Справа № 554/9125/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 554/9125/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Подобайло З.Г.

суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 29.01.2018, суддя Микитенко В.М., м. Полтава, повний текст складено 29.01.18 по справі № 554/9125/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Полтаві Департаменту патрульної поліції Гнітько Дмитра Олександровича третя особа Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання протиправною та скасування постанови № БР 645025 від 15.11.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції м. Полтави Гнітька Д.О. та просив визнати протиправною і скасувати постанову БР №645025 від 15.11.2017 року за ч.3 ст.122 КУпАП.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29.01.18р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову БР №645025 від 15.11.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, а справу надіслати до компетентного органу - Управління патрульної поліції міста Полтави на новий розгляд іншою уповноваженою посадовою особою.

Не погодившись з рішенням суду інстанції Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29.01.18р. , прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те , що до постанови додається фотофіксація розміщення автомобіля гр. ОСОБА_1 з порушенням ПДР. Відповідно до вимог ст.283 КУпАП і інформація про технічний засіб яким здійснювалась фотофіксація правопорушення міститься в оскаржуваній постанові. Таким чином дана фотофіксація є належним та допустимим доказом по справі, який повністю проігнорований судом з необґрунтованим посиланням па неможливість їх перевірки та дачі юридичної оцінки. Також, суд не взяв до уваги і витяг з ІІПС «АРМЮР», який підтверджує виклик на 102 з приводу порушення гр. ОСОБА_1 ПДР, а саме той факт, що автомобіль даного громадянина розміщений таким чином , що робить неможливим рух інших транспортних засобів. Поліцейським правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці без складання відповідного протоколу. Також, вказує , що позивач а ні в позовній заяві, а ні під час розгляду справи в судовому засіданні не висловлював претензій щодо не належного розгляду справи інспектором патрульної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено , що у відповідності до постанови БР №645025 від 15.11.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. за ч.3 ст.122 КУпАП за те, що він 15.11.2017 року о 22 год. 20 хв. по вулиці Станіславського, 10, в м. Полтава скоїв стоянку у місці, де транспортний засіб, що стоїть, робить неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив п.15.10 (д) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення , фотокартки, надані до суду достовірно не доводять порушення позивачем підпункту «д» пункту 15.10 Правил дорожнього руху України. Між тим, відсутній протокол про адміністративне правопорушення. Суд першої інстанції вважає , що дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання постанови відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу є протиправними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині скасування постанови БР №645025 від 15.11.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч. 2 ст. 8 Конституції України). Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена ч. 2 ст. 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом ст. 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.15.10 (д) ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.3 ст. 122 КУпАП.

Докази, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, матеріали адміністративної справи не містять та не були надані ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те , що в матеріалах справи відсутній технічний запис обставин скоєння позивачем правопорушення , а також запис нагрудної відеокамери (відео реєстратора) відповідача.

Тобто , працівником поліції не зафіксовано, що автомобіль позивача стояв у місці де робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів , як то пвизначено п.15.10 (д) ПДР.

Наявність в матеріалах фотокарток на диске , який надав відповідач як доказ вчинення правопорушення , не свідчать про порушення вчинене позивачем п.15.10 (д) ПДР , оскільки вони не містять інформації щодо їх прив'язки до місця де знаходився автомобіль позивача , не містить ні дати ні часу здійснення такої фіксації тощо.

Доказів вчинення правопорушення (обґрунтовані пояснення позивача, пояснення свідків тощо) відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції , тобто в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач порушив вимоги п.15.10 (д) ПДР.

Посилання апелянта на витяг з ІІПС «АРМЮР» , як на доказ вчиненого позивачем правопорушення , є помилковим, оскільки такий витяг підтверджує лише виклик на 102 з приводу порушення ПДР та не містить доказів порушення позивачем вимог п.15.10 (д) ПДР.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем та апелянтом не надано до суду належних та допустимих доказів порушення позивачем вимог п.15.10 (д) ПДР, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП не підтверджується жодним доказом, що свідчить про необґрунтованість винесення постанови БР №645025 від 15.11.2017 року.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідач, складаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

При цьому , колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції , що дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання постанови відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу є протиправними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених 34 статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2,частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п"ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач порушив процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності та виніс оскаржувану постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення та на місці зупинки транспортного засобу, оскільки складання протоколу у випадках вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП діючим законодавством не передбачено, а відповідач по справі , діючи в межах наданих йому законом повноважень мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та винести постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції , що справа про адміністративне правопорушення підлягає новому розгляду компетентним органом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, адміністративний суд позбавлений повноважень направляти справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд до інспектора державної патрульної служби, оскільки таким повноваженням, відповідно до п.2 ч.1 ст. 293 КупАП , наділений орган (посадова особа), що розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення. Судові ж органи перевіряють законність або протиправність останньої, та можуть або скасувати таку постанову або визнати її обґрунтованою.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції в частині надіслання справи до компетентного органу - Управління патрульної поліції міста Полтави на новий розгляд іншою уповноваженою посадовою особою підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про закриття провадження у справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 316, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 29.01.2018 по справі № 554/9125/17 скасувати в частині надіслання справи до компетентного органу - Управління патрульної поліції міста Полтави на новий розгляд іншою уповноваженою посадовою особою з прийняттям нової постанови , якою закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29.01.18р. по справі № 554/9125/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення , є остаточною і оскарженню не підлягає.

.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Л.В. Тацій