Справа № 592/4751/15-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 592/4751/15-а
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Калиновського В.А.

суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.12.2017, суддя Фоменко І.М., м. Суми по справі № 592/4751/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради третя особа Державна казначейська служба України

про визнання протиправними рішень суб'єкта владних повноважень, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою про невиконання Управлінням соціального захисту населення Сумської міської ради постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 червня 2015 року у справі № 592/4751/15-а, в якій просив:

за наслідками розгляду звіту, якщо подавало Управління соціального захисту населення Сумської міської ради такий звіт до Ковпаківського районного суду міста Суми станом на 12 жовтня 2015 року щодо невиконання постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 червня 2015 року, зобов'язати відповідача подати додатковий звіт про виконання постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 червня 2015 року у двомісячний строк з дня набрання постановою законної сили;

накласти на начальника Управління соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_2 штраф у розмірі двадцяти мінімальних заробітних плат, з урахуванням вимог статті 8 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», якою установлено станом на 01 вересня 2015 року мінімальну заробітну плату в розмірі 1378 грн., загальна сума штрафу буде складати 27560 грн.;

половину суми штрафу в розмірі 13780 грн. стягнути на його користь, а іншу половину в розмірі 13780 грн. стягнути до Державного бюджету України;

ухвалу суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направити для виконання до відділу примусового виконання управління державної виконавчої служби України Головного управління юстиції у Сумській області за адресою: м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 28;

з наступного дня після набрання ухвалою суду про накладення штрафу законної сили нарахувати на суму заборгованості 27569 грн. пеню у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції без прийняття судом додаткового рішення;

зобов'язати начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, через підлеглого начальника управління Державної казначейської служби у м. Суми Сумської області, виконати вимоги Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №45).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.12.2017 р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм матеріального процесуального права, а саме: Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", ст. 129 Конституції України, ст.ст. 159, 267 КАС України (тут і далі по тексту в редакції, яка діяла на час прийняття ухвали), з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Ковпаківського районного суду міста Суми від 18.06.2015 року позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень та стягнення коштів задоволено частково: визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Сумської міської ради щодо виплати позивачу недоплаченої суми разової грошової допомоги до 05.05.2015 року; стягнуто з Управління соціального захисту населення Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену суму разової грошової допомоги до 05.05.2015 року у розмірі 5192,92 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Сумської міської ради подати до Ковпаківського районного суду міста Суми у двомісячний строк з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання постанови /т.1 а.с. 64-69/.

Вказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили 12.08.2015 року згідно ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.08.2015 року (про повернення апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Сумської міської ради на постанову Ковпаківського районного суду міста Суми від 18.06.2015 року), тобто звіт про виконання постанови повинен бути поданий до суду до 12.10. 2015 року /т. 1 а.с. 84/.

09.10.2015 року начальник Управління соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_2 подала до Ковпаківського районного суду міста Суми звіт, в якому повідомила про направлення управлінню Державної казначейської служби у м. Суми Сумської області листа, в якому просила: роз'яснити можливість стягнення з управління недоплаченої суми разової грошової допомоги до 05 травня 2015 року у розмірі 5192,92 грн. без участі стягувача та за відсутності в управлінні відповідних бюджетних призначень на зазначені цілі; визначити можливість та право управління щодо реєстрації в органі Казначейства зобов'язань для виконання зазначеного судового рішення без наявності поточних цільових бюджетних асигнувань для виконання судових рішень; підтвердити уповноваженість Державної казначейської служби України щодо виконання даного судового рішення, за умови подання заявником необхідного переліку документів; роз'яснити чи існують інші шляхи для вирішення питання виконання зазначеного судового рішення саме за безпосередньої участі управління /т. 1 а.с. 98-100/.

Не погодившись з діями відповідача щодо виконання постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 18.06.2015 року, позивач звернувся із даною заявою до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення нового строку подання звіту суб'єктом владних повноважень про виконання постанови суду, про накладення на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу, про зобов'язання начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області вчинити певні дії, виходив з того, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як свідчать матеріали справи відповідач, з метою виконанню постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.06.2015 р., якою були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1, а саме стягнуто з управління на користь позивача недоплачену суму разової грошової допомоги до 05.05.2015 р. у розмірі 5192,92 грн., звернувся до Управління Державної казначейської служби у м. Сумах з листом вих. № 14.02-28/5447/02 від 07.09.2015 р., в якому останнє просило: роз'яснити можливість стягнення з управління недоплаченої суми разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 5192, 92 грн. без участі стягувача та за відсутності в управління відповідних бюджетних призначень на зазначені цілі; визначити можливість та право управління по реєстрації в органі Казначейства зобов'язань для виконання зазначеного судового рішення без наявності поточних цільових бюджетних асигнувань для виконання судових рішень; підтвердити уповноваженість Державної казначейської служби України по виконанню даного судового рішення, за умови подання заявником необхідного переліку документів; роз'яснити чи існують інші шляхи для вирішення питання виконання зазначеного рішення саме за безпосередньої участі управління /т. 1 а.с. 101/.

Листом №03-47/603-3111 від 21.09.2015 року орган Казначейства повідомив відповідача про неможливість реєстрації управлінням боргових зобов'язань для виконання судового рішення відповідно до вимог частини четвертої статті 48 БК України, пунктів 2.1, 5.1 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, та зауважив, що можливість виконання рішення суду буде визначена після безпосереднього звернення стягувача /т.1 а.с. 102-103/.

09.10.2015 року начальник Управління соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_2 подала до Ковпаківського районного суду міста Суми звіт про виконання постанови Ковпаківського районного суду міста Суми від 18.06.2015 року.

Колегія суддів зазначає, що звіт було подано в межах двомісячного строку, визначеного постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.06.2015 року.

Враховуючи викладене, а також те, що можливість виконання рішення суду може бути визначена після безпосереднього звернення стягувача до органу Казначейства, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність в діях начальника Управління соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_2 ознак складу правопорушення, а саме невиконання рішення суду, та недоцільність встановлення нового строку подання звіту суб'єктом владних повноважень про виконання постанови суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 267 КАС України за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Разом із цим, колегія суддів зазначає, що Пленум Вищого адміністративного суду України в постанові «Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 КАСУ» зазначив, що положеннями ст. 267 КАС України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13.03.2017 року накладення штрафу є крайньою мірою «стимулювання» суб'єкта владних повноважень виконати рішення у частині надання звіту, тому суд може спочатку обмежитись встановленням нового строку для подання звіту і лише при повторному його ненаданні накласти штраф на керівника суб'єкта владних повноважень. У такому випадку є всі підстави вимагати накладення штрафу в максимальному розмірі за «систематичне» невиконання рішення суду.

Таким чином, оскільки 09.10.2015 року начальником Управління соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_2 було надано звіт про виконання судового рішення в межах, встановленого постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.06.2015 року, двомісячного строку, тобто відповідальна посадова особа діяла добросовісно, її дії не містять складу правопорушення, за яке можлива юридична відповідальність у вигляді штрафу, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги ОСОБА_1 в частині накладення штрафу на начальника Управління соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_2 у розмірі двадцяти мінімальних заробітних плат є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області, начальник Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області чи підлеглий начальника управління Державної казначейської служби у м. Суми Сумської області не брали участі у справі, не мали процесуального статусу відповідача, в розумінні статті 50 КАС України, не мали процесуального статусу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, в розумінні статті 53 КАС України, тому суд позбавлений будь-якого права та можливості зобов'язати осіб, які не брали участі у справі, вчинити певні дії, оскільки суд може прийняти постанову про зобов'язання лише відповідача вчинити певні дії. Крім того, вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання вищевказаних осіб вчинити певні дії мають самостійний предмет, що виключає їх розгляд в порядку судового контролю, передбаченого ст. 267 КАС України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, через підлеглого начальника управління Державної казначейської служби у м. Суми Сумської області, виконати певні дії, є також необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_1 про встановлення нового строку подання звіту суб'єктом владних повноважень про виконання постанови суду, про накладення на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу, про зобов'язання начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області вчинити певні дії є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.12.2017 року по справі № 592/4751/15-а прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст.ст. 310, 312, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.12.2017 по справі № 592/4751/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) В.О. Бондар О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 05.03.2018.