення питання щодо складання протоколу про порушення митних правил, однак на даний виклик він не з`явився з поважних причин. Таким чином, перевищив встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органу державної фіскальної служби більше, ніж на 10 діб.
Колегія суддів вважає помилковим та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про неправомірність оскаржуваної постанови з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до положень глави 55 цього Кодексу поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання, застосування заходів гарантування тощо).
Відповідно до ст. 90 цього Кодексу транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Статтею 95 цього Кодексу встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).
Згідно з ч. 1 ст. 381 цього Кодексу громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.
Таким чином, максимальний строк транзитного перевезення ввезеного 08.05.2016 року ОСОБА_1 в режимі «транзит» автомобіля марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , становив десять діб, тобто позивач був зобов`язаний вивезти цей транспортний засіб особистого користування з митної території України або перевести його в інший митний режим до 18.05.2016 року, однак всупереч вимогам наведених вище норм не зробив цього.
А відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, ОСОБА_1 не заперечує самого факту перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки ввезеного ним на митну територію України в режимі транзиту зазначеного автомобіля чи переведення його в інший митний режим, але зазначає, що не зміг зробити цього з об`єктивних і незалежних від нього причин, а саме в зв`язку з тим, що 27.04.2016 року між ним та Військовою частиною польова пошта НОМЕР_3 (поштова адреса: Львівська область, Яворівський район, с. Старичі) було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу. Відповідно до витягну з наказу командира частини від 27.04.2016 року № 108 він був прийнятий на військову службу за контрактом та зарахованих до списків особового складу військової частини. Перебуваючи на військовій службі за контрактом з 27.04.2016 року, він мав змогу перетинати митний кордон України, а саме 02.05.2016 року та двічі 08.05.2016 року, оскільки до 17.05.2016 року перебував в військовій частині польова пошта НОМЕР_4 , яка розташована в м. Володимир-Волинський Волинської області. А 17.05.2016 року він повинен був вибути в розташування Військової частини польова пошта НОМЕР_3 , яка знаходиться в с. Старичі Яворівського району Львівської області, після чого мав вибути в район проведення антитерористичної операції та брати безпосередню участь у її проведенні. Дізнавшись про це, 15.05.2016 року він звернувся особисто на Волинську митницю ДФС з інформаційним повідомленням та відповідними доказами про неможливість вивезення зазначеного транспортного засобу за межі митної території України, в зв`язку з чим не буде мати змоги прибувати на Волинську митницю ДФС через кожні 10 діб.
До Відділу організації документування і роботи з документами Волинської митниці ДФС з інформаційною довідкою про неможливість вивезення транспортного засобу «AUDI А6», р/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 за межі митної території України він звернувся лише тоді, коли дізнався про свій від`їзд в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_3 , яка знаходиться в с. Старичі, Яворівського району, Львівської області та в район проведення антитерористичної операції. До цього моменту він не звертався до митниці, оскільки мав змогу перетинати кордон України.ДФС було прийняте подане ним інформаційне повідомлення з додатками та у них до нього не виникло жодних запитань.
Щодо таких доводів позивача колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
А згідно з ч. 1 ст. 192 цього Кодексу, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Також розділом VIII «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 року за № 1669/21981, визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.
Так, відповідно до п. 2 цього Порядку підтвердженням факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили є обставини непереборної сили надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.
Згідно з п. 5 цього Порядку якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
Тобто відповідно до вимог наведених норм для звільнення особи від відповідальності за порушення строків, встановлених ст. 95 Митного кодексу України, є виключно аварія, протиправні дії третіх осіб чи дія обставин непереборної сили.
Однак ОСОБА_1 не надав ні відповідачу, ні суду доказів існування зазначених вище обставин, а укладення контракту про проходження військової служби у спірному випадку не підпадає під дію обставин непереборної сили чи аварії, а також протиправних дій третіх осіб.
При цьому, колегія суддів враховує, що, як встановив суд, власником ввезеного ОСОБА_1 автомобіля є ОСОБА_2 , який надав його в безстрокове користування позивачу на підставі нотаріально засвідченої в Польщі умови на використання автомобіля. Однак позивач не надав жодних пояснень щодо того, чому він не вивіз зазначений автомобіль за межі митної території України до 17.05.2016 року, зокрема, не повернув ОСОБА_3 , а лише подав 15.05.2016 року інформаційну довідку про неможливість його вивезення.
Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом з 27.04.2016 року, однак ввіз автомобіль на митну територію України 08.05.2016 року, перетинав митний кордон України 02.05.2016 року і двічі 08.05.2016 року, а 15.05.2016 року прибув особисто на Волинську митницю ДФС та подав інформаційне повідомлення, а тому колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що наведені обставини свідчать про те, що він міг безперешкодно переміщуватись через митний кордон України, а також після підписання контракту свідомо ввіз автомобіль на митну територію України в режимі транзит.
Також колегія суддів погоджується з твердженнями відповідача про те, що інформаційне повідомлення позивача від 15.05.2016 року про неможливість вивезення автомобіля за межі України не відповідало вимогам ст. 192 Митного кодексу України, а також в ньому була відсутня належна і достовірна інформація про факт аварії чи наявність обставин непереборної сили, передбачені ст. 102 Митного кодексу України.
Таким чином, з врахуванням наведених вище обставини та положень Митного кодексу України, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова Волинської митниці ДФС від 02.11.2016 року № 2240/20505/2016 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, є правомірною та обґрунтованою.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених, зокрема, статтею 286 цього Кодексу (справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ч. 3 ст. 272, ст. ст. 308, 310, 312, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби задовольнити.
Постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 грудня 2016 року у справі № 154/3046/16 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 27.02.2018 року