Справа № 398/3559/17
Суддя: Нерода Л. М.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/3559/17
Провадження №: 2-а/398/35/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"19" лютого 2018 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

за участі секретаря Борозни Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу БДР батальйону УПП ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Олександрійського міськранного суду Кіровоградської області з позовом до інспектора відділу БДР батальйону УПП ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свій позов обґрунтовує тим, що 05.10.2017 року автомобіль НОМЕР_1 буксирував на ланцюгу автомобіль НОМЕР_2. Позивач стверджує, що керував автомобілем НОМЕР_1 та рухався на автодорозі Н01241+800 км смт. Олександрівка Кіровоградської області та навпроти кафе «Гостинний двір» його зупинено працівниками поліції та складено постанову про накладення адміністративного стягнення, у звязку з тим, що не надано документи, зокрема, страховий поліс. Позивач стверджує, що дії відповідача є протиправними та постанова винесена незаконно, тому просить визнати дії інспектора поліції відділу БДР батальйону УПП в м. Кропивницькому ДПП ОСОБА_2 щодо складання постанови серії АР №805727 від 05.10.2017 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП незаконними; визнати постанову серії АР №805727 від 05.10.2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати, а провадження по справі закрити.

Від відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач зазначив, що при складанні вказаної постанови відповідач діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач надав письмову заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність та позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2017 року автомобіль НОМЕР_1 буксирував на ланцюгу автомобіль НОМЕР_2. За кермом автомобіля НОМЕР_1 був ОСОБА_1 Рух автомобілів відбувався на автодорозі Н01241+800 км смт. Олександрівка Кіровоградської області

Працівниками поліції зупинено автомобіль НОМЕР_1 та складено постанову серії АР №805727 від 05.10.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 05.10.2017 року ОСОБА_1 було зупинено інспектором та при перевірці документів у водія було виявлено відсутність поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Судом встановлено, що інспектор поліції виніс постанову та наклав адміністративне стягнення на позивача, так як останній не предявив поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності інспектору.

Суд дійшов висновку, що інспектор поліції зупинив транспортний засіб з метою перевірки водія на наявність полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, але ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративне покарання за ненадання трьох документів: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Адміністративна відповідальність за своєю суттю є аналогічна кримінальній, оскільки є публічною, повязана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У силу ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та обєктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд прийшов до висновку, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки будь-які докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, вбачається, що суду не надано належних доказів факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360, тому суд вважає, що необхідно задоволити позовні вимоги частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6-14, 71, 94, 102, ч. 3 ст. 122, 159-163, 167, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії інспектора поліції відділу БДР батальйону УПП в м. Кропивницькому ДПП ОСОБА_2 щодо складання постанови серії АР №805727 від 05.10.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП незаконними.

Скасувати постанову серії АР №805727 від 05 жовтня 2017 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП на ОСОБА_1.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА