Справа № 214/5415/17(2-а/214/266/17)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 року м.Дніпро справа № 214/5415/17(2-а/214/266/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Уханенка С.А.,

суддів: Дадим Ю.М. Богданенка І.Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 24 жовтня 2017 р. (суддя Попов В.В. ) по справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії , -

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №3523 від 15.08.2017 року про відмову у призначенні пенсії за вислугою 20 років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року);

- зобов'язати Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити пенсію за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року) та виплачувати її довічно з 09.08.2017 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09.08.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати. Однак, згідно протоколу №3523 від 15.08.2017 року, відповідач відмовив йому в призначенні такої пенсії.

Постановою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 24 жовтня 2017 р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №3523 від 15.08.2017 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою 20 років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року).

Зобов'язано Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року) з 09.08.2017 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати.

Не погодившись з постановою суду, Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на безпідставність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, невідповідність матеріалам справи та винесення її з порушенням норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.08.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати.

Згідно протоколу Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №3523 від 15.08.2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до чинного законодавства.

Також на звернення позивача від 17.08.2017 року, відповідач, листом №І-120 від 31.08.2017 року повідомив, що позивач не має необхідного стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років, передбаченого ч. 1 ст. 86 Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII та, окрім того, на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII з 01.06.2015 року припинено призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та інших законів України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності у позивача права на призначення пенсії згідно з ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. №1789-XII.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Колегією судів встановлено, що загальний трудовий стаж позивача станом на 09.08.2017 складає 28 років 11 місяців і 21 день, що підтверджується військовим квитком серії УН №0445309, дипломом серії ЛА ВЕ№001076 та трудовою книжкою серії БТ - ІІ №3480009. З 13.01.2006 року і до цього часу безперервно працює в органах прокуратури.

Предметом спору в даній справі є відмова Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в призначенні позивачу пенсії за вислугою років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. №1789-XII.

Так, з 01.12.1991 року, умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України було визначено статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року.

Відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції від 05.11.1991 року, яка була чинною до 30.09.2011року) прокурори та слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З 1 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" 8 липня 2011 року N 3668-VI), п.п. 4 п. 6 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого внесено зміни до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру", якими зокрема передбачено, що: "Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема:

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статі Законом № 3668-VІ, а стаж позивача (станом на 01.10.2011 року) складав менше 23 років.

В подальшому, Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність з 15.07.2015 року у зв'язку з набранням чинності нового Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, яким визначено та регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України.

Тому з 15.07.2015 року відсутні підстави для призначення пенсії згідно з статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року.

Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, який вступив в дію з 15.07.2015 року, визначено спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України.

Відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, передбачав, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема:

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, враховуючи викладене, стаж позивача на момент звернення за призначенням пенсії (09.08.17р.) мав складати 23 роки. Тому зазначений позивачем наявний стаж, на час звернення до органу Пенсійного фонду, не є достатнім для призначення пенсії згідно Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, оскільки він менше 23 років.

За таких обставин, обумовлені норми Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року та Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року не звузили права позивача, позаяк позивач не набув права на отримання пенсії за вислугу років передбачену вказаними нормами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність доводів позивача щодо звуження змісту та обсягу його права на призначення пенсії за вислугу років.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача, на які також посилається суд першої інстанції про порушення прав позивача, які гарантовані статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Такі доводи позивач обґрунтовує правовою позицію Європейського суду з прав людини, яка полягає у тому, що право власності може бути "існуючим майном" або "законними сподіваннями" отримання права власності. З цих підстав позивач вказує на те, що в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, перебуваючи на службі в органах прокуратури, він мав законні сподівання отримати пенсію за вислугу років при досягнення 20 річного стажу, на умовах ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001р.).

З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що "законне сподівання" не є правом у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України. Сутність поняття "законне сподівання" полягає у тому, що виправдане очікування особи щодо досягнення певної мети повинно ґрунтуватися на положеннях національного законодавства, отже "сподівання" буде "законним" до тих пір, поки воно ґрунтується на законі. У свою чергу, законодавчі норми щодо соціально-економічних прав не є абсолютними та можуть змінюватися в залежності, зокрема, від економічного становища в державі.

У спірному випадку встановлено, що на момент звернення позивача з заявою до УПФУ про призначення пенсії положення ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, в частині визначення осіб, які мають право на призначення пенсії за вислугу років та розміру такої пенсії, втратили чинність, а під час дії в часі зазначеної норми права позивач не набув права на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у вказаній редакції).

Таким чином, вищенаведені твердження позивача щодо порушення його права, колегія суддів вважає необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки у спірному випадку не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав позивача на пенсійне забезпечення.

Оскільки суд першої інстанції під час вирішення справи неповно з'ясував обставини справи та допустив порушення у застосуванні норми права, що регулює спірні правовідносини, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 24 жовтня 2017 р. - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко