Справа № 727/13055/17
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/725/5/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2018 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Слободян В.О.

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Чернівці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Чернівці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Посилався на те, що постановою серії АР №732932 від 11.12.2017 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1020 грн. 00 коп.

В постанові вказується про те, що він 11.12.2017 року о 19 год. 10 хв. в м.Чернівці по вул.Шиллера на перехресті площі Соборної, керуючи транспортним засобом здійснив зупинку в місці позначеному знаком 5.38 додатком табличкою «Інвалід», чим порушив п.33 розділу 5 ПДР України

Дану постанову позивач вважає незаконною та безпідставною, оскільки місце стоянки, на якому він зупинився не позначено знаком 5,38 з табличкою 7.17 як місце стоянки для мотоколясок і автомобілів, на яких установлено розпізнавальний знак та табличку «Інвалід». Інших видимих у темну пору доби інформаційно-вказівних знаків, розміщених у вказаному місці у відповідності до правил ПДР не має.

Також ОСОБА_1 зазначив, що зупинився для придбання ліків, оскільки хворіє на серцево-судинні захворювання. Час його зупинки був меншим пяти хвилин, а отже стоянку він не здійснював.

Таким чином, зупинка була здійснена ним у стані крайньої необхідності для купівлі ліків до пяти хвилин, що у відповідності до ст.18 КпАП України свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №732932 від 11.12.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Відповідачем відзив на позов подано не було. Натомість до суду представником УПП в м.Чернівці було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з пропуском строків оскарження постанови.

Ухвалою суду від 28.02.2018 року у задоволенні клопотання було відмовлено.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити.

Представник позивача також адміністративний позов підтримав. Пояснив суду, що ОСОБА_1 здійснив вимушену зупинку у звязку з поганим самопочуттям та діяв у стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. Просив залишити позовну заяву без розгляду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що 11.12.2017 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення. Як вбачається із змісту постанови серії АР №732932 від 11.12.2017 року, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Land Rover» д.н. НОМЕР_1 в м.Чернівці по вул. З.Космодемянської, 6/6, здійснив зупинку на місці позначеному знаком 5.38, додатком табличкою 7.17 «Інвалід», чим порушив п.33 Розділу 5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 122 КпАП України (а.с.5).

Постановою по справі про адміністративне правопорушення серії АР №732932 від 11.12.2017 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 гривень (а.с.5).

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.5 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За змістом п. 1.10 Правил дорожнього руху України, під визначенням «стоянка» розуміється припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не повязаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Таким чином, у даному випадку підлягає встановленню факт порушення правил зупинки та стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю.

Як було встановлено судом, позивач не заперечує факту зупинки транспортного засобу у місці, на якому дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю. Однак, при цьому вказував на те, що це була вимушена зупинка у звязку з поганим самопочуттям, а саме біль у серці. Він зупинився для того, щоб придбати ліки в аптеці.

Вищенаведене підтверджується наданим позивачем консультаційним висновком експерта від 18.12.2017 року, згідно якого ОСОБА_1 встановлено діагноз: Стабільна стенокардія напруги ІІ фк.Диф.кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба, Кризовий перебіг, ускладений криз ІІ Ступеня (а.с.6).

Зазначеним діагнозом підтверджується наявність у позивача проблем зі здоровям, які потребують невідкладної медичної допомоги.

Згідно ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

За змістом ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З огляду на встановлені обставини справи та зазначені норми права, суд приходить до висновку, що оскільки дії позивача були зумовлені негайною потребою отримати медичну допомогу, а отже останній діяв в стані крайньої необхідності.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведених норм слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі наявності або відсутності підстав, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, а саме вчинення особою правопорушення в стані крайньої необхідності.

Проте, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було враховано, що порушення позивачем вимог дорожнього знаку 5.38 було допущено через крайню необхідність, а саме у звязку негайною потребою отримати медичну допомогу.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

Докази надають суду учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не було надано суду доказів належного встановлення обставин події, зокрема тих, що виключають можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії АР №732932 від 11.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.122 КпАП України та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька