Справа № 804/3447/16
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2018 року № 804/3447/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Григоровича П.О., суддів Аблова Є.В., Смолія І.В. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
доМіністерства юстиції України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання чинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Міністерства юстиції України, в якому позивачі просили (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог):

- визнати неправомірним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 18 січня 2016 року №109/5 «Про відмову в реєстрації політичної партії «Партія українських патріотів»;

- зобов'язати Міністерство юстиції України зареєструвати політичну партію «Партія українських патріотів» на підставі поданих документів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року в адміністративній справі № 804/3447/16 скасовано. Адміністративну справу №804/3447/16 передано до Окружного адміністративного суду м. Києва для розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.04.2017 адміністративну справу №804/3447/16 прийнято до свого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі підтримують заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просять суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що оскаржуваний наказ №109/5 від 18.01.2016 «Про відмову в реєстрації політичної партії «Партія українських патріотів» прийнятий на підставі необґрунтованих висновків Правового висновку щодо відповідності законодавству України установчих документів, поданих на реєстрацію політичної партії «Партія українських патріотів» від 23.12.2015.

Представник відповідача проти позову заперечує, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи. Так, заперечення представника відповідача мотивовані тим, що висновки Правового висновку щодо відповідності законодавству України установчих документів, поданих на реєстрацію політичної партії «Партія українських патріотів» від 23.12.2015 є обґрунтованими та такими, що не спростовані позивачами, а відтак оскаржуваний наказ №109/5 від 18.01.2016 «Про відмову в реєстрації політичної партії «Партія українських патріотів» є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції до 15.12.2017, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів, а повний текст рішення виготовлений з урахуванням п. 10 частини першої Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2015 за підписом голови політичної партії «Партія українських патріотів» ОСОБА_1 на адресу Міністерства юстиції України надійшла заява з установчими документами про реєстрацію вказаної політичної партії.

За результатами розгляду даної заяви та долучених документів правовою експертизою встановлено, що установчі документи партії не відповідають чинному законодавству та містять певні неузгодженості, про що складено правовий висновок щодо відповідності законодавству України установчих документів, поданих на реєстрацію політичної партії «Партія українських патріотів», погоджений з начальником управління реєстрації громадських формувань, друкованих засобів інформації та інформаційних агентств та затверджений директором Департаменту державної реєстрації 22.10.2015, в якому надано рекомендацію про відмову у реєстрації політичної партії «Партія українських патріотів» на підставі статті 11 Закону України «Про політичні партії в Україні».

25.11.2015 Міністерством юстиції України прийнято наказ №2423/5 про відмову в реєстрації політичної партії «Партія українських патріотів» з роз'ясненням можливості оскарження.

10.12.2015 за підписом голови політичної партії «Партія українських патріотів» ОСОБА_1 на адресу Міністерства юстиції України повторно надійшли установчі документи про реєстрацію вказаної політичної партії.

За результатами розгляду даної заяви та долучених документів правовою експертизою встановлено, що установчі документи партії не відповідають чинному законодавству та містять певні неузгодженості, про що складено правовий висновок щодо відповідності законодавству України установчих документів, поданих на реєстрацію політичної партії «Партія українських патріотів», погоджений з начальником управління реєстрації громадських формувань, друкованих засобів інформації та інформаційних агентств та затверджений директором Департаменту державної реєстрації 23.12.2015, в якому надано рекомендацію про відмову у реєстрації політичної партії «Партія українських патріотів» на підставі статті 11 Закону України «Про політичні партії в Україні».

18.01.2016 Міністерством юстиції України прийнято наказ №109/5 про відмову в реєстрації політичної партії «Партія українських патріотів» з роз'ясненням можливості оскарження.

Позивачі не погоджуючись із вказаним наказом Міністерства юстиції України від 18.01.2016 №109/5, оскаржили його до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про політичні партії в Україні» політична партія - це зареєстроване згідно з законом добровільне об'єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах.

Політичні партії в Україні створюються і діють тільки із всеукраїнським статусом.

Згідно частини 1 статті 11 Закону України «Про політичні партії» (в редакції, яка діяла на момент звернення з заявою про реєстрацію політичної партії та складання правового висновку), реєстрацію політичних партій здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань.

Процедура підготовки та оформлення рішень, які приймаються за результатами розгляду Міністерством юстиції України та його територіальними органами, документів щодо легалізації (реєстрації) громадських формувань, щодо державної реєстрації символіки політичних партій, а також рішень щодо реєстрації (погодження або взяття до відома) змін до статутних документів, щодо взяття до відома інформації про зміни у складі керівних органів громадських формувань, щодо державної реєстрації змін до положень, регламентів, списків третейських суддів постійно діючих третейських судів, щодо видачі дублікатів свідоцтва та/або статуту (положення) громадських формувань, щодо взяття до відома рішення про припинення громадського формування, щодо скасування запису про легалізацію (реєстрацію) громадських формувань, визначається «Порядком підготовки та оформлення рішень щодо легалізації об'єднань громадян та інших громадських формувань», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08.07.2011 №1828/5 (далі - Порядок №1828/5), який діяв на момент прийняття оскаржуваного наказу.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1828/5 легалізація (реєстрація) громадських формувань полягає у проведенні правової експертизи установчих документів на їх відповідність Конституції та іншим актам законодавства України, а у випадках, передбачених законодавством, також статуту (положенню) громадського формування, прийнятті рішення про легалізацію (реєстрацію) громадського формування, занесенні відомостей до відповідного реєстру та присвоєнні реєстраційного номера, видачі свідоцтва (крім громадських формувань, яким законодавством не передбачено видачу свідоцтва) або довідки.

Пунктом 7 Порядку №1828/5 визначено, що правову експертизу у Мінюсті проводить Управління реєстрації громадських формувань, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств Департаменту державної реєстрації.

На підставі пункту 8 Порядку №1828/5 Мінюст та його територіальні органи, зобов'язані у строк, визначений законами України та іншими актами законодавства України, прийняти одне з таких рішень, зокрема, про легалізацію (реєстрацію) громадського формування; про відмову в легалізації (реєстрації) громадського формування.

Згідно із пунктом 9 Порядку №1828/5 рішення, зазначені у пункті 8 цього Порядку, приймаються в межах установленого строку виключно на підставах, встановлених законами, а також прийнятими на їх виконання актами Кабінету Міністрів України та наказами Мінюсту України, а в разі реєстрації (погодження або взяття до відома) змін до статутних документів, взяття до відома інформації про зміни у складі керівних органів - також на підставі статуту (положення) відповідного громадського формування. Такі рішення оформляються наказами, до яких додається правовий висновок щодо відповідності законодавству України установчих документів, поданих на легалізацію (реєстрацію).

Правовий висновок в Мінюсті підписують спеціаліст, начальник відділу, погоджує начальник Управління і затверджує заступник директора Департаменту державної реєстрації. Рішення легалізуючого органу оформлюється у вигляді наказу, який підписує Міністр юстиції/керівник відповідного територіального управління юстиції. Невід'ємною частиною наказу є правовий висновок (пункти 11, 13 Порядку №1828/5).

Пунктом 22 Порядку №1828/5 визначено, що у разі якщо є підстави для відмови у легалізації (реєстрації) громадського формування, готуються правовий висновок про відмову з викладенням підстав відмови - конкретних положень законодавства України, яким суперечать (з якими не узгоджуються) статутні документи та/або норми статуту (положення), які порушені при прийнятті громадським формуванням відповідних рішень, та проект наказу. У наказі викладається рішення легалізуючого органу та роз'яснюється порядок його оскарження.

Отже, з наведених норм вбачається, що невід'ємною частиною оскаржуваного наказу про відмову у реєстрації політичної партії є правовий висновок з роз'ясненням причин відмови.

З правового висновку від 23.12.2015 вбачається, що партією не повністю враховані зауваження, викладені у правовому висновку до наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2015 №2423/5, а саме:

1) в порушення вимог частини першої статті 10 Закону України «Про політичні партії в Україні» та вимог наказу Міністерства юстиції України від 20.10.2004 №119/5 «Про затвердження форми Списку підписів громадян України, зібраних на підтримку рішення про створення політичної партії»:

- партією із зібраних 10 306 підписів, 490 - зібрано у 10 з 18 районів Сумської області, що становить менше двох третин районів зазначеної області;

- підписи зібрані без додержання форми Списку підписів громадян України, зібраних на підтримку рішення про створення політичної партії, а саме: відсутня інформація щодо прізвища, ім'я та по батькові, підпис, дата народження, місце проживання особи, яка збирала підписи за рішенням про створення партії та підтримала таке рішення, зазначено назву неіснуючого району;

- не подано підписів на підтримку рішення про створення партії, зібраних в Автономній Республіці Крим, місті Севастополі.

2) в порушення вимог пунктів 2-5 частини першої статті 8 Закону України «Про політичні партії в Україні»:

- Статут партії не містить процедуру прийняття, виключення, інші питання членства, порядок скликання, проведення зборів осередку, порядок роботи місцевої партійної організації партії, визначення норм представництва, порядок обрання делегатів, порядок прийняття рішень Всеукраїнським партійним з'їздом, порядок формування Ради Партії, процедури прийняття рішень Радою Партії, а лише містить посилання якими нормативно-правовими актами це регулюється;

- Статут партії не міститься порядку утворення, повноважень та терміну цих повноважень секретаріату, інших органів осередку;

- пункт 6.9 та інші пункту Статуту Партії, в частині входження до складу Партії первинних партійних організацій, не узгоджується із приписами статей 8, 9, 11, 21, 24 Закону України «Про політичні партії в Україні».

3) в порушення вимог статті 6 Закону України «Про політичні партії в Україні» до контролюючих органів партії обрано осіб, які вже є членами інших партій, а саме, ОСОБА_6, який входить до складу керівних органів первинного осередку №11 Святошинського району у місті Києві організації політичної партії «Партія регіонів» та ОСОБА_2, який входить до членів первинного осередку в Інгулецькому районні в місті Кривий Ріг Радикальної партії Олега Ляшка в Дніпропетровській області.

Досліджуючи правомірність підстав для відмови у проведення реєстрації політичної партії, викладених в правовому висновку від 23.12.2015, судом встановлено наступне.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про політичні партії в Україні» визначено, що рішення про створення політичної партії приймається на її установчому з'їзді (конференції, зборах). Це рішення має бути підтримано підписами не менше 10 тисяч громадян України, які відповідно до Конституції України мають право голосу на виборах, зібраними не менш як у двох третинах районів не менш як двох третин областей України, міст Києва і Севастополя та не менш як у двох третинах районів Автономної Республіки Крим.

Наказом Міністерства юстиції України від 20.10.2004 №119/5 «Про затвердження форми Списку підписів громадян України, зібраних на підтримку рішення про створення політичної партії», затверджено форму такого списку, відповідно до якого такий список повинен містити порядковий номер, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка ставить підпис, місце проживання, дату народження, особистий підпис. Також, такий список засвідчується підписом особи, яка збирала підписи, із зазначенням дати підпису та прізвища, ім'я, по батькові, дня, місяця, року народження, місце проживання такої особи.

Кількість областей в Україні 24 та міста Київ та Севастополь, складають 26 адміністративно-територіальних одиниць. Дві третини від вказаної кількості дорівнює 18 адміністративно-територіальним одиницям.

Так, партією зібрані підписи громадян України на підтримку рішення про створення політичної партії «Партія українських патріотів» у 18 областях.

Спір виник щодо додержання позивачами вимоги щодо збору підписів у двох третинах районів Сумської області, що є вирішальним для додержання вимог щодо кількості адміністративно-територіальних одиниць у яких зібрані підписи на підтримку створення партії.

У висновку відповідач зазначив, що партією зібрано 490 підписів - у 10 з 18 районів Сумської області (в області 18 районів), коли як дві третини районів області дорівнює 12 районам, що надало підстави зазначити про належний збір підписів лише у 17 територіальних одиницях, за їх мінімальної кількості 18.

З наданих копій списків по Сумській області вбачається збір підписів із порушеннями саме у Липоводолинському районі, Тростянецькому районі та Шосткинському районі, які на думку відповідача, свідчать про не належний збір підписів у Сумській області.

Так, суд ознайомившись із списками підписів зібраними у зазначених районах встановив наступне:

- в списку по Липоводолинському районі відсутня інформація щодо дати народження, повного місця проживання особи, яка збирала підписи;

- в списку по Тростянецькому районі відсутня інформація щодо дати народження особи, яка збирала підписи;

- в списку по Шосткинському районі зазначено невірну назву району, а саме замість вірної назви Шосткинський район зазначено помилкову - Шостинський район.

Вказаного позивачем в судовому засіданні не спростовано.

Однак, позивачем наголошується про не значимість вказаних порушень, а також на тому, що в дійсності підписи у Сумській області було зібрано саме у 12 районах, а не в 10, як зазначає відповідач.

Враховуючи, що вказана позивачем обставина не підтверджена, то суд приходить до висновку, що правовий висновок відповідача від 23.12.2015 в цій частині є обґрунтованим.

Також, суд відхиляє посилання позивачів на протиправність правового висновку від 23.12.2015 в частині не подання підписів на підтримку рішення про створення партії, зібраних в Автономній Республіці Крим.

Так, позивачі посилаються на рішення Конституційного суду України №2-рп/2007 від 12.06.2007, в якому зазначено, що в частині першій статті 10, а саме словосполучення «та не менш як у двох третинах районів» перед словами «Автономної Республіки Крим» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про політичні партії в Україні».

Однак, в правовому висновку від 23.12.2015 немає посилань про необхідність зібрання підписів саме у 2/3 районів Автономної Республіки Крим.

Щодо невідповідності законодавству положень статуту партії, то суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів пунктів 2-5 частини першої статті 8 Закону України «Про політичні партії в Україні» політичні партії повинні мати статут. Статут політичної партії має містити такі відомості: 2) перелік статутних органів політичної партії, порядок їх утворення, їхні повноваження і термін цих повноважень; 3) порядок вступу до політичної партії, зупинення та припинення членства в ній; 4) права та обов'язки членів політичної партії, підстави припинення чи зупинення членства в політичній партії; 5) порядок створення, загальну структуру та повноваження обласних, міських, районних організацій політичної партії та її первинних осередків.

Суд ознайомившись із Статутом політичної партії «Партія українських патріотів» встановив, що в Розділі 9 Статуту визначено перелік центральних органів партії та в Розділах 10-13 порядок утворення статутних органів політичної партії, їхні повноваження і термін цих повноважень, в Розділі 4 визначено членство в партії, права та обов'язки членів партії, підстави припинення чи зупинення членства в політичній партії, порядок вступу до політичної партії, зупинення та припинення членства в ній, в Розділах 7-8 визначено порядок створення, загальну структуру та повноваження обласних, міських, районних організацій політичної партії.

Що стосується тверджень відповідача стосовно відсутності в Статуті партії порядку утворення, повноважень та терміну цих повноважень секретаріату, інших органів осередку, то необхідно зазначити, що Законом України «Про політичні партії в Україні» не передбачено обов'язкової наявності в структурі партії секретаріату та наявності інформації про нього в Статуті політичної партії.

Щодо не узгодженості пункту 6.9 та інших пунктів Статуту Партії, в частині входження до складу Партії первинних партійних організацій, із приписами статей 8, 9, 11, 21, 24 Закону України «Про політичні партії в Україні», то необхідно зазначити наступне.

Пункт 6.9 Статуту політичної партії «Партія українських патріотів» визначає повноваження зборів осередку.

В той час, як статті 8, 9, 11, 21, 24 Закону України «Про політичні партії в Україні» визначають статут політичної партії, найменування та символіку політичної партії, реєстрацію політичної партії, заборону політичної партії, анулювання реєстрації.

Отже, суду не зрозуміло в чому саме полягає невідповідність пункту 6.9 та інших пунктів Статуту Партії вимогам статей 8, 9, 11, 21, 24 Закону України «Про політичні партії в Україні».

Так вказаного не пояснено відповідачем ні в судовому засіданні, ні в письмових запереченнях, ні в додаткових письмових запереченнях.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що правовий висновок відповідача від 23.12.2015 в цій частині є не обґрунтованим та таким, що спростовується матеріалами справи.

Що стосується порушень вимог статті 6 Закону України «Про політичні партії в Україні», то необхідно зазначити наступне.

Так, в правовому висновку від 23.12.2015 зазначено, що до контролюючих органів партії обрано осіб, які вже є членами інших партій, а саме, ОСОБА_6, який входить до складу керівних органів первинного осередку №11 Святошинського району у місті Києві організації політичної партії «Партія регіонів» та ОСОБА_2, який входить до членів первинного осередку в Інгулецькому районні в місті Кривий Ріг Радикальної партії Олега Ляшка в Дніпропетровській області.

Матеріали справи свідчать, що до реєструючого органу партією подано заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з проханням виключення зі складу керівних органів/членів первинного осередку №11 Святошинського району в місті Києві організації політичної партії «Партія регіонів» та Інгулецької району міста Кривий Ріг Радикальної партії Олега Ляшка в Дніпропетровській області.

В правовому висновку здійснено зауваження щодо неможливості участі у декількох політичних партіях одночасно, оскільки відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про політичні партії» громадянин України має право будь-який час, зокрема, припинити своє членство в політичній партії шляхом подачі заяви до відповідних статутних органів політичної партії. Членство в політичній партії, зокрема, припиняється з дня подання такої заяви та не потребує додаткових рішень.

Суд погоджується із доводами відповідача щодо неможливості врахування вказаних заяв на підтвердження відсутності членства вказаних осіб в інших партіях, оскільки відсутнє підтвердження подачі вказаних заяв до політичних партій, яким вони адресовані, крім того, заяви не містять дати їх складання.

Отже, обрання вказаних осіб до контролюючих органів партії, матиме наслідком порушення частини другої статті 6 Закону, відповідно до якої громадянин України може перебувати одночасно лише в одній політичній партії.

Доводи представника позивача, що він ніколи не був членом інших партій, проте особисто склав заяву про вихід із іншої партії задля усунення зауважень відповідача суд не вважає обґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Враховуючи встановлене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Міністерства юстиції України є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя П.О. Григорович

Судді Є.В. Аблов

І.В. Смолій