Справа № 336/3326/17(2-а/336/333/2017)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2018 року м. Дніпросправа № 336/3326/17(2-а/336/333/2017)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Лукманової О.М.,

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2017 року (суддя Суркова В.П., м. Запоріжжя, повний текст постанови складено 05.12.2017 року) у справі №336/3326/17(2-а/336/333/2017) за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії, зобов'язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони (далі по тексту - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із настанням ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов'язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов'язати відповідача призначити та виплатити йому вищевказану одноразову грошову допомогу у розмірі 275600 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З постановою суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що він з 29.12.1979 року по 12.05.1981 року виконував обов'язок військової служби на території Афганістану, що підтверджується довідкою №1010 від 20.04.2016 року, де одержав поранення та контузію, згідно довідки до акта МСЕК від 30.04.2015 року йому була встановлена ІІ група інвалідності у зв'язку із пораненням, контузією та захворюванням, пов'язаними з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії. 06.03.2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя зобов'язав відповідача розглянути питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, 21.04.2017 року було прийнято рішення №42 щодо відмови йому у призначенні вказаної допомоги. Апелянт вказував, що він набрав права на отримання одноразової грошової допомоги 30.12.2015 року, а тому згідно положень законів України «Про військовий обов'язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.203 року №975 він має право на одноразову грошову допомогу.

Справа розглянута згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2017 року, було зобов'язано відповідача розглянути та прийняти у встановленому порядку рішення за заявою позивача від 26.08.2015 року про виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця, 21.04.2017 року комісією відповідача було розглянуто заяву позивача та відмовлено у призначенні вищевказаної грошової допомоги. Суд першої інстанції врахував, що вищевказаною постановою суду захист прав позивача у сфері публічних правовідносин від порушення з боку суб'єкта владних повноважень (Міністерства оборони України) здійснено в інший спосіб.

Матеріалами встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2017 року у справі №336/2493/16-а пр.2-а/336/6/2017, яка набрала законної сили, визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 від 26.08.2015 року про виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця, зобов'язано Міністерство оборони України розглянути та прийняти в установленому порядку рішення за заявою ОСОБА_2 від 26.08.2015 року про виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України (в редакції. чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) обставини, встановлені судовим рішення в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи в апеляційній інстанції) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевказані положення процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що обставини. які встановлені постановою Шевченківського районного суду від 06.03.2017 року у справі №336/2493/16-а пр.2-а/336/6/2017, яка набрала законної сили, не підлягають доказуванню в даній справі.

Постановою Шевченківського районного суду від 06.03.2017 року у справі №336/2493/16-а пр.2-а/336/6/2017 було встановлено, що ОСОБА_2 згідно акту МСЕК від 21.09.2010 року була встановлена первинно третя група інвалідності, згідно акту МСЕК від 30.12.2015 року встановлено другу групу інвалідності безстроково у зв'язку із травмою, пов'язаною з виконанням обов'язків військової служби в країнах, де велись бойові дії (поранення одержав при проходженні військової служби в Радянській армії, брав участь у бойових діях на території Афганістану з 29.12.1979 року по 12.05.1981 року). Вказані обставини підтверджуються копією військового квитка позивача, виписками з актів огляду МСЕК, витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи. Судовим рішенням встановлено, що з моменту встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов'язаного з виконання обов'язків військової служби під час знаходження в країнах, де велись бойові дії, останній набув право на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця, виплата якої передбачена ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції на момент встановлення позивачу інвалідності та підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Матеріалами справи встановлено, що згідно протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.04.2017 року за №42 (п.12) на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2017 року у справі №336/2493/16-а пр.2-а/336/6/2017 ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги військовослужбовцям. Як вбачається з протоколу засідання, підставою для такої відмови було те, що інвалідність ІІІ групи ОСОБА_2 первинно було встановлено згідно довідки МСЕК серія АД №140577 від 21.09.2010 року, внаслідок травми, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а згідно довідки МСЕК серія АВ №0550936 від 30.12.2015 року встановлено ІІ групу інвалідності з цих же причин. Комісія керувалася положеннями ч.6 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла на час первинного встановлення інвалідності), підпунктом 4 п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499, згідно яких одноразова грошова допомога військовослужбовцям призначається у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби. Комісія вказала, що зміна інвалідності у ОСОБА_2 відбулася понад дворічний термін, що згідно з ч.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року №975, не дає підстав для здійснення доплати одноразової грошової допомоги у зв'язку зі зміною групи інвалідності.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів враховує встановлені обставини та законодавство, що регулює спірні правовідносини та вважає, що позовні вимог є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п.6 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу інвалідності первинно, тобто на 21.09.2010 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.

Відповідно до п.5 ст.16 цього Закону у разі загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби під час виконання ним обов'язків військової служби, сім'ї загиблого (померлого), а в разі її відсутності його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога у розмірі десятирічного максимального посадового окладу за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, в порядку на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, згідно якого ОСОБА_2 просить призначити йому одноразову грошову установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Ця постанова набрала чинності з дня набрання чинності Законом України від 04.07.2012 року №5040-VІ «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», тобто з 01.01.2014 року.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, (чинна на момент встановлення інвалідності позивачу первинно) установлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Відповідно до п.2 вищевказаного Порядку одноразова грошова допомога виплачується: 1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), військовозобов'язаним чи резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходять службу у військовому резерві, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час виконання обов'язків військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках 36-місячного грошового забезпечення; 2) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби - у розмірі: 60-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи; 3) військовозобов'язаним чи резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходять службу у військовому резерві, у разі інвалідності, що настала в період проходження зазначених зборів, служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках від 12-місячного грошового забезпечення, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках 60-місячного грошового забезпечення; 4) військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Із системного аналізу приведеного вище нормативного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що на час встановлення первинної інвалідності позивачу 21.09.2010 року він не мав права на призначення одноразової грошової допомоги військовослужбовцям відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не оскаржено рішення відповідача, прийняте на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2017 року у справі №336/2493/16-а пр.2-а/336/6/2017, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.04.2017 року №42.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статями 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2017 року у справі №336/3326/17(2-а/336/333/2017) - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів відповідно до ст., ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова