Справа № 809/12/18
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2018 р. справа № 809/12/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап?юка С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними та скасування рішення, розпорядження та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2018 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі відповідач) про визнання протиправною відмови про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII з врахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України №15 від 18.01.2017 та скасування рішення, викладеного у формі листа №254/П-15 від 01.12.2017, скасування розпорядження за №192452 від 08.06.2015 та зобовязання перевести, проводити нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII та постанови Кабінету Міністрів України №15 від 18.01.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що пенсію за Законом України «Про державну службу» №3723-XII ОСОБА_1 було лише перераховано, шляхом переведення на період з 29.05.2015 до 02.06.2015. При цьому зазначено, що вказану пенсію позивач не отримувала, відтак, позивач вважає, що вона не скористалася правом на отримання пенсії державного службовця та має право на переведення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ.

05.01.2018 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишено без руху.

На виконання вказаної ухвали суду позивач 18.01.2018 усунула недоліки позовної заяви, а ухвалою суду від 23.01.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09.02.2018 надійшов до суду відзив відповідача на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти задоволення позову. Відзив мотивований тим, що відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016, однією з обовязкових умов визначення права на призначення пенсії Закону України «Про державну службу» №889-VIII є вимога відсутності попереднього призначення пенсії відповідно Закону України «Про державну службу» №3723-XII до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Коломийському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, станом на час звернення до суду отримує пенсію за віком при повному стажі відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

03.05.2014 ОСОБА_1 звернулася до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та з 03.05.2014 їй призначено та здійснено виплату пенсії за віком при повному страховому стажі.

Слід зазначити, що 01.04.2015 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 абзац другий частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», серед інших, замінено абзацом такого змісту «Тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, серед інших, передбачених Законом України «Про державну службу» не виплачуються».

Судом встановлено, що з 01.04.2015 позивачу не виплачувалася призначена їй пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», чинного на час виникнення цих правовідносин, з мотивів того, що позивач продовжувала працювати на посаді, віднесеній до посад державних службовців.

Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015, у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, серед визначених, відповідно до Закону України «Про державну службу».

29.05.2015 позивач звернулася до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з заявою про переведення пенсії з одного виду призначеної пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на інший - згідно Закону України «Про державну службу» (а.с.57).

Як наслідок, з 29.05.2015 позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, з врахуванням стажу роботи на посадах державного службовця 35 років 9 місяці в розмірі 60% від заробітку.

02.06.2015 позивач звернулася до Коломийського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з заявою про переведення пенсії з одного виду призначеної пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ на інший - згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с.58).

Розпорядженням №192452 від 08.06.2015 позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яку вона не отримувала в період дії особливого порядку виплати пенсії працюючим пенсіонерам, вказане підтверджується також довідкою №4038 від 14.12.2017 (а.с.26, 59-60).

З 31.10.2015 виплату пенсій позивачу, відновлено, у зв?язку із звільненням позивача 30.10.2015 з посади, яка належить до категорії посад державних службовців (а.с.54, 59-60).

Таким чином, з 03.05.2014 ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 29.05.2015 перераховано відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, з 02.06.2015 перераховано відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

17.11.2017 позивач подала до Коломийського обєднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області звернення, відповідно до якого просила вважати заяву від 29.05.2015 не поданою та скасувати прийняте рішення про переведення пенсії, призначеної за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, що, як зазначено у зверненні, дасть можливість здійснити переведення на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ при зверненні з заявою та необхідними документами (а.с.62-63).

За наслідками розгляду вказаного звернення Коломийське обєднане управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області, листом від 01.12.2017 за №254/П-15, повідомило про відсутність законних підстав для визнання заяви від 29.05.2015 не поданою і скасування рішення про переведення від 29.05.2015 на інший вид пенсії, мотивуючи відмову приписами пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (а.с.64).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно пунктів 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ цей Закон набрав чинності з 01.05.2016. Визнано такими, що втратили чинність: Закон України «Про державну службу» №3723-XII (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З 23.09.2016 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», якою затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, зокрема, пенсійне забезпечення державних службовців, положення якої застосовуються з 01.05.2016.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.; жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, наявність обставини з призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII впливає на виникнення права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перераховану їй згідно Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ пенсію не отримувала (а.с.59-60), тому позивач вважає відмову відповідача про визнання заяви щодо переведення з одного виду пенсії на інший вид від 29.05.2015 неподаною та скасування рішення управління про таке переведення неправомірною.

Згідно частини 5 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Застраховані особи та члени їхніх сімей мають право на оскарження дій (бездіяльності) страхувальників, виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку.

Страхувальники мають право на оскарження дій (бездіяльності) виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб у порядку підлеглості до вищого органу або посадової особи, а також у судовому порядку (частина 1 статті 105 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

При цьому, Коломийське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області не наділене як правом визнання неподаною заяви, за результатами розгляду якої ним прийнято відповідне рішення, так і правом скасування такого рішення.

Таким чином, у спірних правовідносинах орган Пенсійного фонду здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачений законами України, так як у останнього відсутні правові підстави для визнання заяви щодо переведення з одного виду пенсії на інший вид від 29.05.2015 неподаною та скасування рішення про таке переведення.

Щодо вимоги скасування розпорядження №192452 від 08.06.2015, як встановлено судом та визнається сторонами, з 29.05.2015 позивачу, у зв?язку з поданням нею 29.05.2015 заяви з доданими документами, було призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Вищевказана заява від 29.05.2015 оформлена відповідно до додатку 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) №22-1 від 25.11.2005. До заяви було додано довідку про заробітну плату, документи про стаж (а.с.57).

02.06.2015 позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Заява від 02.06.2015 оформлена відповідно до додатку 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) №22-1 від 25.11.2005. При цьому відповідно до пункту 2.8 цього Порядку №22-1 від 25.11.2005 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Розпорядженням №192452 від 08.06.2015 від позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Отже, переведення 29.05.2015 та 02.06.2015 з одного виду пенсії на інший здійснено на підставі заяв з відповідними документами, у визначений законодавством строк відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що згідно матеріалів справи не оспорюється позивачем.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, тобто обовязковою умовою для скасування індивідуального акта є встановлення його протиправності.

Суд звертає увагу на те, що вимога про скасування розпорядження від 08.06.2015 повинна бути обґрунтована доказами, які б підтверджували факт протиправності розпорядження, так як кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (стаття 77 Кодексу адміністративного судочинства України), при цьому, неотримання коштів відповідно до оскаржуваного рішення не свідчить про його протиправність.

Отже, враховуючи те, позивачем не надано будь-яких доказів, які б давали змогу дійти висновку про наявність обставини протиправності розпорядження №192452 від 08.06.2015, при тому, що судом не встановлено таких обставин, то вимога про скасування вказаного розпорядження не підлягає до задоволення.

Крім вищевикладеного, позивач просить визнати протиправною відмову відповідача в переведенні, зобовязати перевести, проводити нарахування та виплату їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ з 16.11.2017, тобто з дня подання звернення від 17.11.2017.

Звернення позивача від 17.11.2017 не є заявою про призначення та (перерахунок) пенсії за формою встановленою Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України за №22-1 від 25.11.2005.

Також, зазначене звернення позивача від 17.11.2017 не містить заяви про переведення призначеної їй пенсії на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ, цим зверненням позивач просить вважати, подану нею заяві про перерахунок пенсії від 29.05.2015 не поданою та скасувати прийняте рішення про переведення призначеної їй пенсії на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, що дасть можливість здійснити переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ, при звернення із заявою з необхідними документами (а.с.62-63).

Як наслідок, є відсутнім факт звернення позивача 16.11.2017 до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а відтак є відсутнім факт порушення прав, які б підлягали захисту в судовому порядку.

Право на звернення до суду та способи судового захисту врегульоване статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини 1 вказаної норми, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, вимога про визнання протиправною відмову в переведенні, зобовязання перевести, проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 16.11.2017 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 не підлягає до задоволення.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, 78200) в задоволенні позову до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (ідентифікаційний код 37904176, місцезнаходження: вулиця Валова, будинок 47а, місто Коломия, Івано-Франківська область, 78200) про визнання протиправною відмови про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII з врахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України №15 від 18.01.2017 та скасування рішення, викладеного у формі листа №254/П-15 від 01.12.2017, скасування розпорядження за №192452 від 08.06.2015 та зобов?язати перевести, проводити нарахування та виплату з 16.11.2017 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII та постанови Кабінету Міністрів України №15 від 18.01.2017.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап'юк С.В.