Справа № 368/750/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 368/750/17 Головуючий у 1-й інстанції: Закаблук О.В. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Батрак Валентини Юріївни

на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 20 грудня 2017 року (розглянутої у відкритому судовому засіданні)

у справі №368/750/17

за позовом ОСОБА_3

до відповідача інспектора роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Батрак Валентини Юріївни

про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом інспектора роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Батрак Валентини Юріївни, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову серії БР №447515 від 05.06.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення штрафу у розмірі 255,00 грн., зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на відсутність з його боку порушень правил дорожнього руху, та в свою чергу відсутність у відповідача належних та допустимих доказів вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 20 грудня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано дії інспектора роти № 6 батальйону № З УПП в м. Києві ДПП Батрак В. Ю. щодо складання постанови серії БР № 447515 від 05.06.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, яку було складено відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. неправомірною. Визнано незаконною та скасовано постанову серії БР № 447515 від 05.06.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі, що була складена відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., провадження по адміністративній справі закрито.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, оскільки позивачем були порушені правила дорожнього руху, та відповідно інспектором роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Батрак В.Ю було правомірно накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05 червня 2017 року інспектором роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Батрак В.Ю. було складено постанову серія БР №447515 від 05.06.2017, якою притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням інспектора патрульної служби, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд скасувати накладене на нього адміністративне стягнення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимог ОСОБА_3, в описовій частині спочатку дійшов висновку про правомірність дій відповідача, проте в другій частині описової частини та в її резолютивній частині дійшов висновку, що відповідачем було неправомірно та необґрунтовано накладено адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В складеній відповідачем постанові серії БР №447515 від 05.06.2017 о 08 год. 55 хв. встановлено, що водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.Антоновича, 127 у м. Києві порушив вимоги дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено» Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 № 1306. Внаслідок чого ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 гривень.

Так, дорожній знак 3.21 "В'їзд заборонено" додатку 1 Правил дорожнього руху затверджених забороняє в'їзд усіх транспортних засобів, зокрема з метою запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом. Не поширюється дія знака на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Доказом в справі згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є крім іншого запис нагрудної камери поліцейського АА №00202. Так з відеозапису, вбачається, що позивач при наявності дорожнього знаку 3.21 ПДР здійснив в'їзд з зоні дії цього знаку.

Крім того зафіксовано роз'яснення позивачу його прав, в тому числі ст. 63 Конституції України і ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначений відеозапис відповідно до ст.ст.73, 74, 79 Кодексу адміністративного судочинства України є належним та допустимим доказом в даній справі.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконано.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

На підтвердження вимог вказаної статті відповідач надав суду належні та допустимі доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №660/575/16-а від 31 січня 2018 року

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення штрафу у розмірі 255,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на ту обставину, що відповідачем не було складено та вручено йому, як учаснику дорожнього руху протокол про адміністративне правопорушення, чим порушено норми Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, оскільки відповідно до частини 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу, а тому твердження позивача про необхідність складання протоколу у разі оскарження ним вчиненого правопорушення є хибним та таким, що не відповідає дійсності, та не може бути підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 242, 246, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Батрак Валентини Юріївни - задовольнити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 20 грудня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектора роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Батрак Валентини Юріївни про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 06 березня 2018 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Сорочко Є.О.