Справа № П/811/604/17
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2018 рокусправа № П/811/604/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

суддя - доповідач: Олефіренко Н.А.

судді: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

За участю представників:

Позивача - Федіченко О.П. ( довіреність від 17.01.2018 року № 59)

Відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 р. (суддя Р.І. Брегей) в адміністративній справі № П/811/604/17 за позовом Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства" Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року Дочірнє підприємство "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства" Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулось до суду із адміністративним позовом до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 04 листопада 2016 року в частині накладення штрафних санкцій у сумі 128670,69 грн. та 5414,48 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Олександрійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 01.01.2011року по 30.06.2016 року уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена планова виїзна документальна перевірка філії «Олександрійська ДЕД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 30.06.2016 року, про що був складений відповідний акт перевірки від 24.10.2016 року.

Актом перевірки встановлено порушення п.п.168.1.2, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, а саме підприємством при нарахуванні заробітної плати не перераховувався податок з доходів фізичних осіб у строки, встановлені Кодексом для місячного податкового періоду, за що передбачена відповідальність, встановлена пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України.

За результатами такої перевірки 04.11.2016 року були винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення № , про збільшення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст.127 Податкового кодексу України і нарахування пені.

Позивач вважає, що податковий орган безпідставно застосував до позивача приписи ст.127 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податковий орган протиправно застосував до спірних правовідносин положення статті 127 Податкового кодексу України з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень стали виключно несвоєчасність перерахування Позивачем до бюджету податку з доходів фізичних осіб, що перебувають в трудових відносинах з підприємством, та військового збору.

Сторони не заперечують, що підприємством в періоді, що перевірявся, в повному обсязі і своєчасно у відповідності до вимог ст.168 Податкового кодексу України нараховувався податок на доходи фізичних осіб - працівників підприємства та військовий збір, але перерахування певної частини такого податку та військового збору до бюджету проводилися із порушеннями строків, передбачених податковим законодавством. При цьому дохід (заробітна плата) працівникам підприємства виплачувався не в день нарахування, а в подальші дні враховуючи фінансові можливості платника.

В силу приписів пп.168.1.5. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивачем своєчасно та у повній відповідності до вимог ст.168 та п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України протягом періоду, що перевірявся, нараховувався та утримувався військовий збір.

При цьому, враховуючи що оподаткований дохід (заробітна плата) Позивачем своїм працівникам не виплачувався в день його нарахування, то у Позивача як податкового агента виникали зобов'язання щодо перерахуванню до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору у місячний термін.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків (п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 171.1 ст.171 Податкового Кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Підпунктами 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до п.п. 168.1.5. п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів наступних за місяцем нарахування доходу.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання) (п.п.168.1.4. п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок (абзац "а" п. 176.2 ст. 176 ПК України).

Отже, податковий агент зобов'язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

В п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Разом з тим, пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Положення статті 126 Податкового кодексу України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених ПК, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України

Положення статті 127 ПК встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Отже, п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України передбачена відповідальність саме за не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.11.2015 року № 21-2919а15, від 22.03.2016 № 21-3694а15 і в силу вимог ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування при застосуванні таких норм права.

Як видно з матеріалів справи позивач своєчасно нарахував податок з доходів фізичних осіб тобто узгодив податкові зобов'язання по даному податку, однак не здійснив перерахування до бюджету у визначені законом строки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки в діях позивача відсутній склад правопорушення, за яке передбачена відповідальність, передбачена п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, а тому, податковий орган діяв не в межах повноважень та не у спосіб передбачений законом та Конституцією України.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 р. в адміністративній справі № П/811/604/17- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 26.02.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 02.03.2018 року.

Суддя - доповідач: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак