Справа № 2а/0470/8813/12
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2018 року

м. Київ

справа №2а/0470/8813/12

касаційне провадження №К/9901/478/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

за участю секретаря Шевчук П.О.

представників:

позивача - Сидорова Ю.В.

відповідача - Демченка С.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2012 (суддя Юрков Е.О.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 (головуючий суддя - Бишевська Н.А.; судді: Добродняк І.Ю., Семененко Я.В.) у справі № 2а/0470/8813/12 за позовом Приватного акціонерного товариства «Трансмаш» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби про визнання незаконними та скасування рішення і вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Трансмаш» звернулось до адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби про визнання незаконними та скасування рішення, оформленого листом від 17.07.2012 № 14065/10/14-016, про відмову у відстроченні оплати (погашення) векселя Серії АА № 2033992 та податкової вимоги від 19.07.2012 № 10.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 21.08.2012 адміністративний позов задовольнив.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14.03.2013 залишив постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2012 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби оскаржила їх в касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2012, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: статті 59 Податкового кодексу України, пункту 5 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, статей 8, 129 Конституції України, статей 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях).

Зокрема, скаржник вказує, що Порядок видачі, обліку, відстрочення та оплати (погашення) векселя (письмового зобов'язання), що видається суб'єктом підприємницької діяльності при здійсненні операції з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 25.02.2002 № 83, який є єдиним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини щодо вже виданих векселів, на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення не діяв, оскільки Закон України «Про операції з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах» від 15.09.1995 № 327/95-ВР та Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III, відповідно до яких цей Порядок розроблено, втратили чинність.

Також, Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби зазначає, що оскаржуваний платником листом від 17.07.2012 № 14065/10/14-016 є засобом обімну інформацією, він не є владно-управлінським актом за змістом та не може бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Окремо відповідач наголошує на тому, що докази щодо правомірності винесення спірної податкової вимоги взагалі не досліджені судами попередніх інстанцій, а доводи щодо необхідності її скасування не наведені в оскаржуваних судових рішеннях.

В судовому засіданні Приватним акціонерним товариством «Трансмаш» заявлено клопотання про заміну позивача у справі - Приватного акціонерного товариства «Трансмаш» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Трансмаш» у зв'язку з реорганізацією, яке згідно із статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає задоволенню.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем при ввезені давальницької сировини за договором від 15.03.2012 № 12-01Р, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Текспаро Грузия» (Грузія), видано простий вексель від 20.04.2012 Серії АА № 2033992 на суму 100000,00 доларів США із строком сплати до 18.07.2012, який авальовано Дніпропетровським регіональним відділенням Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк».

У зв'язку з великим обсягом ремонтних робіт, що є предметом вказаного контракту, та неможливістю закінчити відповідні роботи в строк, на який видавався вексель, Приватне акціонерне товариство «Трансмаш» листами від 10.07.2012 № 400 та від 13.07.2012 № 406 звернулось до відповідача із заявою про продовження терміну сплати (погашення) векселя від 20.04.2012 Серії АА № 2033992.

Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби рішенням, оформленим листом від 17.07.2012 № 14065/10/14-016, відмовила позивачу в продовженні строку оплати (погашення) векселя, обґрунтовуючи своє рішення втратою чинності Порядком видачі, обліку, відстрочення та оплати (погашення) векселя (письмового зобов'язання), що видається суб'єктом підприємницької діяльності при здійсненні операції з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 25.02.2002 № 83.

Внаслідок прийняття рішення про відмову в продовженні строку оплати (погашення) векселя від 20.04.2012 Серії АА № 2033992 контролюючим органом сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу від 19.07.2012 № 10 про сплату податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями в розмірі 799300,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на момент відмови податкового органу 17.07.2012 в продовженні позивачу строку оплати (погашення) векселя від 20.04.2012 Серії АА № 2033992 з підстави втрати чинності спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини, - Порядком видачі, обліку, відстрочення та оплати (погашення) векселя (письмового зобов'язання), що видається суб'єктом підприємницької діяльності при здійсненні операції з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 25.02.2002 № 83, цей порядок був чинним до 28.08.2012, що свідчить про безпідставність та незаконність такої відмови суб'єкта владних повноважень та, як наслідок, обумовлює протиправність прийнятої Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби податкової вимоги від 19.07.2012 № 10.

При цьому суди відхилили посилання скаржника на те, що оспорювана відмова, оформлена листом від 17.07.2012 № 14065/10/14-016, не може бути предметом судового адміністративного розгляду з огляду на те, що ця відмова є рішенням (актом індивідуальної дії), оскільки породжує певні (негативні) правові наслідки для платника податків (формування та скерування на його адресу податкової вимоги), а тому спір про скасування такої відмови є публічно-правовим спором, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення з позовом до суду).

Утім, слід зазначити, що вимоги частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (чинного з 15.12.2017), зобов'язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з'ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

З урахуванням принципу офіційного з'ясування всіх обставин справи в адміністративному судочинстві та, при цьому, не втручаючись у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, для вирішення даного спору судам слід було безпосередньо перевірити дотримання відповідачем терміну розгляду заяви Приватного акціонерного товариства «Трансмаш» про відстрочення оплати (погашення) векселя , встановленого Порядком видачі, обліку, відстрочення та оплати (погашення) векселя (письмового зобов'язання), що видається суб'єктом підприємницької діяльності при здійсненні операції з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 25.02.2002 № 83, а також обставини, з якими цей Порядок пов'язує можливість надання дозволу на відстрочення оплати (погашення) векселя.

Зокрема, варто було з'ясувати обставини щодо підготовки контролюючим органом висновку про фінансовий стан заявника-позивача у справі відповідно до вимог пункту 24 Порядку видачі, обліку, відстрочення та оплати (погашення) векселя (письмового зобов'язання), що видається суб'єктом підприємницької діяльності при здійсненні операції з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 25.02.2002 № 83, перевірити стан розрахунків платника з бюджетом, його платоспроможність, наявність заборгованості за експортно-імпортними операціями, своєчасність подання суб'єктом господарювання податкових декларацій і розрахунків, декларацій про валютні цінності, доходи та майно, що знаходяться за межами України, та інших обов'язкових для подання до державної податкової інспекції форм звітності.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, при новому розгляді справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів (які у разі необхідності слід витребувати в осіб, які беруть участь у справі) повинен дійти висновку про законність прийняття відповідачем рішення про відмову у відстроченні оплати (погашення) векселя Серії АА № 2033992 та податкової вимоги від 19.07.2012 № 10 з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Замінити позивача у справі - Приватне акціонерне товариство «Трансмаш» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод «Трансмаш».

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 у справі № 2а/0470/8813/12 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк