Справа № 138/636/14-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2018 року

Київ

справа №138/636/14-а

адміністративне провадження №К/9901/4694/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2014 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015 у справі №138/636/14-а за позовом ОСОБА_2 до Могилів-Подільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Могилів-Подільської міської ради, в якому просив визнати протиправним п. 8.1 рішення Могилів-Подільської міської ради № 385 14 сесії 6 скликання від 20.12.2011, яким надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки ОСОБА_4 без згоди з боку власників домоволодіння по АДРЕСА_1.

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення міської ради прийняте без надання згоди землекористувачів, та вказує, що встановлення таких меж призведе до порушення прав позивача як співвласника будинку по Шевченка, 52, через позбавлення можливості обслуговувати належне йому майно.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 березня 2015 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1, м. Могилів-Подільський, що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 вересня 2008 року.

Рішенням Могилів-Подільської міської ради № 712 41 сесії 5 скликання від 30 грудня 2008 року (із змінами, внесеними рішенням № 246 9 сесії 6 скликання від 12 липня 2011 року) ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення, за власні кошти, технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку несільського господарського призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибні земельні ділянки) на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0588 га по АДРЕСА_1, м. Могилів-Подільський (а.с.12-13).

11 листопада 2011 року ОСОБА_4 звернулась до Могилів-Подільського міського голови з заявою про розгляд земельного спору по приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1, так як сусіди з домоволодіння по АДРЕСА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не погоджують абрис зовнішніх меж, спір розглянуто на засіданні земельної комісії при виконкомі Могилів-Подільської міської ради 09 грудня 2011 року, де були присутні ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про що свідчить пункт 8 Протоколу засідання земельної комісії.

Згідно з підпунктом 8.1 пункту 8 рішення витягу з рішення Могилів-Подільської міської ради 14 сесії 6 скликання від 20 грудня 2011 року №385 "Про затвердження Висновків земельної комісії при виконкомі міської ради від 09 грудня 2011 року" земельний спір між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відмову в погодженні межі земельної ділянки під час приватизації земельної ділянки ОСОБА_4 вирішити наступним чином: в зв'язку з тим, що питання спору не стосується межі земельної ділянки, а пов'язане з забудовою земельної ділянки, надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки ОСОБА_4, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 без згоди з боку власників домоволодіння по АДРЕСА_2.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно пунктом "г" частини 1 статті 56 Закону України "Про землеустрій" (у редакції чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об'єднання земельних ділянок, включає матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки.

Відповідно до пункту "б" частини 2 статті 198 Земельного кодексу України кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Проте судом встановлено, що на день виникнення спірних відносин співвласниками будинку АДРЕСА_2 по 1/2 частині були мати позивача - ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31 листопада 1993 року після смерті ОСОБА_7 (а.с.80) та третя особа по справі ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 07 червня 1996 року (а.с.6-7).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть, тобто ОСОБА_2 станом на день розгляду земельного спору та на день винесення оскаржуваного рішення Могилів-Подільської міської ради не був власником квартири, тому не міг бути учасником розгляду земельного спору, так як земельна ділянка, відносно якої виник спір знаходилась в користуванні його матері ОСОБА_6

Також колегія суддів вказує, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва від матері - ОСОБА_6 до сина - позивача ОСОБА_2

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, системне тлумачення ст. 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що ч. 2 цієї статті гарантує «кожному» захист «своїх прав», які порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Адже саме в такому контексті сформульовано ч. 3, 5 та 6 ст. 55 Конституції України.

Колегія суддів зазначає, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових правовідносинах з відповідачем і саме при здійсненні ним чітко визначених чинним законодавством владних управлінських функцій

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що оскаржуваним рішенням суб"єкта владних повноважень на час його прийняття право позивача не порушувалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 серпня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду