Справа № 817/551/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Махаринець Д.Є.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА
іменем України

"27" лютого 2018 р. Справа № 817/551/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Іваненко Т.В.
суддів: Кузьменко Л.В.
Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Семенець К.О.,

позивача та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "18" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, стягнення невиплаченої підйомної допомоги, компенсації та моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 м.Рівне про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 м.Рівне щодо невиплати йому підйомної допомоги; стягнення з військової частини НОМЕР_1 м.Рівне на його користь невиплачену підйомну допомогу в сумі 6178,20 грн; стягнення з військової частини НОМЕР_1 м.Рівне на його користь компенсацію за невиплачену підйомну допомогу в розмірі 5974,32 грн; стягнення з військової частини НОМЕР_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що згідно чинного законодавства має право на підйомну допомогу військовослужбовцям, у тому числі на членів сім`ї, яка виплачується не більше ніж за два переїзди військовослужбовця протягом календарного року, пов`язані на посади і передислокацією військової частини або підрозділу. Він вибув зі Львова у розпорядження військової частини НОМЕР_1 в м.Рівне, та з 06.11.2013 року по 22.11.2013 року проходив службу на посаді головного інженера начальника інженерно-авіаційної служби управління авіації центру авіації та протиповітряної оборони, в зв`язку з чим має право на отримання підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення 6178,20 грн. Так як розрахунок вчасно не був проведений, то мав право і на компенсацію у зв`язку з невиплатою підйомної допомоги з листопада 2013 року по листопад 2016 року в сумі 5974,32 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 м.Рівне щодо невиплати підйомної допомоги ОСОБА_1 .
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 м.Рівне на користь ОСОБА_1 невиплачену підйомну допомогу в сумі 6178,20 грн.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 м.Рівне на користь ОСОБА_1 компенсацію за невиплачену підйомну допомогу в розмірі 5974,32 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що підйомна допомога виплачується після фактичного переїзду військовослужбовця на постійне проживання до пункту дислокації військової частини, але ОСОБА_1 не надано документу про зміну місця проживання. Крім того, суд першої інстанції в порушення статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» стягнув на користь позивача компенсацію за несвоєчасну виплату підйомної допомоги.

Позивач судове рішення в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Позивач та представник позивача вважають судове рішення законним та просять відхилити апеляційну скаргу відповідача.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання проходити військову службу строком п`ять років. Контракт набрав чинності з 02.02.2012 року (а.с.74). Згідно Контракту Міністерство оборони України зобов`язується відповідно до законодавства, зокрема: забезпечити належні умови для проходження військової служби громадянином України ОСОБА_1 , належне матеріальне забезпечення під час проходження військової служби, виплату підйомної допомоги на нього та кожного члена його сім`ї, який переїжджає разом із ним на нове місце проходження військової служби, виплату грошового забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років, знання та використання іноземної мови, відповідну кваліфікацію спортивні і почесні звання та інших надбавок, доплат, винагород, премій, інші соціальні виплати йому та членам його сім`ї, визначені законами та іншими нормативно-правовими актами.
Також встановлено, що 06.11.2013 року по 22.11.2013 року ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , м.Рівне.
Відповідно до наказу №269 від 05.11.2013 року командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника інженерно-авіаційної служби, призначеного наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних сил України від 30.01.2013 року №745 головним інженером начальником інженерно-авіаційної служби управління авіації центру авіації та протиповітряної оборони військової частини НОМЕР_1 , визнано таким, що справи і посаду здав та вибув до нового місця служби м.Рівне (а.с.67).
Наказом №7 від 06.11.2013 року підполковника ОСОБА_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , м.Львів, зараховано до списків особового складу частини, на фінансове забезпечення до управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на всі інші види забезпечення у військову частину НОМЕР_3 та вважати, що з 06.11.2013 року він приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.68).
Згідно акту від 07.11.2013 року підполковник ОСОБА_1 посаду головного інженера начальника інженерно-авіаційної служби управління авіації центру авіації та ППО оперативного командування «Північ» прийняв (а.с.69).
Відповідно до припису ТВО начальника штабу першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.71) ОСОБА_1 було запропоновано з 22.11.2013 року убути в м.Дніпропетровськ, військова частина НОМЕР_4 для подальшого проходження служби, на підставі наказу начальника Генерального штабу ГК ЗСУ (по особовому складу) від 08.11.2013 року №766, час прибуття 25.11.2013 року.
Наказом №21 від 22.11.2013 року Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 головного інженера начальника інженерно-авіаційної служби управління авіації центру авіації та протиповітряної оборони управління оперативного командування «Північ», призначеного наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.112013 року №766 на посаду начальника інженерно-авіаційної служби управління авіації центру авіації та протиповітряної оборони військової частини НОМЕР_4 , визнано таким, що справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження служби в м.Дніпропетровськ. З 22.11.2013 року його виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення (а.с.72).
16.11.2013 року згідно рапорту ОСОБА_1 ним було подано клопотання про виплату підйомної допомоги у зв`язку із переводом до нового місця служби в м. Рівне оперативного командування «Північ», згідно Закону України «Про правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який був погоджений ТВО начальника авіації начальника управління авіації центру авіації та ППО оперативного командування «Північ» полковником ОСОБА_2 та ТВО начальника центру авіації та ППО заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковником ОСОБА_3 (а.с.84). Однак, судом встановлено, що підйомна допомога не була виплачена ОСОБА_1 у розмірі місячного грошового забезпечення.
12.12.2016 року позивачем було подано заяву на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_4 з проханням виплатити підйомну допомогу за листопад 2013 року в сумі 6178,20 грн та компенсацію за несвоєчасно виплачену підйомну допомогу в сумі 5974,32 грн (а.с.86).
26.01.2017 року начальником штабу-першим заступником командувача військ оперативного командувача « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було надано відповідь, в якій зазначено про відсутність законних підстав щодо виплати підйомної допомоги та компенсації за несвоєчасну її виплату, оскільки ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2016 року, яка набрала законної сили позовна вимога ОСОБА_1 була залишена без розгляду в зв`язку із пропущенням строків звернення до адміністративного суду (а.с.86).

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо виплати йому підйомної допомоги та компенсації, позивач звернувся з позовом до суду.
Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. При цьому суд вважав дії відповідача щодо невиплати позивачу підйомної допомоги та компенсації за несвоєчасну виплату підйомної допомоги неправомірними та стягнув зазначені виплати з відповідача.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Відповідно до преамбули Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до положень ч. 1 ст.1-2 вказаного Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 даного Закону, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Згідно з п.1 ч.3 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини, їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
Порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцю в зв`язку з переїздом до місця служби в іншій місцевості визначено наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 року N 370.
Відповідно до п.1 «Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги», затвердженої наказом Міністра оборони України 22.10.2001 року №370 особам офіцерського складу (далі-офіцери), прапорщикам (мічманам) т-ч військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі-військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення. Пунктом 4 даної Інструкції встановлено, що підйомна допомога офіцерам, прапорщикам (мічманам) і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, виплачується за новим місцем служби на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою.
Факт проживання позивача на території військової частини НОМЕР_1 в м.Рівне підтверджується також Пояснюючими військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_5 та підполковника ОСОБА_6 , які у період з 05.11.2013 року по 22.11.2013 року проходили службу у військовій частині НОМЕР_1 м.Рівне (а.с.80-83).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем законних прав позивача, військовослужбовця ОСОБА_1 внаслідок невиплати йому підйомної допомоги, та що таке порушене право підлягає судовому захисту шляхом стягнення підйомної допомоги у розмірі 6178,20 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату суми підйомної допомоги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050 визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до ч.2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Безспірно встановлено, що підйомна допомога позивачу нарахована відповідачем не була, а тому позивач не має право на отримання компенсації у зв`язку з несвоєчасною виплатою підйомної допомоги.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку задовольняючи позов в цій частині.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова в частині стягнення компенсації за невиплачену підйомну допомогу підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи та оскаржувана постанова, в цій частині, прийнята з порушенням норм матеріального права.
Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "18" вересня 2017 р. в частині стягнення з Військової частини НОМЕР_1 м.Рівне на користь ОСОБА_1 компенсації за невиплачену підйомну допомогу в розмірі 5974,32 грн скасувати та прийняти в цій частині постанову про відмову у задоволенні позову.
В решті постанову суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "01" березня 2018 р.