Справа № 2а-3775/10/0970
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2018 року

Київ

справа №2а-3775/10/0970

адміністративне провадження №К/9901/2632/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

при секретарі: Горбатюку В.С.Ю

за участі представників: позивача: Госедла Р.І., відповідача: Мельника Ю.І.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Яремчому Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.12.2010 (головуючий суддя: Чуприна О.В.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 (головуючий суддя: Ніколін В.В., судді: Гінда О.М., Качмар В.Я.)

у справі № 2а-3775/10/0970

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера»

до Державної податкової інспекції в місті Яремче Івано-Франківської області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Скорзонера» (далі - позивач, ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в місті Яремче Івано-Франківської області (далі - ДПІ, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ від 04.06.2010 № /0 про донарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 148143,00 грн., у тому числі: 49381,00 грн. за основним платежем, на 98762,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.12.2010, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ від 04.06.2010 № /0.

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: пункту 13.2 ст. 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (Закон № 334/94-ВР), ст.ст. 7 та 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. При цьому, доводи ДПІ зводяться до того, що позивачем не було надано доказів правомірності не нарахування та сплати до бюджету податку від суми доходу з джерелом походження в Україні, виплаченого на користь нерезидента - «Graviti Logic Inc», статус резидентства Канади якого не підтверджений належно оформленою та легалізованою у встановленому порядку довідки про підтвердження статусу резидента.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання письмових заперечень проти касаційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача доводи касаційної скарги підтримав у повному обсязі, а представник позивача проти доводів касаційної скарги заперечував, вважаючи оскаржувані судові рішення законними, обґрунтованими, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу суми податкового зобов`язання із податку на прибуток та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 21.05.2010 № 403/23-1/31067573.

Згідно з цими висновками позивачем порушені норми пункту 13.2 ст. 13 Закону № 334/94-ВР: не було утримано та сплачено податок на прибуток у сумі 49380,68 грн. за 4-й квартал 2008 року із доходу, виплаченого на користь нерезидента - «Graviti Logic Inc».

За наслідками перевірки ДПІ стосовно позивача прийняте податкове повідомлення-рішення від 04.06.2010 № /0 про донарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 148143,00 грн., у тому числі: 49381,00 грн. за основним платежем, на 98762,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

У судовому процесі встановлено, що за наслідками виконання нерезидентом - «Graviti Logic Inc» (Канада) на користь позивача робіт по виготовленню планів велосипедних трас на території туристичного комплексу «Буковель» за імпортним контрактом від 03.07.2008 № 03/07V, сторони підписали акт приймання-передачі виконаних робіт на загальну суму 69119,39 дол. США, а позивач оплатив вартість вказаних робіт.

Реальність здійснення цих господарських операцій у судовому процесі не оспорюється, спір виник через те, що позивачем при виплаті доходу на користь нерезидента не було утримано та сплачено податок у розмірі 15 % із суми такої виплати.

За визначенням пункту 1.36 ст. 1 Закону № 334/94-ВР інжиніринг - надання послуг (виконання робіт) зі складання технічних завдань, проведення наукових досліджень, складання проектних пропозицій, проведення техніко-економічних обстежень та інженерно-розвідувальних робіт з будівництва об'єктів, розробка технічної документації, проектування та конструкторське опрацювання об'єктів техніки і технології, консультації та авторський нагляд під час монтажних та пусконалагоджувальних робіт, а також консультації економічного, фінансового або іншого характеру, пов'язані з такими послугами (роботами).

Відповідно до частини першої пункту 13.1 ст. 13 цього Закону, будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цієї статті під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, слід розуміти: в) роялті, фрахту та доходи від послуг типу "інжиніринг" (пункт «в» частини другої цього пункту).

Пунктом 13.2 цієї статті визначено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у пунктах 13.3 - 13.6, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору (пункт 18.1 ст. 18 Закону № 334/94-ВР).

У статті 4 Конвенції між Україною і Канадою про уникнення подвійного оподаткування та попередження ухилень від сплати податків стосовно доходів і майна, яка ратифікована Законом України від 12.07.1996 № 339/96-ВР (дата набрання чинності 22.08.1996) визначено, що в цілях цієї Конвенції термін "резидент однієї Договірної Держави" означає: (a) будь-яку особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі постійного місця проживання, постійного місця перебування, місцезнаходження керівного органу, місця реєстрації або іншого аналогічного критерію; але цей термін не включає будь-яку особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, тільки на підставі одержання доходів з джерел у цій Державі;

Відповідно до частини 1 ст. 7 цієї Конвенції, прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується лише в цій Договірній Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює підприємницьку діяльність у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює або здійснювало підприємницьку діяльність як вказано вище, прибуток підприємства оподатковується в другій Державі, але тільки в тій частині, яка стосується цього постійного представництва.

Згідно з пунктом 4 Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, затвердженого постановою КМ України від 6.05.2001 № 470 (Порядок № 470) підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором.

Довідка видається компетентним органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором, за формою згідно з додатком 1 або згідно із законодавством такої країни. Довідка, яка надається за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України та обов'язково містити таку інформацію: повну назву або прізвище нерезидента; підтвердження, що нерезидент є особою, на яку поширюється дія положення міжнародного договору, тобто відповідно до законодавства відповідної країни підлягає оподаткуванню в цій країні на підставі постійного місцеперебування (місця проживання) або на іншій підставі; назву компетентного органу, прізвище та підпис уповноваженої особи компетентного органу, яка засвідчує підтвердження; дату видачі.

Довідка дійсна в межах календарного року, в якому вона видана.

У разі необхідності така довідка може бути затребувана у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або органом державної податкової служби під час розгляду питання про повернення сум надміру сплаченого податку на іншу дату, що передує даті виплати доходів.

У разі необхідності особа, яка виплачує доходи нерезидентові, може звернутись до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) щодо здійснення Державною податковою адміністрацією запиту до компетентного органу країни, з якою укладено міжнародний договір, про підтвердження зазначеної у довідці інформації.

У разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 4 цього Порядку доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування (пункт 8 цього Порядку).

За загальним правилом, встановленим пунктом 13.2 ст. 13 Закону № 334/94-ВР, платник податку, резидент або постійне представництво нерезидента, при виплаті на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-якого доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності, зобов'язані утримати та сплатити податок із такого доходу за ставкою 15 %. Винятки становлять доходи, визначені у пунктах 13.3 - 13.6 ст. 13 цього Закону, а також встановлення іншого порядку оподаткування таких доходів нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

При цьому, звільнення такого платника від утримання та сплати податку із такого доходу, зокрема у випадку встановлення міжнародною угодою правил уникнення від подвійного оподаткування, виникає із фактів резиденства іншої країни особою, на користь якої такий доход виплачується, та встановлення іншого порядку оподаткування міжнародною угодою між Україною та країною. Так, вищевказані норми Конвенції встановлюють чіткий порядок оподаткування прибутку резидента Канади при здійсненні ним на території України безпосередньої діяльності, не через постійне представництво, що звільняє платника податків - резидента України від обов'язку утримати та сплатити податок із доходу з джерелом його походження в Україні, який виплачений на користь резидента Канади. У той же час, норми Порядку визначають документ, який підтверджує факт наявності у такого нерезидента статусу резидента іноземної країни, зокрема: Канади.

У судовому процесі встановлено, що під час перевірки позивачем було надано відповідачу копію довідки від 06.08.2008 про підтвердження статусу резидента Канади «Graviti Logic Inc», яка, однак, не була легалізована належним чином. Крім того, до матеріалів справи додана копія легалізованої у консульстві України в Канаді довідки від 23.06.2010, якою було підтверджено статус резидента Канади Graviti Logic Inc», зокрема і у 2008 році.

Даючи оцінку копії довідки від 06.08.2008, суди попередніх інстанцій, зробили обґрунтований висновок про те, що вона містить усі реквізити, визначені пунктом 4 Порядку № 470, а відсутність відмітки про її легалізацію у консульстві України в Канаді не ставить під сумнів достовірність відображених у ній даних. Вказані обставини стали підставою для висновку судів про правомірність дій позивача щодо не утримання та не перерахування податку на прибуток при виплаті доходу на користь «Graviti Logic Inc» у 4-у кварталі 2008 року. Цей висновок був зроблений судами із врахуванням оцінки доданих до матеріалів справи листа позивача до ДПІ листом від 14.05.2010 № 14/05ю, в якому він просив здійснити запит до компетентного органу Канади щодо підтвердження відомостей, зазначених у наданій «Graviti Logic Inc» довідці від 06.08.2008 та легалізованої у консульстві України в Канаді довідки від 23.06.2010, якою було підтверджено статус резидента Graviti Logic Inc» станом на 2008 рік.

Вказані висновки судів попередніх інстанцій відповідають змісту правового регулювання вищевказаних норм, з огляду на встановлення у судовому процесі обставин статусу резидента Канади у 2008 році контрагента позивача - «Graviti Logic Inc». При цьому, судами було дотримано норми КАС України, зокрема щодо перевірки оспорюваного податкового повідомлення-рішення на предмет обґрунтованості та пропорційності (дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до частини 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII), яка кореспондується із нормою частини 3 ст. 2 КАС України (у редакції, чинній на дати ухвалення оскаржуваних судових рішень) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись ст. ст. 341, 343, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Яремчому Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.12.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Повний текст судового рішення складено 05.03.2018.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко