Справа № 815/6021/17
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2018-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6021/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
судді - Бутенка А.В.,
за участю секретаря - Філімоненко А.О.,
сторін:
позивач - ОСОБА_1
представник відповідача - не з`явився,
відповідач - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу від 13.12.2016 року №222, визнання протиправною дії,

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13 грудня 2016 року № 222 з дати його видання.
- визнати протиправною дію командира військової частини НОМЕР_1 капітана 1 рангу ОСОБА_3 внаслідок перевищення наданої дисциплінарної влади при накладенні дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани від 13 грудня 2016 року на капітана 3 рангу ОСОБА_1 .
В обґрунтування адміністративного позову Позивачем зазначено, що Відповідачами порушено вимоги статей 83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо порядку накладення дисциплінарних стягнень та порушено вимоги статей 96-98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо порядку виконання дисциплінарних стягнень, а тому притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення "суворої догани" є протиправним та накладено не у спосіб, передбачений Конституцією, законами України.
Позивач стверджує, що про накладене стягнення йому особисто не оголошувалось та не доведено в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку, що є порушенням статтей 97,98 Дисциплінрного статуту Збройних сил України. Також позивача не ознайомлено під розписку з наказом № 222, що є порушенням пунктів 2.10.1.13 та 2.10.1.16 Інструкції з діловодства в Збройних силах України та ст.149 Кодексу законів про працю України, як аналогії закону і права. Позивачу також не відомо чи проводилося службове розслідування стосовно нього, в чому подія і склад правопорушення.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав зазначених в адміністративному позові (а.с. 3-6).
Справа неодноразово призначалась до судового засідання, а саме: 14.12.2017 року, 09.01.2018 року, 05.02.2018 року та 27.02.2018 року, проте, представник відповідача та відповідач у судове засідання жодного разу не з`являлись, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань, пояснень або відзиву на позов від них не надходило.
Також, судом було зроблено запит до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про необхідність вжиття заходів щодо надання Відповідачем по справі (В/ч НОМЕР_2 ) належним чином завіреної копії наказу від 13.12.016 року № 222 та доказів, які стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу. Проте жодних доказів до суду не надійшло.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.
Згідно з копією послужної картки позивача, з якою він ознайомлений 21.10.2017 року, у розділі 2 «Стягнення» є запис про накладене дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за порушення вимог статтей 11,12 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, про що зазначено у графах «Вид стягнення» та «За що накладено стягнення». У графах «Коли накладено стягнення» та «Ким накладено стягнення» зазначено 13.12.2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 .
Оцінюючи оскаржене рішення та дії суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир (начальник) зобов`язаний зокрема виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками); знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями.
З боку військової частини про накладене дисциплінарне стягнення не оголошувалося позивачу особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді, чи перед строєм військовослужбовців, що є порушенням статті 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Відповідачами не доведено до відома позивачу в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку що є порушенням статті 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Також, позивача не ознайомлено під розписку з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13 грудня 2016 року № 222, яким оголошено стягнення у вигляді суворої догани, що є порушенням пункту 2.10.1.13 та пункту 2.10.1.16 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 16 вересня 2013 року № 200.
Згідно статті 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк, однак позивач був позбавлений такого права внаслідок не доведення до нього про накладене дисциплінарне стягнення.
Суд не бере до уваги наявність відмітки у службовій картці позивача про втрату чинності наказу № 222 від 13.12.2016 року на підставі ст.115 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в зв`язку із звільненням позивача, оскільки прийнятим рішенням порушено права позивача, який має право на захист порушених прав, в тому числі прийнятими рішеннями, які на час звернення за захистом не діють.
Крім того, відповідно до ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Враховуючи те, що представник відповідача та відповідач у судове засідання жодного разу не з`являлись, жодних клопотань, заперечень або відзивів на позов від них не надходило, суд розцінює неподання відзиву як визнання позову, тому вважає за необхідне позов в частині визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 грудня 2016 року № 222 з дати його видання задовольнити.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною дії командира військової частини НОМЕР_1 капітана 1 рангу ОСОБА_3 , яка вчинена з перевищенням наданої дисциплінарної влади при накладенні дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани від 13 грудня 2016 року суд зазначає наступне.
За твердженням позивача, відповідач командир військової частини НОМЕР_1 за своїм службовим становищем і військовим званням не являється начальником стосовно позивача, а є старшим за військовим званням.
Станом на 13 грудня 2016 року позивач мав військове звання капітан З рангу, а командир військової частини НОМЕР_1 має військове звання капітан 1 рангу.
Згідно з ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Згідно з п. в) статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого офіцера може бути накладено таке дисциплінарне стягнення як сувора догана.
Згідно частини 1 статті 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці, які за своїм службовим становищем і військовим званням (статті 31 і 32 цього Статуту) не є стосовно інших військовослужбовців начальниками або підлеглими, можуть бути старшими чи молодшими за військовим званням.
Згідно частини 2 статті 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання. Молодші за званням військовослужбовці повинні беззастережно виконувати зазначені вимоги старших за військовим званням військовослужбовців.
Таким чином, на думку суду, командир військової частини НОМЕР_1 при накладенні дисциплінарного стягнення не допустив перевищення наданої дисциплінарної влади, відповідальність за яке передбачена ст. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а твердження позивача про таке перевищення не відповідає вищезазначеним статтям Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не довів та не обґрунтував її.
Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу від 13.12.2016 року №222, визнання протиправною дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2016 року № 222 з дати його видання.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03.03.2018 року.

Суддя Бутенко А.В.

.