Справа № 9901/451/18
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

02.03.2018 Київ П/9901/451/18 9901/451/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Олендера І.Я., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконними рішень та стягнення моральної шкоди,

у с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Верховного Суду з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП) про визнання незаконними рішень та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалами Вищої ради правосуддя від 14 квітня 2017 року №839/0/18-17, від 13 червня 2017 року №1538/0/18-17 та від 27 грудня 2017 року скарги ОСОБА_2 стосовно суддів Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберди В.В. та Вовка П.В. залишено без розгляду та повернуто скаржнику, з тих підстав, що дисциплінарні скарги не містить відомостей про ознаки дисциплінарного проступку судді (пункт 2 частини першої статті 44 Закону України «Про вищу раду правосуддя»), однак, на думку позивача, такі рішення відповідача є протиправними.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у цій справі суд звертає увагу на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом ч. 4 ст. 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів передбачені ст. 266 КАС України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25 листопада 1997 року; пункт 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25 грудня 1997 року; та пункт 1 резолютивної частини Рішення № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

У рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Частиною 10 ст. 131 Конституції України установлено, що відповідно до закону в системі правосуддя утворюються органи та установи для забезпечення добору суддів, прокурорів, їх професійної підготовки, оцінювання, розгляду справ щодо їх дисциплінарної відповідальності, фінансового та організаційного забезпечення судів.

Пунктом 3 ч 1 ст. 131 Конституції України передбачено, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.

Порядок дисциплінарного провадження щодо судді врегульовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 107 Закону №1402-VIII право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників.

З матеріалів позовної заяви встановлено, що ОСОБА_2 реалізував право на звернення до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії суддів Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберди В.В. та Вовка П.В., які, на думку позивача, вчинили дисциплінарний проступок.

Згідно зі ст. 108 Закону №1402-VIII дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом № 1798-VII, з урахуванням вимог цього Закону.

За правилами ст. 42 Закону № 1798-VII дисциплінарне провадження розпочинається за скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарна скарга), поданою відповідно до Закону №1402-VIII, або за ініціативою Дисциплінарної палати чи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.

Дисциплінарне провадження включає: 1) попереднє вивчення та перевірку дисциплінарної скарги; 2) відкриття дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне провадження здійснюється в розумний строк. Строки здійснення дисциплінарного провадження визначаються цим Законом та регламентом Вищої ради правосуддя.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 43 Закону № 1798-VII встановлено, що член Дисциплінарної палати, визначений для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (доповідач): вивчає дисциплінарну скаргу і перевіряє її відповідність вимогам закону та наявність підстав для залишення без розгляду дисциплінарної скарги чи відмови у відкритті дисциплінарної справи; за наявності підстав, визначених пунктами 1 - 5 частини першої статті 44 цього Закону, - повертає дисциплінарну скаргу скаржнику.

Отже статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя стосовно розгляду скарг та здійснення дисциплінарного провадження щодо судді визначаються Конституцією України, законами України «Про Вищу раду правосуддя» та «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно доданих до позовної заяви копій ухвал від 14 квітня 2017 року №839/0/18-17, від 13 червня 2017 року №1538/0/18-17 та від 27 грудня 2017 року, постановлених членами Другої та Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя відповідно, скарги ОСОБА_2 стосовно суддів Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберди В.В. та Вовка П.В. залишено без розгляду та повернуто як такі, що не відповідають вимогам п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 44 Закону № 1798-VII. Зміст ухвал свідчить, що попередню перевірку скарг ОСОБА_2 проведено як дисциплінарних скарг.

З огляду на постановлення оскаржуваних ухвали за результатами попередньої перевірки скарг дії Вищої ради правосуддя щодо проведення попередньої перевірки не можуть бути самостійним предметом адміністративного позову, оскільки не породжують безпосередніх правових наслідків (не змінюють обсягу прав і обов'язків особи, у тому числі й позивача).

Крім того, ч. 4 ст. 44 Закону № 1798-VII визначено, що рішення про повернення дисциплінарної скарги оскарженню не підлягає.

Разом із цим Законом № 1798-VII встановлено процедуру стосовно оскарження рішень, ухвалених Дисциплінарними палатами.

Частиною 1 ст. 51 Закону № 1798-VII встановлено, що скаржник має право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до Вищої ради правосуддя за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження.

Згідно з положеннями ст. 52 Закону № 1798-VII до суду може бути оскаржене рішення Вищої ради правосуддя, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати.

Зі змісту цього позову випливає, що ОСОБА_2 заявив позовні вимоги, які зводяться до визнання незаконними рішень Вищої ради правосуддя, членів відповідних Дисциплінарних палат Вищої ради правосуддя щодо невідкриття дисциплінарного провадження відносно суддів Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберди В.В. та Вовка П.В.

За такого правового врегулювання та матеріалів позовної заяви суд дійшов висновку, що оскаржувані ухвали щодо залишення без розгляду та повернення скарг позивача, а також діяльність органів Вищої ради правосуддя щодо їх постановлення у спірних правовідносинах не підлягають оскарженню в судах. При цьому заявлена позовна вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги щодо визнання незаконними ухвал Вищої ради правосуддя.

З огляду на усе вищевказане суд дійшов висновку, що законних підстав для відкриття провадження у справі за заявленим позовом немає, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. 22, 170, 248, 266 КАС України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконними рішень та стягнення моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.Я. Олендер