Справа № 697/2840/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 697/2840/17 Головуючий у 1-й інстанції: Льон О.М. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2017 року

у справі №697/2840/17

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

про визнання бездіяльності посадових осіб протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

за участю позивача ОСОБА_2

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача у здійсненні перерахунку та проведенні виплати йому перерахованої пенсії починаючи з 01.01.2016 та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та провести виплату позивачу перерахованої пенсії починаючи з 01.01.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з він перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При зверненні позивача із заявою про проведення перерахунку та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», однак отримав відмову у такому перерахунку. Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною та такою, що порушує його права.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2017 року справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності посадових осіб протиправними та зобов'язання вчинити певні дії було передано на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду, з огляду на норми ст. ст. 20, 29 КАС України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Канівського міськрайонного суду Черкаської області.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що процесуальним законом не визначено, що суд має право передати справу на розгляд до іншого суду, якщо порушено предметну підсудність.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й направити справу на продовження розгляду до Канівського міськрайонного суду Черкаської області, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального права.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 315, ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про передачу справу до Черкаського окружного адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 27.12.2017 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача у здійсненні перерахунку та проведенні виплати йому перерахованої пенсії починаючи з 01.01.2016 та зобов'язати пенсійний фонд здійснити перерахунок та провести виплату йому перерахованої пенсії починаючи з 01.01.2016.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2017 року справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності посадових осіб протиправними та зобов'язання вчинити певні дії було передано на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду, з огляду на норми ст. ст. 20, 29 КАС України.

Приймаючи ухвалу про передачу справи до Черкаського окружного адміністративного суду суд першої інстанції виходив з того, що оскільки предметом даного позову є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у здійсненні перерахунку та проведенні виплати ОСОБА_2 перерахованої пенсії починаючи з 01.01.2016 та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та провести виплату позивачу перерахованої пенсії починаючи з 01.01.2016, даний спір не може бути розглянутий Канівським міськрайонним судом Черкаської області як судом першої інстанції, оскільки він не наділений відповідними процесуальними повноваженнями. Тому у даному випадку застосовуються правила предметної підсудності адміністративних справ, визначені частиною 2 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

З 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким КАС України викладено в новій редакції.

Статтею 20 КАС України в редакції від 03.10.2017 розмежовано предметну юрисдикцію адміністративних судів:

1. Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою статті.

Однак положеннями ст. 29 КАС України визначено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Тобто КАС України не визначено підстав для передачі справи, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа не належить до предметної юрисдикції іншого суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, практика Європейського суду з прав людини визнається самостійним джерелом права в Україні і є обов'язковою для застосування судами України

Так, Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так у рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

У п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України міститься визначення адміністративний суд, згідно з яким це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Отже, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудності.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість передачі справи до Черкаського окружного адміністративного суду за предметною підсудністю.

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам статті 86 КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на ту обставину, що процесуальним законом не визначено, що суд має право передати справу на розгляд до іншого суду, якщо порушено предметну підсудність, оскільки такі посилання суперечать нормам статті 20 КАС України, яка чітко розмежовує предметну юрисдикцію адміністративних судів та конкретно визначає категорію спорів, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що після передачі справи до Черкаського окружного адміністративного суду, зазначеним судом було прийнято зазначено позовну заяву до свого провадження та ухвалою від 25 січня 2018 року залишено без руху, оскільки встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог визначених с. 160,161 КАС України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 28 лютого 2018 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Ісаєнко Ю.А.