Справа № 191/1338/17(2-а/191/104/17)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 рокусправа № 191/1338/17(2-а/191/104/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання Лащенко Р.В., з участю представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року у справі №191/1338/17(2-а/191/104/17) (головуючий суддя у 1 інстанції Гречко Ю.В., постанова проголошена у залі Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у м.Синельнікове 16 листопада 2017 року, постанова виготовлена у повному обсязі 20 листопада 2017 року) за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області (далі - відповідач), третя особа: ОСОБА_5, в якому просив визнати дії відповідача про відмову у виплаті одноразової допомоги неправомірними та зобов'язати відповідача виплатити йому одноразову допомогу в разі смерті потерпілої ОСОБА_6 внаслідок нещасного випадку на виробництві члену її сімї, а саме ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі визначеному ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

В обґрунтування позову зазначив, що 24 листопада 2016 року трагічно загинула його мати ОСОБА_6, у звязку з чим він має право на отримання одноразової допомоги у разі смерті матері внаслідок нещасного випадку на виробництві на підставі ст.6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», однак листом від 04 квітня 2017 року відповідач відмовив у виплаті зазначеної допомоги, посилаючись на те, що позивачем не доведено факт ведення спільного господарства з матір'ю та те, що позивач мав з померлою взаємні права та обов'язки. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки він знаходився з померлою у кровному спорідненні, постійно проживав разом з нею за однією адресою, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, тобто згідно зі ст.3 СК України складали з нею одну сім'ю.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення та суперечність норм чинного законодавства України, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ним до Фонду були надані всі необхідні документи, в тому числі довідка про місце проживання та реєстрацію померлої разом з позивачем за однією адресою, свідоцтво про народження, що підтверджує факт кровної спорідненості та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. За наведених обставин вважає, що встановлення факту проживання з померлою за однією адресою не потребувало доведення в судовому порядку.

Зауважив, що його батько спільно не проживав з померлою та не був зареєстрований з нею за однією адресою більше 20 років, а тому вважає посилання суду першої інстанції про наявність спору про право на отримання одноразової допомоги між ним та його батьком безпідставним.

Зазначив, що висновок суду першої інстанції про необхідність встановлення факту проживання позивача однією сімю з померлою матірю у порядку цивільного провадження та передчасність заявлених вимог стосовно виплати допомоги є необґрунтованим.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не надавав, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Представник відповідача та представник третьої особи в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували.

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, оскільки вважає, що до вирішення в судовому порядку спору щодо встановлення факту сімї, страхова виплата у звязку зі смертю ОСОБА_6 не може бути виплачена жодній особі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що 24 листопада 2016 року ОСОБА_6 у віці 56 років померла. (а.с.6)

Копією свідоцтва про народження підтверджується факт того, що позивач ОСОБА_4 є сином загиблої ОСОБА_6.

Актом №1 від 01.03.2017 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, та Актом б/н від 01.03.2017 року проведення спеціального розслідування нещасного випадку, щос ат вся 11 листопада 2016 року о 14 год. 49 хв. підтверджується факт того, що смерть ОСОБА_6 сталася внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом. (а.с.8-24)

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2017 року ОСОБА_4 звернувся до ВД ФССНВУ в м.Синельникове (правонаступником якого є відповідач) з заявою, в якій просив сформувати справу по втраті годувальника та призначити виплати повязані з тим за місцем його постійного мешкання згідно з актом Н-1 від 01.03.2017 року б-н та актом Н-1 від 01.03.2017 року №1. (а.с.59)

ОСОБА_7 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Синельникове Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року позивачеві було відмовлено у виплаті одноразової допомоги з посиланням на недоведеність факту ведення позивачем з матір'ю спільного господарства та наявність взаємних прав та обов'язків.

Листом від 25.04.2017 року №188 в доповнення до листа від 04.04.2017 року позивача повідомлено, що оскільки йому виповнилось 32 роки та він є працездатною особою, згідно діючого законодавства він та його мати були звільнені від взаємного обовязку щодо утримання один одного. Зазначено, що він перебував в матірю у родинних відносинах, а не в сімейних, ці поняття не є тотожні. Пояснено, що для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги сімї померлої, питання встановлення факту проживання однією сімєю потребує вирішення в судовому порядку.

Також судами встановлено, що 03.03.2017 року до ВД ФССНВУ в м.Синельникове звернувся чоловік померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_5 із заявою, в якій просив сформувати справу по втраті годувальника та призначити виплати повязані з тим за місцем його постійного мешкання згідно з актом Н-1 від 01.03.2017 року б-н та актом Н-1 від 01.03.2017 року №1. (а.с.61)

Отже, до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області звернувся позивач, як син загиблої матері ОСОБА_6 та третя особа, як чоловік загиблої дружини ОСОБА_6 з заявами про отримання виплат по втраті годувальника.

Відповідно до ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 проживав в одному будинку з матір'ю, дружиною та малолітньою донькою.

Третя особа ОСОБА_5 проживав окремо, однак перебував у зареєстрованому шлюбі з загиблою.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно з ч.1 ст.4 СК України особа, яка досягла шлюбного віку, має право на створення сім'ї.

Отже, для того, щоб особа вважалася членом сім'ї загиблого, у даному випадку недостатньої лише факту їх проживання за однією адресою, оскільки крім проживання повинні існувати спільний побут та наявність взаємних прав та обов'язків.

Позивач є повнолітньою особою, створив свою сім'ю, яка складається з дружини та малолітньої доньки.

В свою чергу, чоловік загиблої ОСОБА_5 посилався на те, що він підтримував сімейні відносини з дружиною, але проживав окремо у зв'язку з роботою.

У зв'язку з тим, що між позивачем та третьою особою виник спір з приводу того, хто саме з них був членом сім'ї ОСОБА_6, відповідачем було відмовлено у виплаті одноразової допомоги та позивачеві рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту, що має юридичне значення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії відповідача є правомірними, оскільки відповідач не є органом, уповноваженим вирішувати спори між особами, які претендують на отримання зазначеної одноразової допомоги.

Отже, факт того, що позивач був членом сім'ї матері на день її смерті у визначеному законодавством порядку не встановлений, в порядку адміністративного судочинства даний факт встановити неможливо, тому колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити позивачеві виплату одноразової допомоги є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року у справі №191/1338/17(2-а/191/104/17) - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 27 лютого 2018 року, в повному обсязі постанова складена 01 березня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_8 ОСОБА_1

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_9