Справа № 800/141/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018

м. Київ

справа № 800/141/17

провадження № П/9901/44/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Берназюка Я.О., Гімона М.М., Гриціва М.І., Стародуба О.П.,

за участі секретаря судового засідання Слободян О.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник: ОСОБА_2,

відповідач - Вища рада правосуддя,

представник: Русакова І.Г.,

третя особа: Вища кваліфікаційна комісія суддів України

представник: Карлаш Д.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила визнати незаконним та скасувати Рішення Вищої ради правосуддя № 594/0/15-17 від 23 березня 2017 року про звільнення з посади судді Малиновського районного суду міста Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (за вчинення істотного дисциплінарного проступку).

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 07 квітня 2016 року Вищою кваліфікаційною комісією суддів України (далі - Комісія) розглянута дисциплінарна справа № 3888/дп-15 та прийнято Рішення № 787/дп-16 від 07 квітня 2016 року, яким рекомендовано Вищій раді юстиції розглянути питання про звільнення з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси Жуган Любов Володимирівну з підстав, передбачених пунктом 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України (за порушення присяги). Вища рада правосуддя, розглянувши Рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 787/дп-16 від 07 квітня 2016 року, 23 березня 2017 року вирішила звільнити ОСОБА_1 з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси.

Вказує, що у Рішенні Вищої ради правосуддя не зазначено жодних ознак порушення суддею ОСОБА_1 присяги судді, не заначено, в чому вони полягали, не зазначено обгрунтувань та доказів цього, а лише в загальному зазначено, що встановлені Комісією факти щодо поведінки судді ОСОБА_1 свідчать про вчинення нею істотного дисциплінарного проступку. Вважає, що Вища рада правосуддя не врахувала стаж роботи судді ОСОБА_1 на посаді судді на час прийняття спірного рішення, позитивну характеристику, завантаженість щодо об'сягу розгляду справ та те, що до дисциплінарної відповідальності раніше не притягувалась, на посаді судді, здійснюючи правосуддя, не допускала свідомого та систематичного порушення законів України, сумлінно виконувала посадові обов'язки. Крім того, покликається на те, що Рішенням Вищої ради правосуддя застосовано строк притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, що не існував на час постановлення суддею ухвали про забезпечення позову.

В запереченнях на позовну заяву Вища рада правосуддя просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. Вказує, що оскаржуване рішення ухвалене за результатами всебічного дослідження матеріалів дисциплінарної справи, з дотримання всіх приписів законодавства, зокрема і вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративног осудочинства України.

Адміністративний позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 Указом Президента України № 346/2008 від 14 квітня 2008 року призначена на посаду судді Малиновського районного суду міста Одеси строком на п'ять років. Верховною Радою України 16 травня 2013 року обрана суддею безстроково.

До Вищої ради юстиції надійшло рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія) від 7 квітня 2016 року № 787/дп-16 про направлення рекомендації для вирішення питання про звільнення судді Малиновського районного суду міста Одеси Жуган Любові Володимирівни з підстав, передбачених пунктом 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України (за порушення присяги).

Протоколом автоматизованого розподілу матеріалів між членами Вищої ради юстиції від 20 квітня 2016 року доповідачем у цій справі визначено члена Вищої ради юстиції ОСОБА_7

30 вересня 2016 року набрали чинності закони України від 2 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII).

5 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя».

12 січня 2017 року Вищою радою юстиції прийнято рішення про реорганізацію Вищої ради юстиції у Вищу раду правосуддя, набуття членами Вищої ради юстиції статусу членів Вищої ради правосуддя та здійснення повноважень членів Вищої ради правосуддя.

За наслідками перевірки відомостей, викладених у вказаному рішенні Комісії, член Вищої ради правосуддя ОСОБА_7 дійшла висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади судді Малиновського районного суду міста Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 23 березня 2017 року № 594/0/15-17 ОСОБА_1 звільненно з посади судді Малиновського районного суду міста Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Не погоджуючись із вказаним Рішення Вищої ради правосуддя, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення від 23 березня 2017 № 594/0/15-17, відповідач покликався на те, що встановлені Комісією факти щодо поведінки судді ОСОБА_1 свідчать про вчинення нею істотного дисциплінарного проступку, а вчинені суддею дії свідчать про допущення нею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя (пункт 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII) та є підставою для її звільнення відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками Вищої ради правосуддя, виходячи з наступного.

Згідно Рішення від 23 березня 2017 року Комісією встановлено, що в лютому - квітні, жовтні, грудні 2015 року та березні 2016 року на адресу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшли скарги президента громадської організації «Верховенство права» ОСОБА_8, звернення народних депутатів України ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та лист із секретаріату Вищої ради юстиції, до яких долучено ідентичні за змістом скарги ОСОБА_8, а також звернення директора товариства з обмеженою відповідальністю «Главбуд плюс» (далі - ТОВ «Главбуд плюс») ОСОБА_11 та представника товариства ОСОБА_12 щодо поведінки судді Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1, яка може мати наслідком притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Комісії від 22 грудня 2015 року № 3888/дп-15 стосовно судді ОСОБА_1 відкрито дисциплінарну справу.

За результатами розгляду дисциплінарної справи 7 квітня 2015 року Комісією прийнято рішення № 787/дп-16 про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції для вирішення питання про звільнення судді Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України (порушення присяги).

Відповідно до пункту 31 розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УШ заяви (скарги) щодо поведінки суддів місцевих та апеляційних судів, отримані Вищою кваліфікаційною комісією суддів України до набрання чинності цим Законом, передаються для розгляду Вищій раді правосуддя, якщо на день набрання чинності цим Законом Комісією не прийнято рішення про відкриття або відмову у відкритті дисциплінарної справи.

Якщо на день набрання чинності цим Законом Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прийнято рішення про відкриття дисциплінарної справи, така справа розглядається колегіями Комісії, визначеними за її рішеннями, у порядку, що діяв на день відкриття дисциплінарної справи. Ухвалюючи рішення за результатами розгляду таких дисциплінарних справ, Вища кваліфікаційна комісія суддів України застосовує дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом.

Так, Комісією встановлено та підтверджено Вищою радою правосуддя, що до Малиновського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_14 до ОСОБА_11, ТОВ «Охоронне агентство «Гепард», третя особа - ОСОБА_15 про звільнення та усунення перешкод у користуванні майном, передана до провадження судді ОСОБА_1 4 листопада 2014 року відповідно до вимог статті 11-1 ЦПК України.

У позовній заяві ОСОБА_14 просив:

- звільнити ОСОБА_11 з посади директора ТОВ «Главбуд плюс»;

- виключити з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців запис про ОСОБА_11, як директора ТОВ «Главбуд плюс»;

- заборонити ТОВ «Охоронне агентство «Гепард», ОСОБА_11 та будь-яким іншим юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які дії щодо недопущення ОСОБА_14 до нежитлових будівель і споруд, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Остапа вишні, 1, що належать ТОВ «Главбуд плюс»;

- усунути перешкоди ОСОБА_14 стосовно недопущення ТОВ «Охоронне агентство «Гепард», ОСОБА_11 та будь-якими іншими юридичними та фізичними особами до нежитлових будівель і споруд, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 1, що належать ТОВ «Главбуд плюс».

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 5 листопада 2014 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 10 грудня 2014 року.

Крім того, ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 5 листопада 2014 року частково задоволено заяву ОСОБА_14 про забезпечення позову.

Відсторонено ОСОБА_11 від посади директора ТОВ «Главбуд плюс» з 5 листопада 2014 року.

Призначено ОСОБА_14 виконувачем обов'язків директора ТОВ «Главбуд плюс» з 5 листопада 2014 року до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.

Зобов'язано державного реєстратора відділу реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції виключити з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців запис про ОСОБА_11 як директора ТОВ «Главбуд плюс» та включити запис про ОСОБА_14 як директора ТОВ «Главбуд плюс».

Заборонено ТОВ «Охоронне агентство «Гепард», ОСОБА_11 та будь-яким іншим юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які дії щодо недопущення ОСОБА_14 до нежитлових будівель і споруд, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 1, що належать ТОВ «Главбуд плюс».

Зобов'язано ОСОБА_11 передати ОСОБА_14 статут і печатки ТОВ «Главбуд плюс».

Згідно з частиною першою статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Позов забезпечується у способи, передбачені статтею 152 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її подання. У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову.

Як встановлено Комісією, усі вимоги, викладені у позовній заяві та заяві про забезпечення позову, є ідентичними. Таким чином, Комісія прийша до вірного висновку, що забезпечуючи позов у спосіб, що не передбачений нормами ЦПК України, суддя ОСОБА_1 відсторонила ОСОБА_11 від посади директора ТОВ "Главбуд плюс" та призначила ОСОБА_14 виконуючим обов'язків директора цього товариства, отже, до початку розгляду справи суддя фактично вирішила її по суті. Зазначені обставини викладені в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 03 грудня 2014 р. за наслідками перегляду ухвали про забезпечення позову.

Зокрема, апеляційним судом вказано, що стаття 152 ЦПК України не передбачає вжиття судом таких заходів забезпечення позову, як відсторонення від посади та призначення на посаду. У зв'язку з цим суд першої інстанції, порушивши вимоги статей 151- 153 ЦПК України, вийшов за межі своїх процесуальних повноважень та без належних доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, зазначив наперед про результати розгляду справи по суті. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що заходи забезпечення позову, які застосовані судом першої інстанції, суперечать правовій природі забезпечення і меті його застосування.

Апеляційний суд Одеської області в ухвалі від 03 грудня 2014 р.вказав, що порушення судом першої інстанції зазначених вимог є порушенням принципу верховенства права, проголошеного Конституцією України, та положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вирішення справи судом, встановленим законом, оскільки ухвала про забезпечення позову прийнята судом поза межами його компетенції. Постановлена судом першої інстанції ухвала скасована апеляційним судом з постановленям нової ухвали про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову.

Оцінивши в сукупності факти та обставини, встановлені за результатами дисциплінарного провадження, з огляду на положення статті 55 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній на момент звернення зі скаргами (далі - Закон № 2453-VI), і статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції», Комісія дійшла висновку, що порушення вимог процесуального закону під час вирішення питання про забезпечення позову, допущені суддею ОСОБА_1 внаслідок неналежного ставлення до службових обов'язків, є істотними і призвели до вчинення перешкод діяльності суб'єкта господарювання, а також порочать звання судді, викликають сумнів у її об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності судових органів.

Зважаючи на викладені обставини, на підставі статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» Комісія прийняла рішення про направлення зазначеного висновку до Вищої ради юстиції з рекомендацією розглянути питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді за порушення присяги.

Оцінюючи спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 83 Закону № 2453-VI суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за істотні порушення норм процесуального права при здійсненні правосуддя, пов'язані, зокрема, з необґрунтованим забезпеченням позову.

Згідно з частиною другою статті 83 Закону № 2453-VI скасування або зміна судового рішення не тягне за собою дисциплінарної відповідальності судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли порушення допущено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов'язків.

За приписами статті 54 Закону № 2453-VI суддя зобов'язаний: своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики; виявляти повагу до учасників процесу; додержуватися присяги судді; не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, в тому числі і таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України підставами для звільнення судді є: вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

У статті 115 Закону № 1402-VIII зазначено, що відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу.

Пунктом 1 частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII встановлено, що дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується у разі: вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов'язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який із таких фактів: суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду (пункт 1 частини дев'ятої статті 109 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до частини шостої статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» за результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду погоджується з висновком Вищої ради правосуддя, що встановлені Комісією факти щодо поведінки судді ОСОБА_1 свідчать про вчинення нею істотного дисциплінарного проступку. Вчинені суддею ОСОБА_1 дії, про які зазначено в рішенні Комісії, свідчать про допущення нею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя (пункт 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII) та є підставою для її звільнення відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Покликання позивача на те, що ОСОБА_14, як співласник з часткою 50 % ТОВ "Главбуд Плюс" згідного чинного законодавства має право контролю за діяльністю товариства, є безпідставними, оскільки Комісією вірно встановлено та підтверджено відповідачем, що постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суддя ОСОБА_1 втрутилась в корпоративні відносини господарюючого суб'єкта та вийшла за межі своїх процесуальних повноважень.

Щодо строку застосування дисциплінарного стягнення, колегія суддів зазначає, що Законом № 2453-VI та Законом України «Про Вищу раду юстиції» в редакції, чинній на момент вчинення суддею дисциплінарного проступку, строки давності притягнення судді до відповідальності з підстав порушення присяги не встановлювались.

Відповідно до частини одинадцятої статті 109 Закону № 1402-VIII дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці чи здійснення відповідного дисциплінарного провадження.

Відповідачем вірно зазначено, що запровадження такого строку є заходом, який покращує становище судді порівняно із ситуацією, коли строк законодавством визначений не був, а тому в силу положень статті 58 Конституції України встановлений зазначеною нормою строк підлягає застосуванню.

Таким чином, строк застосування дисциплінарного стягнення не сплинув.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що оскаржене Рішення відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, таке прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, пропорційно та з дотриманням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За правилами статті 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя відмовити повністю.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А.Ю. Бучик

судді Я.О. Берназюк

М.М. Гімон

М.І. Гриців

О.П. Стародуб

Повне судове рішення складено 06 березня 2018 року.