Справа № 323/3267/17
Суддя: Гуцал О. П.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/3267/17
Провадження № 2-а/323/13/18
УХВАЛА

Іменем України

27.02.2018 р. м.Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі головуючої судді Гуцал О.П., при секретарі Лукіній А.О., за участі представника позивача адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання рішення незаконним, стягнення недоплаченого розміру щорічної допомоги на оздоровлення особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати незаконним рішення відповідача, викладене у формі листа від 09.11.2017 року № 6090/04/01 щодо відмови нарахувати та виплатити в повному обсязі позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, що передбачено ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; та стягнути з відповідача на користь позивача шляхом безспірного списання з рахунку Державної казначейської служби України щорічну допомогу на оздоровлення за 2016-2017 рік у загальному розмірі 23780 грн.

Ухвалою суду від 04.12.2017 року відкрито провадження у справі.

Статею 55 Конституції України гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Поряд із цим, Конституційний Суд України в рішенні 13 грудня 2011 року N 17-рп/2011 (Справа N 1-9/2011), зокрема, зазначив, що Конституція України як головне джерело Національної правової системи є також базою для поточного законодавства.

Встановлення у відповідних процесуальних кодексах України конкретних строків вчинення окремих процесуальних дій особами, які беруть участь у справі, здійснюється в законодавчому порядку на підставі пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії" рішення від 22.10.1996р., справа "Девеєр проти Бельгії" рішення від 27.02.1980р.).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містилися і в ч.1 та ч.2 ст. 99 КАС України, який діяв на час звернення позивача до суду.

Частиною 3 ст. 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічні правила містилися в ст..100 КАС України в попередній редакції.

Судом встановлено, що позивачем оскаржується розмір щорічної допомоги на оздоровлення, яка йому була виплачена 15.08.2016 року.

Виплати позивачу одноразової допомоги на оздоровлення, що передбачена ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є щорічними.

З матеріалів справи вбачається, що допомогу на оздоровлення за 2016 рік позивач отримав відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005р. у сумі 100 грн. у серпні 2016 року, про що свідчать надані відповідачем відомості. Зазначене також не заперечувалося і представником позивача.

Отже, позивач про порушення своїх прав на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 рік повинен був дізнатися у серпні 2016 року.

Посилання позивача у позові, що він звернувся до суду в межах шестимісячного строку від дати отримання ним відповіді відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки отримавши вказану виплату ще у серпні 2016 року позивач знав про неї та у разі незгоди з її розміром мав можливість звернутись до суду за захистом своїх прав.

Інших доказів поважності пропуску строку звернення до суду позов не містить та представником позивача не надано.

Оскільки позивач звернувся до суду із позовом у грудні 2017 року, поважних причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог за 2016 рік суду не навів, то позовні вимоги позивача в цій частині підлягають залишенню без розгляду.

Вказаний висновок суду підтверджується також позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 07.02.2018 року у справі № К/9901/1552/18.

Керуючись ст.ст. 123, 122, 240, 241, 242, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області в частині визнання рішення незаконним, стягнення недоплаченого розміру щорічної допомоги на оздоровлення особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2016 рік залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала у повному обсязі складено та підписано 28.02.2018 року.

Суддя: О.П. Гуцал