Справа № 647/3008/17
Суддя: Корсаненкова О. О.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 647/3008/17
№ провадження 2-а/647/13/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2018 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Бериславі Херсонської області в порядку спрощеного провадження справу №647/3008/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

У грудні 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.03.2013 року вона звернулася до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області із заявою про призначення пенсії, проте її заяву не прийняли до розгляду та пенсію було призначено через шість місяців, чим суттєво порушені її права. Свої дії відповідач пояснив тим, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа підприємець та мала заборгованість по страховим внескам. Зазначене не відповідає чинному законодавству, оскільки не було проведено позапланової перевірки її діяльності як ФОП, на підставі якої мала б бути сформована довідка про заборгованість. Вважає, що предявлена позивачу до сплати Пенсійним фондом донарахована сума по страховим внескам у розмірі 4788,66 грн. є протиправною та підлягає поверненню. Крім того, у червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про проведення розрахунку її пенсії за кращим варіантом відповідно до ч.2 ст.27 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із розрахунку страхового стажу, набутого до 01.01.2004 року, який максимально обмежений сумою 168 грн., проіндексованої до моменту призначення пенсії та підвищеної на 20% відповідно до ч.ч.1, 2 ст.42 вказаного Закону, та розміру за період набутого стажу з січня 2004 року і до моменту призначення пенсії. У звязку з чим, позивач просила суд визнати неправомірними помилки, допущені посадовими особами ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області при виконанні службових обовязків та зобовязати відповідача виконати розрахунок її пенсії за ч.2 ст.27 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не виключаючи з розрахунку підвищення відповідно до п.п.1, 2 ст.42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне страхування».

Ухвалою суду від 14.12.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та повідомлено про необхідність виправити її недоліки, а саме доплатити судовий збір в сумі 640 грн., визначити чітких зміст позовних вимог та викласти їх відповідно до ч.ч.4, 5 ст.105 КАС України, зазначити докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

03.01.2018 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, в якій остання уточнила заявлені вимоги та просила суд визнати неправомірними дії посадових осіб ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області при виконанні ними розрахунку пенсії ОСОБА_1 за ч.2 ст.27 ЗУ «Про загальнообовязкове державне страхування», зазначеному у відповіді від 29.06.2017 року, та зобовязати ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області та його посадових осіб виконати в законодавчому порядку перерахунок пенсії ОСОБА_1 за ч.2 ст.27 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 15.01.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі. Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

23.01.2018 року ОСОБА_1 надала заяву про зміну позовних вимог, проте не подала доказів направлення копії такої заяви відповідачу, у звязку з чим в порядку ч.7 ст.47 КАС України, суд не приймає до розгляду вказану заяву та повертає її заявнику.

30.01.2018 року від відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Так, відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку та отримує пенсію за віком відповідно до пункту 7-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 04.07.2013 року. Згідно пункту 7-2 Закону, до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мали жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Відповідно до статті 26 Закону право на пенсію за віком позивач набула б після досягнення віку 56 років 6 місяців, тобто з 05.07.2014 року. Оскільки, пенсію позивачці призначено раніше встановленого віку з 04.07.2013 року відповідно до статті 26 Закону на 12 повних місяців та 1 неповний місяць (12 місяців 1 день), розмір пенсії відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 Закону зменшується на 6,5 відсотки (0,5% х 13 місяців). Відповідно до ст.28 Закону, за кожний повний рік страхового стажу понад 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 Закону, але не більше як на 1% мінімального розміру пенсії за віком. Оскільки розмір пенсії, обчислений відповідно до п.1 ст.27 Закону (1261,87 грн.), є більшим, ніж розмір пенсії, обрахований відповідно до п.2 ст.27 Закону (1235,16 грн.), ОСОБА_1 за доцільністю було призначено та розраховано пенсію саме за ч.1 ст.27 Закону. Щодо застосування абз.3 ч.2 ст.27 Закону, відповідачем зазначено, що чинним пенсійним законодавством індексування частини пенсії (її окремих складових), розрахованої в порядку ч.2 ст.27 Закону, не передбачено. Відповідач вважає, що звернення із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч.2 ст.27 Закону та розрахунок пенсії, який надавала позивач, суперечить вимогам пенсійного законодавства. За зверненнями ОСОБА_1, її пенсійна справа та здійснений розрахунок пенсії неодноразово перевірялися ОСОБА_4 управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, двічі комісією Департаменту соціального захисту населення Херсонської області. Порушень при призначені пенсії ОСОБА_1 не виявлено. Відповідач вважає, що позивач звернулася до суду з позовом із пропуском строку звернення до суду, оскільки про розрахунок пенсії відповідно до частини 1 статті 27 Закону позивач дізналася принаймні на початку 2017 року. Щодо призначення позивачу пенсії з 04.07.2013 року, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 як фізична особа підприємець перебувала на обліку в управлінні пенсійного фонду з 31.08.2010 року по 03.07.2013 року та повинна була сплачувати страхові внески. Внаслідок їх часткової сплати, утворилася заборгованість у загальному розмірі 4788,66 грн., після погашення якої 03.07.2013 року було здійснено запис про припинення підприємницької діяльності. У звязку з чим з 03.07.2013 року позивач як особа, що належить до непрацюючих громадян, отримала право на призначення пенсії, яка на підставі заяви за формою згідно додатку 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії від 04.07.2013 року була їй призначена. За таких обставин, відповідач просить суд відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1

31.01.2018 року ОСОБА_1 надала заяву про зміну позовних вимог, в якій просила визнати в судовому порядку всі помилки зазначені нею в заяві, вчинені посадовими особами ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області при виконанні службових обовязків неправомірними та зобовязати відповідача та його посадових осіб в законодавчому порядку виконати перерахунок її пенсії за ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не викидаючи з розрахунку при обчисленні частини пенсії до 2004 року, яка складає 168 грн., підвищення відповідно до ч.ч.1, 2 ст.42 Закону.

07.02.2018 року на адресу суду надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про заміну відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 року № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» припинило свою діяльність шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, на правонаступника його прав та обовязків - ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

13.02.2018 року на адресу суду надійшли пояснення ОСОБА_1 до позовної заяви, відповідно до яких остання зазначає правильний, на її думку, розрахунок своєї пенсії за ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням вимог ст.ст.12, 19, 64, 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та просить витребувати у ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області протокол розрахунку її пенсії за ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який стане доказом неправомірних дій відповідача.

В порядку ч.1 ст.80 КАС України, суд залишає дану заяву в частині витребування доказів без задоволення, оскільки дана вимога заявлена із пропуском строку, визначеного у ч.2 ст.79 КАС України без відповідного обґрунтування пропуску цього строку.

Ухвалою суду від 14.02.2018 року в порядку ст.52 КАС України було замінено відповідача ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області у даній адміністративній справі на його правонаступника ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Херсонській області. Розгляд справи відкладено для надання можливості учасникам справи подати додаткові пояснення.

23.02.2018 року на адресу суду надійшли пояснення ОСОБА_1 до позовної заяви, відповідно до яких остання зазначає правильний, на її думку, розрахунок своєї пенсії за ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням вимог ст.ст. 19, 64, 65, 68 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вивчивши надані учасниками справи заяви по суті та додані до них докази, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження.

При цьому, суд вважає за необхідно зазначити, що предметом даного розгляду, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 03.01.2018 року, є правомірність призначення ОСОБА_1 пенсії 04.07.2013 року, а не 11.03.2013 року, а також правомірність відмови у перерахунку її пенсії відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вимога ОСОБА_1 щодо перевірки правомірності дій ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області по нарахуванню заборгованості по страховим внескам ФОП ОСОБА_1 у розмірі 4788,66 грн. та стягнення її з позивача до призначення їй пенсії, а також невидача довідки про відсутність заборгованості по страховим внескам, яку було зазначено у описовій частині первісного позову та в останніх поясненнях від 23.02.2018 року, виходить за межі предметної підсудності місцевого загального суду як адміністративного суду, визначеної в ст.19 КАС України станом на час подачі даного позову (13.12.2017 року) та не підлягає розгляду в порядку п.10 Перехідних положень КАС України у редакції від 15.12.2017 року.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року (зі змінами та доповненнями) визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Згідно вимог ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», останнім регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «пенсією» є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів органу Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 26 вказаного Закону (станом на час призначення пенсії), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Частиною 1 статті 27 зазначеного Закону визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання

чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що

діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом

до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та

другою статті 42 цього Закону.

Відповідно до ст.28 Закону (станом на час призначення пенсії), мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії

за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком

встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Згідно із п.7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (станом на час призначення пенсії), до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на

0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду.

Статтею 44 Закону (станом на час призначення пенсії) визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі

виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно із п.1 ч.1 ст.45 Закону (станом на час призначення пенсії), пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу.

Відповідно до п.37 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (станом на час призначення пенсії), орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 4). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії

приймаються органом, що призначає пенсію, при наявності в особи

всіх необхідних документів, а саме трудової книжки, довідки про заробітну плату, документів про стаж.

Пунктом 28 вказаного Порядку визначено, що за документ, який підтверджує, що особа не працює, приймаються: трудова книжка та довідка органів державної

податкової служби довільної форми про те, що особа не перебуває на обліку у даному органі державної податкової служби як фізична особа - підприємець. При відсутності трудової книжки - довідка органів державної податкової служби довільної форми про те, що особа не перебуває на обліку у даному органі державної податкової служби як

фізична особа - підприємець, та заява особи із зазначенням причини відсутності трудової книжки. До зазначених документів додається інформація відділу персоніфікованого обліку.

В частині 1 статті 42 Закону (станом на час звернення ОСОБА_1 до ПФУ) було визначено, що пенсії призначені за Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. У частині 2 вказаної статті було зазначено, що крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком. Розмір та порядок такого підвищення пенсії визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Дію частини другої статті 42 зупинено до стабілізації економічної ситуації в країні згідно із Законом № 1166-VII від 27.03.2014 року

Станом на час звернення до суду частину першу статті 42 виключено на підставі Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону (станом на час звернення до ПФУ), переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно із ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії. Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у звязку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 - у жінок, а працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - 85 процентів заробітку. З метою коригування рівнів пенсій, призначених до введення в дію цього Закону, провадиться їх перерахунок виходячи з рівня заробітної плати відповідних категорій працівників за станом на 1 січня 1992 року.

Відповідно до ст.64 вказаного Закону, пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Частиною 1 статті 65 Закону встановлено, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

За п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 544 від 15.04.2003 року, постановлено збільшити: а) мінімальний розмір пенсій, передбачений для обчислення

трудових пенсій за віком, до 50 гривень включно; б) максимальний розмір трудових пенсій за віком: до 200 гривень включно для категорій працівників, визначених

згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону України «Про

пенсійне забезпечення»; до 150 гривень включно - для інших категорій працівників. Збільшення мінімального розміру пенсій, передбачене цим пунктом, не застосовується для визначення розмірів соціальних пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 1783 від 20.11.2003 року, збільшено на 12 відсотків розмір трудових пенсій (з урахуванням цільової грошової допомоги), призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника з цих же причин), особам, які не одержали право на підвищення розміру пенсій після їх перерахунку відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Особам, які одержали право на підвищення розміру пенсій після їх перерахунку відповідно до статті 43 Закону України «Про

загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зазначене підвищення здійснюється не менш як на 12 відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України № 312 від 11.03.2004 року зазначену постанову було доповнено пунктом 4-1, згідно із яким при призначенні пенсій відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовуються мінімальний та максимальний розміри пенсій (з урахуванням цільової грошової допомоги), що встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2003 року N 544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій», збільшені на 12 відсотків.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону визначено, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується письмовими доказами, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі з 31.08.2010 року по 03.07.2013 року та здійснювала підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування за період з вересня 2010 року по грудень 2011 року.

11.03.2013 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі із заявою про те, що 05.03.2013 року вона звернулася до районного управління пенсійного фонду за оформленням дострокової пенсії у 55 років, проте спеціалістом фонду їй було повідомлено про те, що оскільки у трудовій книжці не припинено підприємництво, вона не має право на пенсію. ОСОБА_1 повідомила про подачу нею документів на припинення підприємницької діяльності, просила оформити пенсію.

Дане звернення було розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та 18.03.2013 року за вих.№7/С-11 було надано вичерпну відповідь та повідомлено, що оскільки ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець, то має статус працюючої особи, у звязку з чим до закриття підприємницької діяльності право на призначення пенсії після досягнення 55 років у неї відсутнє. Також, було розяснено з приводу існування у ОСОБА_1 заборгованості по страховим внескам за 2010 2011 роки у загальному розмірі 4674,56 грн.

Відповідно до квитанцій від 10.06.2013 року ОСОБА_1 сплатила до Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі Херсонської області 4 722,05 грн.

Заява про призначення пенсії за формою згідно додатку 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була надана ОСОБА_1 04.07.2013 року, на підставі якої та відповідних документів, у тому числі довідки про те, що особа не перебуває на обліку у даному органі державної податкової служби як фізична особа - підприємець, останній було призначено пенсію за віком відповідно до пункту 7-2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 04.07.2013 року.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком ОСОБА_1 набула б після досягнення віку 56 років 6 місяців, тобто з 05.07.2014 року.

Оскільки, пенсію позивачу призначено раніше встановленого віку з 04.07.2013 року відповідно до статті 26 Закону на 12 повних місяців та 1 неповний місяць (12 місяців 1 день), розмір пенсії відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 Закону зменшується на 6,5 відсотки (0,5% х 13 місяців).

Відповідно до пункту 1 статті 27 Закону розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де П розмір пенсії, Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону; Кс коефіцієнт страхового стажу, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно із статтею 40 Закону Зп = Зс х (Ск:К), де Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, Ск:К індивідуальний коефіцієнт заробітної плати.

При цьому, статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у жінок 30 років, в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. За кожний повний рік страхового стажу понад 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону, але не більше як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком.

Пенсію ОСОБА_1 обраховано відповідно до п.1 ст. 27 Закону та при індивідуальному коефіцієнті заробітної плати 0,86441 за період роботи з 01.11.1990 року по 31.10.1995 року та з 01.07.2000 року по 16.12.2011 року (заданими відділу персоніфікованого обліку) та коефіцієнті страхового стажу 0,45900 за 34 роки 0 місяців 15 днів трудової діяльності, розмір пенсії з 01.05.2017 становить 1261,87 грн., у тому числі: - 939,82 грн. - основний розмір пенсії (2368,70 * 0,86441 * 0,45900, де 2368,70 грн. - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в

цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують

року звернення за призначенням пенсії), 372,18 грн. - доплата до прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (з 01.05.2017року - 1312,00 грн.), 37,59 грн. - доплата за понаднормативний стаж (939,82 грн. * 4%), 87,72 грн. - зменшення розміру пенсії на 0,5 відсотка за кожний повний місяць дострокового виходу на пенсію (1349,59 грн. * 6,5%).

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з червня 2017 року ОСОБА_1 зверталася до ПФУ із вимогою здійснити перерахунок її пенсії на підставі ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зазначеною частиною статті 27 Закону визначено другий алгоритм призначення пенсії, а саме за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004 року), частина розміру пенсії (перша складова) визначається відповідно до раніше діючого законодавства (стаття 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом (з 01.01.2004 року, друга складова ) визначається відповідно до цього Закону (пункт 1 статті 27) з урахуванням стажу та заробітної плати тільки з 01.01.2004 року. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, тобто обмежується та становить з 01.01.2004 року 168,00 грн.(150,00 грн.*1,12).

На численні звернення ОСОБА_1 управління ПФУ неодноразово зазначало умовний розрахунок пенсії останньої відповідно до частини 2 статті 27 Закону, а саме для розрахунку першої складової застосовується заробітна плата за період з 01.11.1990 року по 31.10.1995 року та з 29.08.2003 року по 08.10.2003 року з урахуванням ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2003 року №1151 «Про порядок визначення заробітку для обчислення пенсії та нарахування надбавки до пенсії».

При цьому, враховувався загальний стаж роботи ОСОБА_1, який становить 34 роки 0 місяців 15 днів, стаж роботи до 01.01.2004 року - 29 років 5 місяців 3 дні.

Розмір першої складової пенсії розраховувався з урахуванням ст.ст. 64-66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі наданих ОСОБА_1 довідок про заробітну плату за період з 01.11.1990 року по 31.10.1995 року та з 29.08.2003 року по 08.10.2003 року, з обмеженням, визначеним у статті 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанові Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 року №544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій» та постанові Кабінету Міністрів України № 1783 від 20.11.2003 року, та становить 168,00 грн. (150,00 грн. х 1,12).

Розмір другої складової пенсії визначається із застосуванням заробітної плати за період з 25.09.2004 року по 16.12.2011 року, індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати, який складає 0,39318, стажу роботи з 01.01.2004 року, який становить 4 роки 7 місяців 12 днів, та складає 57,63 грн. (2368,70 грн. * 0,39318 * 0,06188, де 2368,70 грн. - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, 0,06188 коефіцієнт стажу, обчислений відповідно до статті 25 Закону з урахуванням кратності 1,35).

Отже, розмір пенсії ОСОБА_1 за двоскладовою формулою станом на останнє звернення до управління ПФУ становив би 1235,16 грн., у тому числі: 225,63 грн. - основний розмір пенсії, обчислений відповідно до пункту 2 статті 27 Закону (168,00 грн. + 57,63 грн.), 1086,37 грн. - доплата до прожиткового мінімуму відповідно до статті 28 Закону (з 01.05.2017 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність становить 1312,00 грн.), 9,03 грн. - доплата за понаднормативний стаж відповідно до статті 28 Закону (225,63 грн. * 4%), 85,87 грн. - зменшення розміру пенсії на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію (1321,03 грн. х 6,5%).

За встановлених обставин, вбачається, що розмір пенсії, обчислений відповідно до п.1 ст.27 Закону (1261,87 грн.), є більшим, ніж розмір пенсії, обрахований відповідно до п.2 ст.27 Закону (1235,16 грн.).

Розмір пенсії, зазначений ОСОБА_1 у своїх поясненнях до позовної заяви не відповідає чинному законодавству, зокрема у наданому розрахунку позивачем не враховане обмеження розміру першої складової (до 01.01.2004 року) сумою у 168 грн., що передбачено ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постановами Кабінету Міністрів України № 544 від 15.04.2003 року, № 1783 від 20.11.2003 року, № 312 від 11.03.2004 року, у звязку з чим подальший розрахунок є неправильним.

Щодо застосування абзацу 3 частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вищенаведеною законодавчою нормою передбачено, що розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 Закону.

В частині 1 статті 42 Закону (станом на час звернення ОСОБА_1 до ПФУ) було визначено, що пенсії призначені за Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Основоположними правовими актами, що регулюють вказане питання є Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.07.2003 року №1078 (зі змінами), якими індексація окремих складових пенсії у переліку грошових доходів громадян, котрі підлягають індексації (п.2 Порядку), не передбачена.

На час звернення до суду частину 1 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключено на підставі Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року.

Дія частини 2 статті 42 Закону (станом на час звернення ОСОБА_1 до ПФУ) було зупинено до стабілізації економічної ситуації в країні згідно із Законом №1166-УІІ від 27.03.2017 року.

За встановлених обставин, зважаючи на вимоги пенсійного законодавства щодо заяви та документів для призначення пенсії, суд вважає, що дії Пенсійного фонду щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком з 04.07.2013 року, а не з 11.03.2013 року є правомірними, оскільки після внесення відомостей про припинення нею підприємницької діяльності, ОСОБА_1 набула статус непрацюючої особи та отримала право на пенсію.

Аналізуючи наведені вище норми Законів України про пенсійне забезпечення та призначення пенсії, з огляду на досліджені в ході судового розгляду письмові докази, зважаючи на те, що розмір пенсії, розрахований за ч.2 ст.27 вказаного Закону є меншим, ніж розмір пенсії, який нарахований та виплачується позивачу, тобто здійснення вказаного ОСОБА_1 перерахунку погіршило б її становище, враховуючи, що в порядку п. 4 Прикінцевих положень Закону, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі, при цьому відповідну заяву про згоду на отримання пенсії у меншому розміру (як неодноразово зазначалося у відповідях ПФУ) позивач не подала, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії Пенсійного фонду щодо відмови у перерахуванні та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до норм ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є правомірними.

Щодо посилання відповідача на пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду за захистом своїх прав, суд вважає за необхідне зазначити, що дійсно ч.2 ст.122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, в матеріалах справи наявні численні звернення ОСОБА_1 з приводу перерахунку її пенсії на підставі ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у яких крім іншого йдеться про те, що пенсію їй було призначено лише через шість місяців після першого звернення, у тому числі є відповіді ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Херсонської області №29/с-11 від 29.06.2017 року, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №103/С-99-1 від 11.07.2017 року, Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійний фонд України від 21.09.2017 року. У звязку з чим, та враховуючи те, що в ході судового розгляду встановлено правомірність дії Пенсійного фонду щодо призначення пенсії ОСОБА_1 04.07.2013 року та відмови у такому перерахунку, зважаючи на те, що розмір пенсії останньої розраховано із дотриманням вимог чинного пенсійного законодавства, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити по суті через їх необґрунтованість.

Керуючись ст.ст. 8-11, 73, 74, 77, 90, 139, 241-246, 263, п.п.10, 12 Перехідних положень КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1, Херсонська область Бериславський район смт.Козацьке вул.Першотравнева, 98, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Херсонська область м.Херсон вул.28 Армії, 6, .

Суддя О.О.Корсаненкова