Справа № 819/1725/17
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1725/17

16 січня 2018 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

представника позивача Дем'яновської Н.А.

представника відповідача Наконечної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом звернулося Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про скасування постанови.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Наконечної Ірини Валеріївни про відкриття виконавчого провадження від 31.07.2017р. ВП №54400894 є необгрунтованою та незаконною.

Вищевказана постанова про стягнення виконавчого збору від 06.06.2017р. ВП №44430779 по примусовому виконані наказу господарського суду Тернопільської області №921/16/14-г/15 від 18.03.2014р., на підставі якої головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Наконечна Ірина Валеріївна відкрила виконавче провадження не набрала законної сили і не є виконавчим документом в силу приписів п.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник позивача Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в судовому засіданні заперечила проти позову, просила у його задоволенні відмовити повністю.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

ДП «Тернопільський облавтодор» отримав постанову від 31.07.2017р. про відкриття виконавчого провадження ВП №54400894 з примусового виконання Постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ВП №44430779 від 06.06.2017р. щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 4878,81 гривень .

ДП «Тернопільський облавтодор» оскаржив дану постанову про стягнення виконавчого збору від 06.06.2017р. по ВП №447419679 в Господарському суді Тернопільської області.

Судом встановлено, 28 липня 2017 року Господарським судом Тернопільської області винесено ухвалу про визнання недійсною постанови про стягнення виконавчого збору від 06.06.2017 року ВП № 44430779 та постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 06.06.2017 року № 44430779, прийняті Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Тернопільській області по примусовому виконанні наказу Господарського суду Тернопільської області № 921/16/14-г/15 від 18.03.2014 року.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження". За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Статтею 8 Закону України „Про державну службу" на працівників органів ДВС покладається обов'язок сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Закон України „Про державну службу" (ст. 4) серед принципів державної служби виокремлює такі як професіоналізм, компетентність, персональну відповідальність за виконання службових обов'язків. При цьому, одним з основних обов'язків державних службовців є додержання Конституції України та інших актів законодавства України.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, та з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

При цьому, державний виконавець своїми діями порушив не тільки Закон України «Про виконавче провадження», але і ст. 19 Конституцію України, де наголошується на тому, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку передбаченому законом. ( ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. (ст. 287 КАС України).

Закон, що визначає сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами, які підлягають примусовому виконанню, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до ч.І. ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до норми спеціального ч.2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-УІІІ, згідно якої, скарги щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), в тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження оскаржуються до відповідного адміністративного суду. Іншого порядку оскарження спірних постанов державного виконавця, аніж за правилами адміністративного судочинства України, законом не передбачено.

Отже, враховуючи все вищевикладене, суд прийшов до висновку, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень, є принцип обгрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Принцип обгрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Судом встановлено, що вищевказана постанова про стягнення виконавчого збору від 06.06.2017р. ВП №44430779 по примусовому виконані наказу господарського суду Тернопільської області №921/16/14-г/15 від 18.03.2014р., на підставі якої головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Наконечна Ірина Валеріївна відкрила виконавче провадження не набрала законної сили і не є виконавчим документом в силу приписів п.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Також суд зазначає, що постанову від 31.07.2017р. про відкриття виконавчого провадження ВП №54400894 з примусового виконання Постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №ВП 44430779 від 06.06.2017р. щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 4878,81 гривень було оскаржено в Господарський суд Тернопільської області у встановлені строки визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалою від 19 серпня 2017 року Господарський суд Тернопільської області відмовив у прийнятті скарги у справі №921/16/14-г/15, повернувши скаргу та додані до неї документи, роз'яснивши скаржнику - ДП «Тернопільський облавтодор», що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає причини пропуску позивача, що зумовили пропущення терміну для подачі адміністративного позову поважними, і на підставі ст. 121, 123 КАС України суд поновляє строк для подання позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Наконечної І.В. ВП№54400894 від 31 липня 2017 року "Про відкриття виконавчого провадження" визнати протиправною та скасувати.

Стягнути на користь Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, відповідно до ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення буде складено протягом п'яти днів.

Головуючий суддя Подлісна І.М.