Справа № 175/1927/17(2-а/175/47/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2018 рокусправа № 175/1927/17(2-а/175/47/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Кругового О.О.

судді: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року, (суддя суду першої інстанції Ж.М. Озерянська), ухвалену у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпро старшого лейтенанта поліції Дегтяренко Ольги Василівни про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення -

в с т а н о в и в :

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом яким просила визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 103922 від 26 травня 2017 року протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

Адміністративний позов обґрунтовано відсутністю в діях позивача складу правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та тим, що оскаржувану постанову відповідачем було прийнято із порушенням вимог чинного законодавства, а саме, справу про адміністративне правопорушення було розглянуто на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу. Вказаним, як зазначає позивач, суттєво порушені його права, відтак постанова підлягає скасуванню в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга яка фактично обґрунтована доводами адміністративного позову, та посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права остання просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення її вимог.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що інспектором 2 роти 1 батальйону УПП в м.Дніпро старшим лейтенантом поліції Дегтяренко О.В. 26 травня 2017 року винесено постанову серії ЕАА № 103922 якою водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Оскаржуваною постановою зазначено, що 26 травня 2017 року близько об 11.год. 01. хв.., у м. Дніпро по пр-ту К. Маркса 67 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Лексус» державний номерний знак НОМЕР_1 на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначених знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів « здійснила зупинку/ стоянку, чим порушила дію знаку 5.11 та п.17.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.

Вважаючи оскаржувану постанову серії ЕАА № 103922 від 26 травня 2017 року протиправною позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за наявністю належних на те підстав, матеріали справи містять достатньо належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції мають право розглядати справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 122 даного кодексу, а також накладати адміністративні стягнення.

Відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, за стоянку авто, що створює перешкоду дорожньому руху або загрозу безпеки руху.

Між тим, суд зазначає, що обов'язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, факт вчинення особою правопорушення в свою чергу має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до приписів ст. 77 КАС України, обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача, що зобов'язує суб'єкта владних повноважень посилатися тільки на ті докази, які були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження правомірності своїх дій відповідачем наданий в якості доказу провини водія відеозапис з місця події (а.с. 25) який було досліджено судом першої інстанції.

В свою, чергу наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів перелік яких визначений ст..251 КУпАП.

Зазначеною нормою не визначено як доказ постанову про адміністративне правопорушення, однак суд першої інстанції в якості доказу врахував оскаржувану постанову правомірність прийняття якої суд повинен був перевірити.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення є вже результатом оцінки сукупності доказів суб'єкта владних повноважень, вона вже повинна містити фактичні обставини які б підтверджували наявність або відсутність протиправного діяння; винність особи, яка вчинила правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції дослідив, що наявний в матеріалах справи оригінал постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с.4) та встановив, що постанову неможливо прочитати, оскільки друкований текст, шо становить зміст постанови стертий. Відтак, оскаржувана постанова не може бути візуально ідентифікована та використана при розгляді справи.

З метою надання правової оцінки оскаржуваній постанові, суд апеляційної інстанції ухвалою витребував у відповідача примірник постанови у справі про адміністративне правопорушення, складеної у відношенні позивача, однак відповідачем на вимогу суду зазначеної постанови надано не було.

Надаючи оцінку єдиному в матеріалах справи доказу відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора УПП в м.Дніпро Дегтяренко О.В. суд першої інстанції зробив висновок про доведеність відповідачем факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП оскільки транспортний засіб «Лексус» державний номер НОМЕР_1 здійснив зупинку у м. Дніпро по пр-ту К.Маркса 67 на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, без увімкненої аварійної світлової сигналізації.

Однак, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Так, відповідно до п.17.1 Правил дорожнього руху України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються як рух так і зупинка транспортних засобів на цій смузі.

Як вбачається з відеозапису, позивач, який керував транспортним засобом «Лексус» державний номер НОМЕР_1 здійснив зупинку у м. Дніпро по пр-ту К.Маркса 67 між транспортними засобами, які було припарковано з правого боку.

Відповідно до п. 15.5 ПДР України ставити транспортні засоби під кутом до краю проїзної частини дозволяється в місцях, де це не буде перешкоджати руху інших транспортних засобів.

Надаючи оцінку єдиному наявному в матеріалах справи доказу, відеозапису з місця події (а.с. 25) суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

По - перше, відповідач на якого КАС України покладає обов'язок доказувати правомірність свого рішення не надав жодного доказу на підтвердження того, що одна із смуг зазначеної ділянки дороги на якій був припаркований транспортний засіб позивача був урегульований дорожнім знаком 5.11.

По- друге, зі змісту співбесіди водія ОСОБА_1 та інспектора 2-ї роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпро старшого лейтенанта поліції Дегтяренко Ольги Василівни вбачається, що транспортні засоби, які були припарковано за автомобілем позивача частина яких також знаходилась на проїзній частині смуги, не порушували правила дорожнього руху, зокрема дорожній знак 5.11.

В свою чергу, з метою з'ясування обставин справи, перевірки доводів відповідача про порушення позивачем вимог знаку 5.11 при паркуванні автомобіля в м. Дніпро, пр.. Д. Яворницького, 67, судом апеляційної інстанції ухвалою було витребувано у відповідача докази на підтвердження місця розміщення знаку 5.11, за порушення якого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Копію ухвали про витребування доказів відповідачу було направлено електронною поштою на адресу УПП в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції, однак відповідачем на вимогу суду доказів у справі не надано.

Відтак, відповідачем, на якого ст. 77 КАС України, покладено обов'язок щодо доведення правомірності прийнятого ним рішення, не доведено правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення вимог знаку 5.11. Вказане є достатньою підставою для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про помилковість доводів позивача про наявність в діях відповідача з приводу розгляду справи на місці події, та винесення постанови без складання протоколу, ознак протиправності, з огляду на наступне.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення без скаладання протоколу.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що за приписами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, суд за наслідками розгляду справи про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, скасовуючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд вважає за необхідне закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 286, ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАА № 103922 від 26 травня 2017 року винесену інспектором 2 роти 1 батальйону УПП в м.Дніпро старшим лейтенантом поліції Дегтяренко О.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 05 березня 2018 року та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай