Справа № 826/5327/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2018 року № 826/5327/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Київського апеляційного адміністративного суду Державної судової адміністрації України
прозобов'язання вчинити дії,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі - позивач/ОСОБА_1) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Київського апеляційного адміністративного суду (далі-відповідач), третя особа: Державна судова адміністрація України, в якому просить суд:

- зобов'язати Київський апеляційний адміністративний суд здійснити перерахунок і виплату заробітної плати помічника судді Київського апеляційного адміністративного суду Поліщук Ірині В'ячеславівні з: 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року - у розмірах, визначених абзацом 2 частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України від 14.10.2014 №1697- VII "Про прокуратуру", з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, у тому числі з індексацією нарахованої суми та з урахуванням виплачених коштів; з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року - у розмірах, визначених абзацом 2 частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 року №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, у тому числі з індексацією нарахованої суми та з урахуванням виплачених коштів;

- зобов'язати Державну судову адміністрацію України забезпечити фінансування виплати помічнику судді Київського апеляційного адміністративного суду Поліщук Ірині В'ячеславівні з: 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року - у розмірах, визначених абзацом 2 частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України від 14.10.2014 №1697- VII "Про прокуратуру", з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, у тому числі з індексацією нарахованої суми та з урахуванням виплачених коштів; з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року - у розмірах, визначених абзацом 2 частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 року №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, у тому числі з індексацією нарахованої суми та з урахуванням виплачених коштів.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що в порушення норм Закон України "Про прокуратуру", за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" за період з 29 березня 2015 року по 09 вересня 2015 року, відповідачем нарахований позивачу оклад виходячи з мінімальної заробітної плати в Україні.

Разом з позовними вимогами, позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі проти позовних вимог заперечували з огляду на відсутність повноважень щодо здійснення перерахунку посадових окладів без відповідного правового врегулювання та збільшення видатків з Державного бюджету України та зазначив про правомірність нарахування заробітної плати позивачу, з урахуванням розмірів посадових окладів, передбачених відповідним додатком постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268, затвердженими у встановленому порядку штатними розписами, та у межах фонду заробітної плати, затвердженого у кошторисах за відповідні роки.

З огляду на наявні клопотання сторін, розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з позовної заяви, на момент звернення до суду ОСОБА_1 працювала на посаді помічника судді в Київському апеляційному адміністративному суді.

З довідки Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2016 №02.7-36/163 та розрахункових листів вбачається, що позивачеві нараховувалась заробітна плата з доплатою за ранг, надбавками та преміями у період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року виходячи з розміру посадового окладу - 1218,00 грн., з вересня 2015 року - 2756,00 грн.

Позивач вважаючи вказаний розмір посадового окладу таким, що не узгоджується з вимогами чинного на той час законодавства, звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

З 26.10.2014 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII, яким внесені зміни до статті 144 Законом України "Про судоустрій і статус суддів" та передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Відповідно до частини п'ятої статті 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" правовий статус працівників апарату суду встановлено Законом України "Про державну службу". Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, що встановлені для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону України "Про прокуратуру" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

З 28.03.2015 Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VІІІ змінено редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якого статтею 147 передбачено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Згідно зі статтею 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права па справедливий суд" матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються у статті 147 Закону.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України "Про державну службу", згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Частиною другою статті 8 Закону України "Про оплату праці" також передбачено, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Враховуючи, що вказані видатки на збільшення окладів працівників апаратів судів не передбачені у Державному бюджеті на 2015 рік, положення частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47).

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Отже, діючим законодавством закріплене право працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, на посадовий оклад у розмірі 30 відсотків від посадового окладу судді місцевого суду.

Разом з тим, розпорядники (одержувачі) коштів Державного бюджету України реалізують будь-які бюджетні зобов'язання та платежі за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет.

Судом встановлено, що у період з 26.10.2014 по 09.09.2015 зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" не вносились, Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" видатки на реалізацію згадуваних статей Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачались.

Враховуючи вищевикладене, відповідачів не наділено повноваженнями самостійно, без відповідного правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу працівника апарату суду та нарахованих на нього виплат.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про правомірність виплати позивачеві заробітної плати в межах видатків Державного бюджету на оплату праці таких працівників та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12.07.2016 №820/4648/15, від 13.07.2016 №818/3372/15 та №820/4653/15.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначене, на думку суду, відповідачами надані беззаперечні докази на підтвердження правомірності прийнятого рішення, що є предметом оскарження позивачем, що кореспондується з приписами частини другої статті 19 Конституції України, у свою чергу позивач не довів обставини на яких ґрунтуються його вимоги щодо перерахунку заробітної плати, тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 77, 78, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.К. Каракашьян