Справа № 826/25111/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

21 лютого 2018 року справа №826/25111/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Деревообробна компанія "РОІК" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Деревообробна компанія "РОІК")
доДержавного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Привалової Євгенії Євгенівни (далі по тексту - відповідач)
треті особи1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "РОІК" (далі по тексту - третя особа 1, ТОВ "Торговий дім "РОІК") 2. Головне територіальне управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - третя особа 2, ГТУЮ у місті Києві)
провизнання протиправним та скасування рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 21202391 від 08 травня 2015 року, яким проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на адміністративний корпус, що розташований м. Київ, вулиця Ремонтна, будинок 8-А, за суб'єктом: ТОВ "Торговий дім "РОІК", податковий номер 36823755
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає незаконним оскаржуване рішення від 08 травня 2015 року, виходячи з того, що при постановленні оскаржуваного рішення та вчиненні дії з видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно відповідач допустив суттєві порушення цілої низки норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень", інших норм законодавства, норм Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, а також не застосував норми пункту 4 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року закрито провадження в адміністративній справі №826/25111/15.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2017 року адміністративну справу №826/25111/15 прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року залучено до участі в адміністративній справі Головне територіальне управління юстиції у місті Києві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 травня 2015 року прийняте на підставі та у межах повноважень, з урахуванням всіх обставин, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні 30 листопада 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач та третя особа 1 своїх представників до суду не направили; на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, звертає увагу на наступне.

18 листопада 2009 року проведено загальні збори засновників (учасників) ТОВ "Торговий дім "РОІК", на яких представником позивача та представником фізичної особи ОСОБА_2 вирішено створити ТОВ "Торговий дім "РОІК", встановлено та затверджено статутний фонд ТОВ "Торговий дім "РОІК", визначено частки засновників підприємства в статутний капітал.

Рішення загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Торговий дім "РОІК" від 18 листопада 2009 року зафіксовано протоколом №1.

18 листопада 2009 року представником позивача та представником фізичної особи ОСОБА_2 підписано акт оцінки та приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ "Торговий дім "РОІК" №2, відповідно до якого представник позивача передав у статутний капітал ТОВ "Торговий дім "РОІК" частково свій вклад у вигляді майнового внеску, а представник ОСОБА_2 прийняв до статутного капіталу ТОВ "Торговий дім "РОІК" з подальшою передачею на баланс майно позивача, в тому числі частину майнового комплексу під літерою "А" - адміністративного корпусу загальною площею 2329,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, буд. 8а, загальною вартістю 11 259 736,68 грн.

23 листопада 2009 року проведено державну реєстрацію юридичної особи - ТОВ "Торговий дім "РОІК".

08 травня 2015 року відповідачем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 21202391, яким право власності на адміністративний корпус загальною площею 2329,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, буд. 8-А, зареєстровано за ТОВ "Торговий дім "РОІК", форма власності: приватна, та видано ТОВ "Торговий дім "РОІК" свідоцтво про право власності на вищезазначене нерухоме майно №37322820.

07 вересня 2015 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №43416618 позивачеві стало відомо про прийняття відповідачем вищезазначеного рішення, вважаючи його незаконним позивач звернувся до суду.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі в редакції від 05 квітня 2015 року, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення).

Абзацом першим частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор, серед іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною першою статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Частиною сьомою статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 3 частини першої статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками);

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за ким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Частиною другою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Згідно частини другої статті 30 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі по тексту - Порядок №868, тут і далі в редакції від 05 квітня 2015 року, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення).

Відповідно до пункту 6 Порядку №868 документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник.

Електронні документи оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів, електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Згідно пункту 13 Порядку №868 заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Відповідно до пункту 15 Порядку №868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно пункту 20 Порядку №868 за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 36 Порядку №868 передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до підпунктів 1 та 16 пункту 37 Порядку №868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Згідно пункту 42 Порядку №868 для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Матеріали справи підтверджують, що 08 травня 2015 року ТОВ "Торговий дім "РОІК" звернулося до відповідача із заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 11324689 щодо реєстрації права власності на адміністративний корпус, площею 2329,7 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 8а, державним реєстратором сформовано реєстраційну справу №00.

В матеріалах реєстраційної справи містяться наступні документи, подані ТОВ "Торговий дім "РОІК" для проведення державної реєстрації права власності: заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 травня 2015 року, квитанція про сплату плати за одержання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 травня 2015 року, квитанція про сплату адміністративного збору за реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08 травня 2015 року, паспорт та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_3, договір купівлі-продажу майнового комплексу від 30 вересня 2002 року, статут ТОВ "Торговий дім "РОІК", наказ "Про призначення директора" від 02 січня 2014 року №2, протокол зборів учасників ТОВ "Деревообробна компанія "РОІК" від 17 листопада 2009 року №12, інформаційна довідка від 26 лютого 2015 року №378, акт оцінки та приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ "Торговий дім "РОІК" від 18 листопада 2009 року №1, протокол загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Торговий дім "РОІК" від 18 листопада 2009 року №1, акт оцінки та приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ "Торговий дім "РОІК" від 18 листопада 2009 року №2, протокол загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Торговий дім "РОІК" від 30 грудня 2013 року №3, протокол зборів учасників ТОВ "Деревообробна компанія "РОІК" від 06 жовтня 2009 року №11-09, довідка від 28 грудня 2009 року №26, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно ТОВ "Торговий дім "РОІК" від 24 січня 2014 року, довіреність від ОСОБА_2 від 11 листопада 2009 року, технічний паспорт від 09 квітня 2010 року.

Як стверджує відповідач, рішення про державну реєстрацію права приватної власності ТОВ "Торговий дім "РОІК" на нерухоме майно прийнято на підставі договору купівлі-продажу майнового комплексу від 30 вересня 2002 року, акта оцінки та приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ "Торговий дім "РОІК" від 18 листопада 2009 року №2 та з урахуванням довідки від 28 грудня 2009 року №26.

Відповідно до пункту 52 Порядку №868 для проведення державної реєстрації права власності з видачою свідоцтва у зв'язку з передачею нерухомого майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає акт приймання-передачі об'єкта нерухомого майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна.

Згідно статті 8 Закону України "Про господарські товариства" (тут і далі в редакції від 05 листопада 2008 року, яка діяла на момент державної реєстрації третьої особи 1) товариство може відкривати поточні та вкладні (депозитні) рахунки у банках, а також укладати договори та інші угоди тільки після його реєстрації. Угоди, укладені від імені товариства до моменту реєстрації, визнаються такими, що укладені з товариством, тільки за умови їх подальшого схвалення товариством.

Угоди, укладені засновниками до моменту реєстрації товариства і надалі не схвалені товариством, тягнуть за собою правові наслідки лише для засновників.

Згідно частини першої статті 12 Закону України "Про господарські товариства" товариство є власником: майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до акта оцінки та приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ "Торговий дім "РОІК" №2, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржуване рішення, представник позивача передав у статутний капітал ТОВ "Торговий дім "РОІК" частково свій вклад у вигляді майнового внеску, а представник ОСОБА_2 прийняв до статутного капіталу ТОВ "Торговий дім "РОІК" з подальшою передачею на баланс майно позивача, в тому числі частину майнового комплексу під літерою "А" - адміністративного корпусу загальною площею 2329,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, буд. 8а, загальною вартістю 11 259 736,68 грн.

Документи, які підтверджують передання спірного нерухомого майна третій особі 1 та передачі нерухомого майна на баланс третій особі 1, державному реєстратору, а також до суду не надано, що підтверджується копією реєстраційної справи №00.

В матеріалах справи відсутні докази підписання між позивачем та ТОВ "Торговий дім "РОІК" акта приймання-передачі частини майнового комплексу під літерою "А" - адміністративного корпусу після державної реєстрації ТОВ "Торговий дім "РОІК" та подання такого акта державному реєстратору.

Фінансові звіти та баланси ТОВ "Торговий дім "РОІК" підтверджують, що станом на 30 червня 2011 року на балансі третьої особи 1 частина майнового комплексу - адміністративний корпус не обліковувався, отже, передача спірного нерухомого майна на баланс третьої особи 1 відповідно до акта оцінки та приймання-передачі майна від 18 листопада 2009 року №2 не відбулася.

Посилання відповідача на прийняття оскаржуваного рішення на підставі довідки від 28 грудня 2009 року №26, згідно якої станом на 28 грудня 2009 року майновий комплекс загальною площею 2329,7 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 8а на балансі позивача не перебуває, не беруться судом до уваги, оскільки згідно довідки позивача від 26 лютого 2016 року №002 частина в розмірі 79/100 майнового комплексу під літ. А, Б - загальною площею 2944,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 8а - адміністративний корпус загальною площею 2329,7 кв.м. під літерою "А" не передано ТОВ "Торговий дім "РОІК" у власність в якості внеску до статутного капіталу та не знято з балансу позивача.

Перебування вищезазначеного майна на балансі позивача підтверджується також виписками по рахунку позивача та фінансовим звітам позивача за період з 2010 по 2015 роки, з яких вбачається, що нерухоме майно перебуває на балансі позивача, амортизаційні відрахування здійснюються, окрім того, позивачеві продовжують нараховувати плату за всю земельну ділянку, на якій розташовано спірний адміністративний корпус, що підтверджується довідкою про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 21 серпня 2015 року №Ю-10474/2015 та податковою декларацією з плати за землю за 2016 рік.

В матеріалах справи містяться також договори оренди, акти приймання-передачі приміщень вказаного адміністративного корпусу в оренду, додаткові угоди до договорів оренди, укладені між позивачем та орендаторами, які підтверджують, що протягом 2011-2015 років позивач продовжував використовувати частину майнового комплексу - адміністративний корпус площею 2329,7 кв.м. по вул. Ремонтна, 8а, передавав його в оренду третім особам, що спростовує передачу вищезазначеного нерухомого майна ТОВ "Торговий дім "РОІК" 18 листопада 2009 року.

Таким чином, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що в матеріалах реєстраційної справи №00 відсутні документи, що підтверджують факт передачі частини майнового комплексу (літ. А) площею 2329,7 кв.м. по вул. Ремонтна, 8а у місті Києві Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "РОІК".

Будь-які докази, які б спростовували вищезазначене до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, матеріали справи підтверджують, що 30 вересня 2002 року між позивачем та Приватним підприємством "Компанія "Діамет" укладено договір купівлі-продажу майнового комплексу, відповідно до пункту 1 якого позивач придбав майновий комплекс площею 2944,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, буд. 8-А, що складається з адміністративного корпусу під літерою "А", площею 2329,7 кв.м., та гаража під літерою "Б", площею 615,0 кв.м.

Право власності позивача на вищезазначений майновий комплекс зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 05 листопада 2002 року та записано в реєстрову книгу №14п-39 за реєстровим номером 1950п.

16 травня 2007 року між позивачем та ТОВ "Будівельно інвестиційне підприємство "Фармбудсервіс" укладено договір купівлі-продажу частини майнового комплексу-гаража, відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого, позивач передав у власність ТОВ "Будівельно інвестиційне підприємство "Фармбудсервіс" гараж (літ. Б) загальною площею 615,0 кв.м., що складає 21/100 частину від майнового комплексу (літ. А, Б) загальною площею 2944,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, буд. 8-А.

Відповідно до статті 191 Цивільного кодексу України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю.

Підприємство або його частина можуть бути об'єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів.

Згідно частини першої статті 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що майновий комплекс площею 2944,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, буд. 8-А, що складається з адміністративного корпусу під літерою "А", площею 2329,7 кв.м., та гаража під літерою "Б", площею 615,0 кв.м. після укладення договору купівлі-продажу від 16 травня 2007 року перебуває у спільній власності позивача та ТОВ "Будівельно інвестиційне підприємство "Фармбудсервіс".

Частинами другою та третьою статті 367 Цивільного кодексу України визначається, що право спільної часткової власності на спільне майно припиняється між співвласниками внаслідок поділу, у зв'язку з чим укладається договір про поділ нерухомого майна у письмовій формі, який підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої та другої статті 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. Водночас для кожного з новостворених об'єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких об'єктів присвоюється новий реєстраційний номер.

Записи про речові права та їх обтяження щодо об'єкта, який поділяється, або при виділі частки із цього об'єкта переносяться до розділів Державного реєстру прав, що відкриті на кожний новостворений об'єкт. Якщо правочином або актом відповідного органу встановлено, що речові права та їх обтяження не поширюються на всі новостворені об'єкти нерухомого майна, записи про такі права та обтяження переносяться лише до розділів, відкритих для новостворених об'єктів, яких вони стосуються.

Згідно пункту 52 Порядку №868 для проведення державної реєстрації права власності з видачою свідоцтва у зв'язку з передачею нерухомого майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає акт приймання-передачі об'єкта нерухомого майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна.

У разі коли така передача здійснюється щодо об'єкта нерухомого майна, яке перебуває у спільній власності, заявник, крім документа, що зазначений в абзаці першому цього пункту, подає письмову згоду всіх співвласників, засвідчену відповідно до Закону України "Про нотаріат".

Пунктом 58 Порядку №868 встановлено, що для проведення державної реєстрації прав з видачою свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, який поділяється (у тому числі у результаті виділення окремого об'єкта нерухомого майна із складу об'єкта нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів) або частка з якого виділяється, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на об'єкт нерухомого майна, який поділяється або частка з якого виділяється, подає: технічні паспорти на новостворені об'єкти нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси.

У разі коли державна реєстрація прав з видачою свідоцтва проводиться на об'єкт нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів і перебуває у спільній власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову згоду всіх співвласників, справжність підпису яких засвідчується відповідно до Закону України "Про нотаріат". При цьому право спільної власності на виділений об'єкт нерухомого майна із складу об'єкта нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів, не припиняється.

Як уже зазначалося, відповідно до акта оцінки та приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ "Торговий дім "РОІК" №2, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржуване рішення, представник позивача передав у статутний капітал ТОВ "Торговий дім "РОІК" частково свій вклад у вигляді майнового внеску, а представник ОСОБА_2 прийняв до статутного капіталу ТОВ "Торговий дім "РОІК" з подальшою передачею на баланс майно позивача, в тому числі частину майнового комплексу під літерою "А" - адміністративного корпусу загальною площею 2329,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, буд. 8а, загальною вартістю 11 259 736,68 грн.

До суду не надано та в матеріалах справи відсутні докази подання державному реєстратору документів, які підтверджують поділ нерухомого майна - майнового комплексу площею 2944,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, буд. 8-А, що складається з адміністративного корпусу під літерою "А", площею 2329,7 кв.м., та гаража під літерою "Б", площею 615,0 кв.м., та припинення спільної часткової власності позивача та ТОВ "Будівельно інвестиційне підприємство "Фармбудсервіс", та/або письмової згоди співвласника нерухомого майна, а також документи про присвоєння нерухомому майну окремої адреси.

Отже, державному реєстратору для проведення державної реєстрації права власності з видачою свідоцтва не подано усі документи, необхідні для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності з видачою свідоцтва передбачені відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку №868, що свідчить про наявність підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки подані документи не давали змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

З урахуванням вищевикладеного, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення не здійснено перевірки поданих документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, чим порушено порядок проведення реєстраційних дій передбачений законодавством.

Як наслідок, беручи до уваги наявність підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень та порушення відповідачем встановленого законодавством порядку проведення реєстраційних дій під час прийняття оскаржуваного рішення, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Деревообробна компанія "РОІК" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Деревообробна компанія "РОІК" (02099, м. Київ, вул. Ремонтна, 8-А; ідентифікаційний код 32070241) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Привалової Євгенії Євгенівни (01001, м. Київ, провулок Музейний, 2-Д; ідентифікаційний код 34691374) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 21202391 від 08 травня 2015 року, яким проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на адміністративний корпус, що розташований м. Київ, вулиця Ремонтна, будинок 8-А, за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "РОІК", податковий номер 36823755.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Деревообробна компанія "РОІК" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01001, м. Київ, провулок Музейний, 2-Д; ідентифікаційний код 34691374).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко