Справа № 815/6885/17
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6885/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко О.А.,

секретар судового засідання Соколова М.С.,

за участі:

представника позивача - Куряча Г.П. (за довіреністю)

представника відповідача - Мазуркевич Р.В. (за довіреністю)

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107) до Управління поліції охорони в Одеській області (вул.Академіка Філатова, буд.70, корп.А, м.Одеса, 65074) про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2017 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Управління поліції охорони в Одеській області, у якому позивач просить суд стягнути з Управління поліції охорони в Одеській області, 65074, м. Одеса, вул. Академіка Філатова,буд. 70, корп. А, , р/р 8752 МФО 328618, філія АТ «Укрексімбанк» у м. Одесі, на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рахунок управління Державної казначейської служби України в Одеській області / банк ГУ ДКСУ в Одеській області, одержувач - УК у м. Одесі/Малиновському районі, МФО 828011, р/р 0007, , суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році у розмірі 184097,67 грн. та пеню за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 22920,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач в адміністративному позові зазначає, що згідно «Звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів» за 2016 рік, наданому до відділення Фонду, середньооблікова чисельність штатних працівників в Управлінні поліції охорони в Одеській області склала 604 особи. У відповідності з нормативом місць, призначених для працевлаштування інвалідів, відповідач повинен був створити 24 робочих місця, проте було створено лише 21. При здійсненні розрахунку адміністративно-господарських санкцій Управління поліції охорони в Одеській області за 2016 рік відділення Фонду керувалось Інструкцією щодо заповнення форми № 10-ПІ поштова-річна «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів», затвердженою Наказом Мінпраці України 10.02.2007 року № 42 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.02.2007 року за № 117/13384. На підприємстві протягом 2016 року працювали інваліди: ОСОБА_3 (4 міс.) + ОСОБА_4 (12 міс.) + ОСОБА_5 (8 міс.) + ОСОБА_6 (12 міс.) + ОСОБА_7 (12 міс.) + ОСОБА_8 (12 міс.) + ОСОБА_9 (0 міс.) + ОСОБА_10 (12 міс.) + ОСОБА_11 (4 міс.) + ОСОБА_12 (2,2 міс.) + ОСОБА_13 (8,1 міс.) + ОСОБА_14 (2,7 міс.) + ОСОБА_15 (12 міс.) + ОСОБА_16 (12 міс.) + ОСОБА_17 (12 міс.) + ОСОБА_18 (6 міс.) + ОСОБА_19 (12 міс.) + ОСОБА_20 (0 міс.) + ОСОБА_21 (12 міс.) + ОСОБА_22 (12 міс.) + ОСОБА_23 (12 міс.) + ОСОБА_1 (12 міс.) + ОСОБА_24 (12 міс.) + ОСОБА_25 (12 міс.) + ОСОБА_26 (12 міс.) + ОСОБА_27 (7 міс.) + ОСОБА_28 (12 міс.) = 246 місяців. 246 : 12 = 20,5 = 21. Отже, відповідач створив лише 21 робоче місце, а у відповідності з нормативом місць, призначених для працевлаштування інвалідів мав створити 24 робочих місця. Кількість робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами = 3. Таким чином відповідно до чинного законодавства норматив робочих місць по працевлаштуванню інвалідів протягом звітного 2016 року відповідачем не виконано.

Враховуючи вищевикладене та з посиланням на положення ч.1, ч.2, ч.3, ч.5, ч.9, ч.10, ч.11 ст.19, ч.1, ч.2, ч.4 ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Інструкцію щодо заповнення форми №10-ПІ поштова-річна «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів», затвердженою Наказом Мінпраці Україну 10.02.2007 року № 42 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.02.2007 року за № 117/13384, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року даний позов залишено без руху та надано позивачу термін на усунення недоліків позовної заяви 5 днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвалою суду від 15 січня 2018 року судом прийнято до розгляду позовну заяву Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та відкрито провадження у даній справі, перше судове засідання призначено на 13 лютого 2018 року на 10:00 год. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

06 лютого 2018 року на адресу Одеського окружного адміністративного суду за вх. №3327/17 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що на нього не поширюється дія тих норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (із подальшими змінами та доповненнями). Так, у частині першій статті 19 вказаного Закону чітко визначено коло суб'єктів, на яких поширюється встановлений нею норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік. Управління поліції охорони в Одеській області за своєю організаційно-правовою формою є органом державної влади (код КОПФГ - 410), і в силу цієї обставини на відповідача не поширюється дія частини першої статті 19 Закону «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Відповідач у своїй діяльності керується нормами Закону України від «Про Національну поліцію». Згідно з ч.2 ст.14 Закону України «Про Національну поліцію» штатний розпис (штат) поліції затверджує керівник поліції, тобто голова Національної поліції (стаття 21 Закону). Таким чином, відповідач не має повноважень на визначення власної організаційної структури, а також на затвердження штатів Управління поліції охорони (загальна чисельність та номенклатура посад). Тобто, ніякої законної можливості самостійно створювати будь-які посади (робочі місця) відповідач згідно з чинним законодавством не має. До сфери діяльності поліції охорони відноситься реалізація таких повноважень, поліції, як здійснення охорони об'єктів права державної власності у випадках та порядку, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами. Позивач, приймаючи рішення про нарахування санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, повинен був враховувати положення ч.6 ст.11 Закону України «Про охоронну діяльність». Таким чином, законом визначений інший порядок розрахунку нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів для тих суб'єктів, що здійснюють охоронну діяльність. Для них цей норматив розраховується не від загальної кількості штатних працівників, а тільки від кількості штатних працівників, не задіяних безпосередньо у виконанні заходів охорони. У позовній заяві зазначено, що згідно довідки, складеної відділом кадрового забезпечення УПО в Одеській області від 31.01.2018 №257/43/35/06-2018 вільнонайманий персонал відповідача розподілений по категоріям, у тому числі, у ній зазначена середньооблікова чисельність персоналу, безпосередньо задіяного у виконанні заходів охорони:

1) Середньооблікова чисельність штатних працівників за категорією «Адміністративно-управлінський персонал та господарче обслуговування» за 2016 рік = (72 за січень 2016 року + 72 за лютий 2016 року + 72 за березень 2016 року + 72 за квітень 2016 року + 72 за травень 2016 року + 73 за червень 2016 року + 73 за липень 2016 року + 73 за серпень 2016 року + 73 за вересень 2016 року + 73 за жовтень 2016 року + 74 за листопад 2016 року + 74 за грудень 2016 року): на 12 місяців = 873 : 12 місяців = 72,75 або округлено 73:

2) Середньооблікова чисельність штатних працівників за категорією «Персонал пультів централізованого спостереження» за 2016 рік = (126 за січень 2016 року + 126 за лютий 2016 року + 126 за березень 2016 року + 126 за квітень 2016 року + 127 за травень 2016 року + 127 за червень 2016 року +127 за липень 2016 року + 127 за серпень 2016 року + 126 за вересень 2016 року + 126 за жовтень 2016 року +126 за листопад 2016 року + 126 за грудень 2016 року): на 12 місяців = 1516 : 12 місяців = 126,33 або округлено 126;

Таким чином, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу (вільнонайманий склад), не задіяних безпосередньо у виконанні заходів охорони, за 2016 рік = 73 + 126 = 199. Відповідно до положень ч.6 ст.11 Закону «Про охоронну діяльність», норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році = (199 : 100%) х на 4% = 7,96 або округлено 8. Таким чином, порушення чинного законодавства з боку відповідача не має. Стосовно тієї кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, яку на думку позивача відповідач повинен був створити у 2016 році та яку позивач вказав у позовній заяві (а саме, 24 робочих місця), то вона є некоректною, оскільки кількість у 24 робочих місця складає 4% від загальної середньооблікової чисельності штатних працівників всього вільнонайманого складу УПО в Одеській області за 2016 рік, яка становить 604 особи. Відповідач не заперечує проти того, що середньооблікова чисельність всього вільнонайманого складу склала у 2016 році 604 особи. Однак, до цієї кількості входить як персонал безпосередньо задіяний у виконанні заходів охорони (охоронники, охоронці), так і персонал, який у виконанні даних заходів не задіяний. Таким чином, враховуючи норму частини 6 статті 11 Закону «Про охоронну діяльність», цифра « 24», що вказана у позовній заяві та у рядку 03 звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік, є невірною. Відповідач зазначає, що відповідно до вимог наказу Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 протягом 2016 року щомісячно надавав до Одеського міського центру зайнятості «Інформацію про попит на робочу силу (вакансії)» разом з характеристикою вакансій та вимогами до претендентів (для укомплектування вакансій Державною службою зайнятості). Зазначена звітність у 2016 році подавалася відповідачем 12 разів: 1) 22.01.2016 № 101; 2) 18.02.2016 № 280; 3) 09.03.2016 № 378; 4) 11.04.2016 № 602; 5) 18.05.2016 № 814; 6) 14.06.2016 № 971; 7) 12.07.2016 № 1121; 8) 02.08.2016 № 1261; 9) 08.09.2016 № 1533; 10) 18.10.2016 № 1768; 11) 16.11.2016 № 1966; 12) 14.12.2016 № 2126.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просили відмовити повністю.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Управління поліції охорони в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи 40108934), зареєстроване як орган державної влади 07.11.2015 року за адресою: 65074, місто Одеса, вул.Академіка Філатова, буд.70, кор.А. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює діяльність у сфері охорони громадського порядку та безпеки (код КВЕД 84.24).

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року № 875-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), постановою Кабінету Міністрів України №70 від 31.01.2007 року «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Законом України «Про національну поліцію», Законом України «Про охоронну діяльність».

Відповідно до вимог ч.ч.1,2,3 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Частинами 1 та 2 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

20 лютого 2017 року Управління поліції охорони в Одеській області подало Одеському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік (а.с.93).

На підставі звіту Управління поліції охорони в Одеській області про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік, поданого 12 грудня 2017 року (а.с.9) позивачем було складено розрахунок заборгованості відповідача по сплаті адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році (а.с.11) з урахуванням середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (осіб) відповідача, що складав 604. Згідно розрахунку, нарахована суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів склала 184097,67 грн. Крім того, за несплату відповідачем суми адміністративно-господарських санкцій в термін, передбачений Порядком сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, відповідачу було нараховано пеню у розмірі 17673,60 грн.

Згідно ч.1 ст.238 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції є заходами організаційно-правового або майнового характеру, які застосовуються за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування, що спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно п.4 ч.3 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонує поліція охорони.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює охорону об'єктів права державної власності у випадках та порядку, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також бере участь у здійсненні державної охорони.

Згідно пп.25, 26 п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 877 «Про затвердження Положення про Національну поліцію» Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює: охорону об'єктів права державної власності у випадках та порядку, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також бере участь у здійсненні державної охорони; здійснює на договірних засадах охорону фізичних осіб та об'єктів права приватної і комунальної власності, а також технічні заходи охоронного призначення у випадках і порядку, передбачених законом або іншими нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що поліція охорони та зокрема управління поліції охорони в Одеській області у своїй діяльності керуються нормами Закону України «Про охоронну діяльність».

Закон України «Про охоронну діяльність», який визначає організаційно-правові принципи здійснення господарської діяльності у сфері надання послуг з охорони власності та громадян, є спеціальним законом, який набрав чинності з 18.10.2012 року, тобто є таким, що за часом прийнятий пізніше ніж спеціальний Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та встановлює інші вимоги щодо працевлаштування інвалідів суб'єктами охоронної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1/99-рп, Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Крім того, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1/99-рп, конституційний принцип про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про охоронну діяльність» персоналом охорони можуть бути дієздатні громадяни України, які досягли 18-річного віку, пройшли відповідне навчання або професійну підготовку, уклали трудовий договір із суб'єктом господарювання та подали документи, що вони: 1) не перебувають на обліку в органах охорони здоров'я з приводу психічної хвороби, алкоголізму чи наркоманії; 2) не мають непогашеної чи незнятої судимості за скоєння умисних злочинів; 3) не мають обмежень, встановлених судом щодо виконання покладених на них функціональних обов'язків; 4) не мають обмежень за станом здоров'я для виконання функціональних обов'язків; 5) зареєстровані за місцем проживання в установленому законодавством порядку.

Отже, законодавством визначенні певні обмеження щодо можливості прийняття на роботу осіб до служби охорони за рівнем їх фізичної підготовки та станом здоров'я.

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про охоронну діяльність» працевлаштування інвалідів здійснюється суб'єктом охоронної діяльності згідно з чинним законодавством виходячи з кількості штатних працівників, не задіяних безпосередньо у виконанні заходів охорони.

Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідно до Закону України «Про охоронну діяльність» кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів повинна розрахуватись виходячи з кількості штатних працівників, не задіяних безпосередньо у виконанні заходів охорони, а не з середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (осіб), як передбачено статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», для визначення наявності або відсутності правопорушення підлягають застосуванню норми Закону України «Про охоронну діяльність».

Згідно довідки Управління поліції охорони в Одеській області №257/43/35/06-2018 від 31.01.2018 року про середньооблікову чисельність штатних працівників облікового скалу (вільнонайманий склад) правління поліції охорони в Одеській області за 2016 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу (вільнонайманий склад) Управління поліції охорони в Одеській області за 2016 рік, які не були задіяні безпосередньо у виконанні заходів охорони становить: адміністративно-управлінський персонал та господарське обслуговування - 73; персонал пультів централізованого спостереження - 126. Разом 199.

Отже, згідно вимог ч.6 ст.11 Закону України «Про охоронну діяльність» та ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році в Управлінні поліції охорони в Одеській області становив 8 (199*4/100=7,96).

Таким чином суд вважає неправомірним посилання позивача на те, що відповідач повинен був створити 24 робочих місця для інвалідів.

Більше того, відповідно до поданого відповідачем звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 (форма №10-ПІ) від 20.02.2017 року (а.с. 93), середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становила 45 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 21 особа. Кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відповідачем визначена у звіті як 2.

Таким чином, незважаючи на те, що норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році у відповідача становив 8, протягом 2016 року в Управлінні поліції охорони в Одеській області середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність перевищувала норматив більше ніж в два рази.

Суд також зазначає, що вищенаведені висновки були також наведені відповідачем у листі №3187/43/35/-01-2017 від 11.12.2017 року, адресованому директору Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Кольцову В.М. (а.с.43-45).

Частиною 9 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми звітності № 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів», затвердженої наказом Міністерства праці України від 10.02.2007 року № 42 у рядку 03 Звіту відображається кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених роботодавцем, відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, встановленого статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» Показник рядка 03 визначається для роботодавців, у яких працює від 25 осіб, шляхом множення показника рядка 01 (середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік) на 4 %. При цьому кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях відображається в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення).

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення» підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, виконанню відповідними органами умов працевлаштовувати інвалідів повинно передувати вжиття підприємством необхідних заходів для забезпечення такого працевлаштування, до яких належать, зокрема, створення в установленому порядку робочих місць у межах нормативу та інформування названих органів про наявність таких вакантних посад для інвалідів.

Суд зазначає, що Управління поліції Охорони в Одеській області щомісяця у 2016 році подавав до Одеського міського центру зайнятості звітність про наявність вільних робочих місць (вакансій), а саме №101 від 22.01.2016 року, №280 від 18.02.2016 року, №378 від 09.03.2016 року № 602 від 11.04.2016 року, №814 від 18.05.2016 року, №971 від 14.06.2016 року, № 1121 від 12.07.2016 року, № 1261 від 02.08.2016 року, № 1533 від 08.09.2016 року, № 1768 від 18.10.2016 року, № 1966 від 16.11.2016 року, № 2126 від 14.12.2016 року (а.с.49-75).

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, частиною 3 статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Отже, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування здійснюється або шляхом безпосереднього звернення інваліда до підприємства або звернення інваліда до державної служби зайнятості (з подальшим його направленням на підприємство, на якому є відповідні вакансії), а обов'язок підприємства по створенню робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для їх працевлаштування.

Державна служба зайнятості інвалідів для працевлаштування у відповідача не направляла. Доказів того, що відповідач відмовив у працевлаштуванні інвалідів за направленням центру зайнятості позивач - суб'єкт владних повноважень до суду не надав.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відтак, враховуючи вищевикладене, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені позивачем під час розгляду адміністративної справи є більшою частиною недоведеними та безпідставними та не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію представника відповідача суд дійшов висновку, що у задоволені позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 72-77, 139, 241 - 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (, адреса: вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107) до Управління поліції охорони в Одеській області (, адреса: вул.Академіка Філатова, буд.70, корп.А, м.Одеса, 65074) про стягнення з Управління поліції охорони в Одеській області, 65074, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 70, корп.А, , р/р 8752 МФО 328618, філія АТ «Укрексімбанк» у м.Одесі, на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рахунок управління Державної казначейської служби України в Одеській області / банк ГУ ДКСУ в Одеській області, одержувач - УК у м. Одесі/Малиновському районі, МФО 828011, р/р 0007, , суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році у розмірі 184097,67 грн. та пеню за порушення ст. встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 22920,45 грн. - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України. Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими в ст. ст. 295 - 297 КАС України з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 02.03.2018 року.

Суддя О.А. Вовченко

.