Справа № 471/7/18-а
Суддя: Скарницька І. Б.
Дата ухвалення: 2018-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 471/7/18-а
Провадження №2-а/471/2/18
Номер рядка звіту 18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2018 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Скарницької І.Б.,

за участю секретаря - Данілової Л.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Каблучого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Братське адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до СРПП Братського відділу Головного управліня поліції в Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до СРПП Братського відділу Головного управління НП в Миколаївській області, в якому просить суд скасувати постанову серії БР № 953275 від 29.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст.122 КУпАП в розмірі 425 грн., провадження по адміністративній справі закрити відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач під час судового засідання позивач позовні вимоги підтримав повністю, суду показав, що 29 грудня 2017 року він рухався по вул. Вороніна в смт. Братське, при здійснення повороту праворуч на вул. Некрасова, він пересвідчився у відсутності пішоходів та продовжив рухатися по вул. Некрасова. При цьому він бачив, що на пішохідному переході стояло два автомобіля, а позаду них переходили дорогу пішоходи. Їм він перешкод для переходу дороги не здійснив, проте був зупинений інспектором Каблучим О.В., який прийняв постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Представник позивача також підтримала позовні вимоги, зазначала, що при складанні постанови інспектором не було досліджено усіх доказів, не допитано всіх свідків. До показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід відноситися критично, оскільки, відповідно до шкільного журналу, на другому уроці, який починається о 9.30 годині, свідки були присутні, тоді як постанова складена також о 9.30 годині, що спростовує той факт, що саме ці свідки були присутні при вказаних подіях. Крім того, інспектор не мав права виносити постанову за місцем зупинки транспортного засобу, та зміст постанови не відповідач всім вимогам закону.

Інспектор Братського ВП Каблучий О.В. позов не визнав, суду показав, що 27.12.2017 року він зупинив позивача за порушення ПДР, так як позивач не пропустив пішоходів, двох неповнолітніх дівчат, які переходили пішохідний перехід перед його автомобілем. Після зупинення позивач почав вести себе агресивно, виражатися нецензурною лайкою на адресу інспектора. Інспектор пояснював причину зупинки, проте позивач не погоджувався, та пояснював, що пішоходів на переході не було. Оскільки свідки є неповнолітніми, він не міг їх допитати на місці складання протоколу, а поїхав до шкоди та в присутності шкільного психолога відібрав від них пояснення.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що 27.12.2017 року він перебував в машині з позивачем, їхали по вул.. Вороніна, перед поворотом направо перед базаром на пішохідному переході пішоходів не було, проте позивач зупинився, так як це передбачено ПДР. Чому працівники поліції зупинили ОСОБА_1 він не розуміє.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що 27.12.2017 року чекала на ОСОБА_1 біля базару в смт. Братске Миколаївської області. Бачила, як він їхав по вул.. Вороніна і при повороті направо, перед пішохідним переходом він зупинився. На переході пішоходів не було і він поїхав далі. На думку свідка, зупинка перед пішохідним переходом є обов'язкова для водіїв, навіть якщо там не має пішоходів, це передбачено ПДР.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що 27.12.2017 року він як відповідальний перевіряв наряд поліції, який чергував біля базару в смт. Братське Миколаївської області. Коли він перебував біля наряду, бачив як по пішохідному переходу йшли дві дівчини, і коли вони були майже на середині переходу, водій ОСОБА_1, який повертав праворуч не надав їм перевагу в русі та не зупинився. Якби дівчата на зупинилися перед машиною, він би їх збив.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що він 27.12.2017 року перевіряв наряд поліції. Бачив, як по пішохідному переходу йшли дві дівчини, які на середині переходу вимушені були зупинитися, оскільки водій ОСОБА_1 їх не зупинив. Оскільки водій ОСОБА_1 після зупинку почав вести себе агресивно, вину свою не визнав, він, свідок підійшов до дівчат, з'ясував їх дані, і оскільки вони неповнолітні допитували їх згодом в присутності шкільного психолога.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що 27.12.2017 року вона йшла до школи з ОСОБА_4 На пішохідному переході біля базару їх не пропустив водій. Вони вимушені були зупинитися на середині переходу інакше їх би збив автомобіль. Пройшовши певну відстань, їх наздогнав інспектор, запитав їх прізвища, а згодом в школі їх допитали по даному факту.

Свідок ОСОБА_4 також показала, що 27.12.2017 року, близько 9 ранку вони з ОСОБА_5 йшли по пішохідному переходу в районі базару, і їх ледь не збив автомобіль «Нива». Потім їх наздогнав інспектор, запитав їх прізвища, а згодом в школі їх допитали по даному факту в присутності шкільного психолога.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив.

27 грудня 2017 року о 9.30 годині в смт. Братске водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 2121 д/н НОМЕР_1 на перехресті вул.. Вороніна та Некрасова при повороті праворуч н дав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України, про що було складено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №953275 та до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В силу ч. 1 ст. 9 КАСУ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 4.7 Правил дорожнього руху України, пішоходи повинні переходити проїжджу частину по пішохідним переходам.

Відповідно до п. 16.2 вказаних Правил водій, повертаючи направо чи наліво, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що водій ОСОБА_1 повертаючи праворуч з вул. Вороніна на вул. Некрасова в смт. Братське допустив порушення п. 16.2 Правил та не надав їм переваги у русі та не пропустив їх коли вони переходили проїзну частину дороги по пішохідному переходу.

Цей факт також підтверджується показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Доказів того, що свідки макуха В.В. та ОСОБА_5 не могли бути присутніми під час цих подій, тому що вони перебували у школі позивачем не надано. Як пояснювали свідки, 27.12.2017 року у них не було навчань, а до школи вони йшли отримувати табель.

Отже, приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення, інспектор з'ясував всі обставини, які мають значення для справи та прийшов до висновку про винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Що ж стосується тверджень позивач, що інспектором було допущено порушення під час розгляду адміністративного справи на місці зупинки, суд зазначає наступне.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції). Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121 1, 121 2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ).

Таким чином, розглядаючи справу за місцем вчинення адміністративного правопорушення, інспектор діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законом.

Також позивач посилається на те, що форма та зміст постанови не відповідають вимогам діючого законодавства.

Згідно ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пунктом п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення повинна містити найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Всім цим вимогам постанова від 27.12.2017 року відповідає.

Згідно п. 53 Рішення ЄСПЛ по справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява №387/03); при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом»; тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що під час судового розгляду справи, відповідач довів правомірність свого рішення, за таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 241, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до СРПП Братського відділу Головного управліня поліції в Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів.

Суддя - Скарницька І. Б.,