Справа № 804/738/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року Справа № 804/738/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Музиці Я.І.
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служи у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3Г.) 25.01.2018 року звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служи у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000220/04-36-40-04/НОМЕР_1 від 27.12.2017 року, винесеного відносно ФОП ОСОБА_3
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення про застосування до позивача фінансових санкцій за продаж алкогольних напоїв без ліцензії та продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла вісімнадцятирічного віку, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте без урахування всіх обставин справи та без дослідження причинного звязку між допущеним порушенням з боку правопорушника ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4Л.) та наявністю порушення з боку ФОП ОСОБА_3
Так, позивач стверджує, що правопорушник ОСОБА_4 здійснила продаж алкогольного напою особі, яка не досягла вісімнадцятирічного віку, однак проданий товар не належить ФОП ОСОБА_3, не стосується її підприємницької діяльності, а його продаж не входить в трудові обовязки продавця ОСОБА_4 в межах трудового договору, укладеного з ФОП ОСОБА_3 Натомість позивач стверджує, що ОСОБА_4 здійснила на власний розсуд продаж товару, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, яка здійснює свою підприємницьку діяльність у тому ж приміщенні, що й позивач.
Як зазначає позивач, Головним управлінням Державної фіскальної служи у Дніпропетровській області не встановлено усі зазначені обставини справи та винесено оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій до позивача за відсутності її вини.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на адміністративний позов, обґрунтовуючи його правомірністю прийнятого рішення, оскільки ОСОБА_4, яка є найманим працівником ФОП ОСОБА_3 на підставі трудового договору, здійснено реалізацію алкогольних напоїв без наявності ліцензії особі, яка не досягла вісімнадцятирічного віку. Зазначене є підставою для застосування саме до позивача як субєкта підприємницької діяльності штрафних санкцій за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Заслухавши пояснення представників сторін та показання свідків, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець 12 жовтня 2001 року.
Позивачем здійснюються наступні види господарської діяльності: організування поховань і надання суміжних послуг; надання інших індивідуальних послуг, н. в. і. у.; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно.
Підприємницьку діяльність, серед іншого, позивач проводить за адресою вул. Царичанська (колишня Кірова) буд. 59-а смт. Царичанка Дніпропетровської області, де розміщується торгівельний комплекс з торговою вивіскою «Гранд».
Зазначений торговий комплекс належить позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 538485.
Для здійснення підприємницької діяльності позивач використовує найманого працівника - ОСОБА_4, яка виконує функції продавця та працевлаштована на підставі безстрокового Трудового договору між працівником і фізичною особою від 03.11.2008 року, зареєстрований у встановленому порядку в державній службі зайнятості.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення №5 від 13.06.2017 року адміністративна комісія при виконавчому комітетові Царичанської селищної ради, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали від 20.05.2017 року серії АА №492435, встановила, що ОСОБА_4, яка працює у ФОП ОСОБА_3, 24.05.2017 року, перебуваючи на робочому місці в магазині «Гранд», здійснила продаж алкогольного напою «Ciber» 5-6%, ємкістю 0,5л, малолітньому, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі матеріалів правоохоронних органів (протоколу про адміністративне правопорушення від 20.05.2017 року серії АА №492435) Головним управлінням Державної фіскальної служи у Дніпропетровській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 27.12.2017 року №000220/04-36-40-04/НОМЕР_1. Відповідно до цього рішення за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у ФОП ОСОБА_3, встановлено порушення частини дванадцятої ст.15 та пункту 2 частини першої ст. 15 Закону України від 19.12.95р. № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів " (із змінами та доповненнями).
Позивач, не погоджуючись із позицією контролюючого органу щодо правомірності застосування штрафних санкцій, звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд зазначає, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі - Закон №481/95).
Відповідно частини першої статті 15 Закону №481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.
Відповідно до частини першою статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
У частині другій статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення вимог статті 15-3 цього ж Закону законодавець передбачив застосування до суб'єкта господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафу в сумі 6800 грн.
Системний аналіз зазначених вище правових норм дає суду підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.
Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95, визначається Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790.
Відповідно до пункту 5 вищевказаного Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:
- акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;
- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Відповідно пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Відповідно пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів; від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України; від банків, інших фінансових установ інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за результатами податкового контролю; для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.
Податковий кодекс України надає чіткий перелік відомостей, інформація про які повинна надаватись до податкової служби в обов'язковому порядку та інформація на підставі, якої формуються висновки акту перевірки.
Передбачається, що для здійснення інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби може бути також використана й інша інформація, яка не зазначена в переліку, але надійшла до податкових органів з ініціативи джерела інформації або за запитом податкового органу.
Відповідно, не може бути джерелом податкової інформації інформація, що є суб'єктивною або поширюється з метою дискредитації того чи іншого платника податків. Тому в Податковому кодексі України акцентовано увагу на тому, що податковою інформацією можна вважати виключно ту інформацію, яка офіційно визнана як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства, а тому має містити вид, характеристики, індивідуальні ознаки об'єкта оподаткування (в разі наявності), за якими його можна ідентифікувати, та суб'єктів надання інформації.
Враховуючи вищенаведене, надання інформації та формування на її підставі висновків перевірки є можливим за умови дотримання порядку, встановленого чинним законодавством України.
З аналізу наведених норм вбачається, що для встановлення висновків про наявні порушення, на підставі яких в подальшому приймається рішення про застосування фінансових санкцій, у контролюючого органу мають бути належні та допустимі докази такого порушення.
Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд зазначає, що Головне управління Державної фіскальної служи у Дніпропетровській області та його посадові особи при прийнятті рішень, зобов'язані виходити із наявності в діяльності платника податків об'єктивних порушень вимог податкового законодавства.
Згідно положень податкового законодавства, а також враховуючи принципи прийняття суб'єктом владних повноважень рішень, які викладенні у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не допускається прийняття рішень, у тому числі рішення про застосування фінансових санкцій на підставі припущень, які не підтверджуються відповідними доказами.
Як встановлено судом, у спірному випадку рішенням від 27.12.2017 року №000220/04-36-40-04/НОМЕР_1 застосовано фінансові санкції до ФОП ОСОБА_3, яка є власником приміщення за адресою вул. Царичанська (колишня Кірова) буд. 59-а смт. Царичанка Дніпропетровської області, та здійснює за цією адресою підприємницьку діяльність.
Однак, судом встановлено та поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 у судовому засіданні підтверджено наступне.
ФОП ОСОБА_3 у приміщенні магазину «Гранд», що розташований за адресою вул. Царичанська (колишня Кірова) буд. 59-а смт. Царичанка Дніпропетровської області та належить позивачу на праві приватної власності, не здійснює господарську діяльність, повязану з продажем алкогольних напоїв.
Торгівельний комплекс з торговою вивіскою «Гранд», розташований за адресою вул. Царичанська б. 59а смт. Царичанка Дніпропетровської області, разом з ФОП ОСОБА_3 використовує фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі ФОП ОСОБА_5І.), яка користується частиною приміщення за вказаною адресою, загальною площею 68,3 кв.м, на підставі укладеного договору оренди нежитлових приміщень (будівель) № 21 від 01.12.2017 року.
Зареєстрованими видами діяльності ФОП ОСОБА_5 є: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; обслуговування напоями; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Таким чином, на території магазину з торговою вивіскою «Гранд» за адресою вул. Царичанська (колишня Кірова) б. 59-а смт. Царичанка підприємницьку діяльність здійснювали дві фізичні особи-підприємця - ОСОБА_3, яка здійснює торгівлю продуктами харчування (без реалізації алкогольних, слабоалкогольних напоїв) та ОСОБА_5, яка здійснює торгівлю в тому числі алкогольними напоями та на момент виникнення оскаржуваних правовідносин мала чинну державну ліцензію на здійснення даного виду підприємницької діяльності.
Вищевказані фізичні особи здійснювали підприємницьку діяльність окремо одна від одної, та пов'язані лише спільним перебуванням в одному торгівельному залі приміщення магазину.
У свою чергу, підприємницьку діяльність від імені ФОП ОСОБА_5 (реалізацію товару) здійснює продавець ОСОБА_7, з якою укладено безстроковий трудовий договір від 01.04.2011 року, який зареєстровано в установленому законом порядку 05.04.2011 року у державній службі зайнятості.
Таким чином, судовим розглядом установлено, що торгівлю товарами в магазині з торговою вивіскою «Гранд» за адресою вул. Царичанська (колишня Кірова) б. 59-а смт. Царичанка, станом на 24.05.2017 року здійснювали два наймані працівники: ОСОБА_7 (від імені ФОП ОСОБА_5Л.) та ОСОБА_4 (від імені ФОП ОСОБА_3Г.).
Починаючи з 15 години 30 хвилин 24.05.17 року, продавець ОСОБА_7 у зв'язку з сімейними обставинами залишила своє робоче місце, залишивши в торгівельному залі лише продавця ОСОБА_4, яку попередньо попрохала надати допомогу у здійсненні торгівлі товаром, що належить ФОП ОСОБА_8 на період її відсутності, не передбачаючи допущення можливих порушень правил торгівлі.
Вказані обставини підтверджуються свідченнями ОСОБА_7, яку допитано в судовому засіданні в якості свідка.
ОСОБА_4, на прохання ОСОБА_7, самостійно, без відома ФОП ОСОБА_3, прийняла рішення надати допомогу ОСОБА_7 у здійсненні торгівельної діяльності з продажу товарів, що належать ФОП ОСОБА_8, і за вказаних обставин здійснила протиправну реалізацію слабоалкогольного напою неповнолітньому, що було задокументовано працівниками поліції та кваліфіковано в якості адміністративного правопорушення.
Вказані обставини підтверджуються свідченнями ОСОБА_4 та ОСОБА_7, яких допитано в судовому засіданні в якості свідків.
Таким чином протиправні дії ОСОБА_4 були пов'язані не з виконанням трудових обовязків в межах трудового договору з ФОП ОСОБА_3 та не стосувалися товару, належного ФОП ОСОБА_3, а були здійснені виключно з власної ініціативи та стосувалися здійснення підприємницької діяльності від імені ФОП ОСОБА_8 та виключно товару (алкогольних напоїв), які належали вказаному підприємцю.
Таким чином, з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_3 не несе відповідальності як суб'єкт господарювання за факт реалізації продавцем ОСОБА_4 алкогольного напою неповнолітній особі.
Стосовно доводів представника відповідача щодо правомірності оскаржуваного рішення, з огляду на встановлені порушення, що зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення від 20.05.2017 року серії АА №492435 та постановою від 13.06.2017 року №5 по справі про адміністративне правопорушення, якою продавця ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 510 грн., суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено на особу, яка проводила розрахункову операцію при реалізації алкогольного напою неповнолітній особі, а не на ФОП ОСОБА_3, яка, хоча й здійснює підприємницьку діяльність та є власником приміщення, в якому встановлено порушення, однак, проданий товар їй не належить, не входить до господарської діяльності, а продаж алкогольних напоїв не належить до трудових обовязків продавця ОСОБА_4 в межах трудового договору, укладеного з ФОП ОСОБА_3
Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином не встановлено суб'єкта правопорушення, а тому неправомірно застосовано санкцію до ФОП ОСОБА_3
З урахуванням встановленого статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України обовязку доказування субєктом владних повноважень правомірності своїх рішень, а також враховуючи, що відповідачем як субєктом владних повноважень не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вини з боку ФОП ОСОБА_3, то суд приходить до висновку, що доводи відповідача про те, що в разі встановлення правопорушення з боку продавця у вигляді продажу алкогольного напою особі, яка не досягла вісімнадцятирічного віку, фінансові санкції накладаються на субєкта господарювання, - є необґрунтованими з огляду на відсутність вини з боку такого субєкта господарювання за встановлених судовим розглядом обставин. Отже, прийняте на підставі хибних висновків перевірки рішення, що є предметом спору, підлягає скасуванню.
З системного аналізу наведених норм чинного законодавства України, наданих матеріалів, показань свідків, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то у зв'язку із задоволенням позовних вимог, суд присуджує на користь ФОП ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служи у Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати - судовий збір, сплачений згідно квитанції від 25.01.2018 року №0.0.949172754.1, в розмірі 704,8 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служи у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити в повному обсязі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служи у Дніпропетровській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 28 лютого 2018 року.

Суддя ОСОБА_9