Справа № 803/251/18
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору

28 лютого 2018 року ЛуцькСправа № 803/251/18
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Мачульський В.В., вивчивши клопотання Головного управління ДФС у Волинській області про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2018 року Головне управління ДФС у Волинській області звернулося з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі 10 000,00 грн., застосованих до відповідача згідно з рішенням про застосування фінансових санкцій від 15 листопада 2017 року № .

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків (із зазначенням способу їх усунення).

28 лютого 2018 року на адресу суду надійшло клопотання від Головного управління ДФС у Волинській області про відстрочення сплати судового збору, яке вмотивовано тим, що у позивача відсутні кошти на таку сплату, оскільки згідно листа Головного управління ДКС України у Волинській області проводиться безспірне списання коштів та проведення платежів починаючи з 15 січня 2018 року по розрахунковому рахунку призупинено.

Клопотання податкового органу про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частина друга статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі - КАС України) покладає учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як передбачено частиною першою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічні за змістом приписи містяться у частині першій статті 8 Закону України «Про судовий збір», в силу якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Інформуючи про свій фінансовий стан, контролюючий (податковий-фіскальний) орган зазначає, що на час подання позовної заяви до суду, кошторисні призначення для сплати судового збору відсутні.

Разом з тим, вищевказані доводи не свідчать про такий майновий стан Головного управління ДФС у Волинській області, за якого контролюючий орган позбавлений можливості сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі та у визначений ухвалою судді строк. Також Головне управління ДФС у Волинській області не підпадає під дію частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У зв'язку з цим, обставини пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення або звільнення від такої сплати.

Крім того, пунктом 2 прикінцевих положень Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» Кабінет Міністрів України зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Дана правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду України від 25 квітня 2016 року, справа №686/19687/14-а.

Також, як слідує із постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір», якою доведено до відома суддів апеляційних, окружних адміністративних судів та місцевих загальних судів довідку про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір», якщо бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, отже обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень тощо, не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.

Дана правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 02 січня 2018 року справа № К/9901/1987/17.

З урахуванням вищенаведеного, відсутні підстави для відстрочення сплати судового збору.

Керуючись статтями 133, 243, 248, 256 КАС України, на підставі Закону України «Про судовий збір», суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Волинській області про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя В.В. Мачульський