Справа № 813/4330/17
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/4330/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Коморного О.І., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання неправомірною постанови державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2.

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання неправомірною постанови ВП № 54638724 про відкриття виконавчого провадження винесеної 06.09.2017 року Державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем неправомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки на думку позивача, Львівський окружний адміністративний суд виніс рішення по справі, що мала б розглядатися в цивільному провадженні. Оскільки дане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа виданого Львівським окружним адміністративним судом, таке є неправомірним. Окрім того, зазначає, що звертався із скаргою до начальника ДВС Стрийського МРУЮ з даного приводу та з проханням зупинити виконавче провадження на час вирішення справи у Стрийському міськрайонному суді щодо зобовязання позивача повернути в державну власність земельну ділянку з приведенням її у придатний стан для використання за цільовим призначенням. Проте вказана скарга не була задоволена. Просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач жодного разу не прибув, подавав неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач відзиву на позов не подав, представника не направив.

На підставі ч. 3, 5, 9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України справа розглядається в письмовому провадженні.

Суд повно, всебічно, обєктивно оцінив подані докази та

встановив:

Постановою державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області 06.09.2017 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа виданого 25.11.2016 року Львівським окружним адміністративним судом про зобовязання ОСОБА_1 за власний рахунок здійснити знесення самовільно збудованого бетонного фундаменту (територія ДП Стрийський лісгосп) біля житлового будинку №59 по вул. І.Франка в м. Моршин Львівської області.

06.10.2017 року Стрийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області листом №09-14-7/12491 розглянув скаргу позивача від 14.09.2017 року та повідомив, що така не підлягає здоволеню. Крім того, повідомив про застосування заходів примусового виконання передбачені ст. 63 Закону України Про виконавче провадження у випадку невиконанням ОСОБА_1 виконавчого листа №813/5830/14 від 25.11.2016 року.

Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України Про виконавче провадження (редакція від 17.02.2017року №1404-19).

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження згідно ст. 2 Закону України Про виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ст. 3 Закону України Про виконавче провадження рішення підлягають примусовому виконанню на підставі таких виконавчих документів:1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;1-1) судові накази;2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;3) виконавчих написів нотаріусів;4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;9) рішень (постанов) субєктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Виконавець згідно з ч.1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з ч.6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно ч.1, 2 ст. 63. Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Посилання позивача на ту обставину, що державний виконавець не мав приймати до виконання виконавчий лист № 813/5830/14 від 25.11.2016 року, оскільки, на думку позивача, Львівський окружний адміністративний суд не повноважний був розглядати дану справу є безпідставним, оскільки виконавець не має права здійснювати оцінку рішення суду, яке набрало законної сили, а повинен вчиняти дії по виконанню виконавчого документа виданого на підставі рішення суду.

Посилання позивача на ту обставину, що Стрийським міськрайонним судом Львівської області розглядається справа за позовом першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури в інтересах Державного підприємства Стрийське лісове господарство з вимогою зобовязати повернути в державну власність в особі Львівської державної обласної адміністрації, самовільно зайняту ОСОБА_3 земельну ділянку із земель лісогосподарського призначення з приведенням її у придатний стан для використання за цільовим призначенням, теж є безпідставним, оскільки розгляд іншим судом іншої справи не є визначеною законом підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 06.09.2017 року державний виконавець відкрив виконавче провадження № 54638724 на підставі виконавчого листа №813/5830/14 року виданого Львівським окружним адміністративним судом 25.11.2016 року в порядку та згідно Закону України Про виконавче провадження, яким зобов'язав ОСОБА_1 за власний рахунок здійснити знесення самовільно збудованого бетонного фундаменту (територія ДП Стрийський лісгосп) біля житлового будинку №59 по вул. І.Франка в м. Моршин Львівської області.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на неправомірність дій відповідача.

Кожна сторона згідно із частиною першою статті 77 КАС України повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, субєктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані повністю. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати згідно ст. 139 КАС України позивачеві відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-248, 256, 287, 294, 295 КАС України, суд

у х в а л и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 287 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Коморний О.І.