Справа № 814/1843/17
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

26 лютого 2018 р. Справа № 814/1843/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Устинова І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_3
до відповідача:Приватного нотаріуса Боненко Тетяни Леонідівни, АДРЕСА_1, 54001
треті особи:1. ОСОБА_3, АДРЕСА_2, 54038 2. ОСОБА_4, АДРЕСА_3
про:зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом про зобов'язання нотаріуса Боненко Тетяни Леонідівни (далі - відповідач) внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційний запис, в якому зазначити, які саме літери нежитлового об'єкту, розташованого по АДРЕСА_4, перейшли в користування малолітнього ОСОБА_5, на підставі договору дарування за № 159 від 27.01.2015 року.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у відповідності до поданих дарувальниках правових документів, якими був встановлений чіткий порядок користування належним йому майном, нотаріус при посвідченні договору дарування від 27.01.2015 року була повинна зареєструвати в державному реєстрі не тільки право власності ОСОБА_5 на подарованну йому частку нерухомості, але й внести зміни до розділу "додаткові відомості", де міститься інформація про окремі об'єкти, які за даним договором перейщли в його особисте користування.

Відповідач у своєму відзиві на позов з вимогами позивача погодилась.

Третя особа ОСОБА_6 надала відзив на позов, яким позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, зазначивши, що не внесення нотаріусом до державного реєстру відомостей про об'єкти нерухомості, які на підставі договору від 27.01.2015 року перейшли в особисте користування малолітнього ОСОБА_5, тягне за собою не лише порушення вимог ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", але й унеможливлює правильне обчислення податків на нерухоме майно, які напряму залежать від осіб-платників (у тому числі, в розумінні передбачених Законом пільг), а також площі об'єктів, зареєстрованих за кожним із співвласників в Єдиному Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень.

Третя особа ОСОБА_3 надала заперечення на позов, в яких зазначила, що на момент укладання спірного договору дарування від 27.01.2015 року позивач не була власником 1/2 частини нежитлової будівлі по АДРЕСА_5 і викладені у її позові обставини не порушують її прав. Більш того, позивач та її донька ОСОБА_4 давно відокремила собі частину нежитлового об'єкту № АДРЕСА_6 разом з частиною прилеглої земельної ділянки і користується цією частиною на свій розсуд без будь-яких обмежень зі сторони другого співвласника. В задоволені позовних вимог третя особа просила відмовити.

Ухвалою суду від 25.09.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.12.2017 року ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

На підставі договору дарування № 3480 від 29.08.2017 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 1/4 частку в праві спільної часткової власності на нежитловий об'єкт, розташований по АДРЕСА_4. В результаті цього позивачу були надані в натурі: літ. Г-1 - склад площею 196,1 кв.м.; літ. Ж-1 - пітомник для собак площею 79,4 кв.м.; літ. И-1 - навіс; ворота № 2; 1/4 частини огорожі № 3; 1/2 частини покриття № 1.

Право користування належними позивачу та ОСОБА_4 нерухомими об'єктами, з яких складаються їх частки, було зареєстровано в державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, що підтверджується відповідними витягами. Інша 1/2 частка даного нежитлового об'єкту належить малолітньому ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на підставі посвідченого нотаріусом Боненко Т.Л. договору дарування за № 159 від 27.01.2015 року.

Права та обов'язки малолітньої дитини, які випливають з даного договору, прийняла на себе його мати ОСОБА_3 згідно до нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та рішення Виконкому Миколаївської міської Ради від 24.10.2014 року про надання дозволу на прийняття в дар 1/2 частки нежитлового об'єкту, розташованого по АДРЕСА_7.

Подарована малолітньому співвласнику 1/2 частка нерухомості, раніше на підставі договору дарування № 1182 від 30.12.2004 року належала дарувальнику ОСОБА_7 і складалася з визначених в договорі об'єктів: літ. Л-2 - склад площею 266,2 кв.м.; літ. Л-2 - склад з рампою площею 170,3 кв.м.; літ. В-1 - склад; літ. Д-1 - вбиральня; літ. К-1 - навіс; ворота № 7; 1/2 частина огорожі N 3; 1/2 частина покриття № 1. Право користування ОСОБА_7 зазначеними будівлями і спорудами було зареєстровано в Єдиному реєстрі речових прав в розділі "додаткові відомості".

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 358 Цивільного кодексу України, якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

З цього випливає, що встановлений для дарувальника ОСОБА_7 порядок користування, який був чітко визначений в договорі за № 1182 від 30.12.2004 року, що був посвідченний нотаріально, є обов'язковим і для обдарованої ним дитини.

Однак, як зазначає позивач, зазначені обставини помилково не були враховані нотаріусом при реєстрації договору дарування від 27.01.2015 року, за яким малолітній ОСОБА_5 набув право власності на 1/2 частку нерухомості. Зокрема, до єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не було внесено запис про особисте право користування обдарованої дитини окремими будівлями і спорудами, які раніше на підставі договору з № 1182 від 30.12.2004 року знаходилися в користуванні дарувальника.

Публічно-правовий спір, за визначенням, наведеним у п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За змістом досліджуваних правовідносин даний спір не носить ознак публічно-правового, оскільки такий ґрунтується на взаємовиключних претензіях на право власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

За приписами ст.ст. 178, 181 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, для вирішення питання про правомірність дій відповідача, суд фактично має надати оцінку цивільно-правовим відносинам, які виникли з приводу набуття прав на частку у спірному об'єкті нерухомого майна його співвласниками.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що вказаний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Крім того, сторони раніше вже звертались до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовами, що стосувались права власности на 1/2 частки нежитлового об'єкту, розташованого по АДРЕСА_7, рішення у яких знаходяться у матеріалах справи (від 22.09.2014 року у справі № 490/13360/13-ц та від 28.10.2016 року у справі № 490/5028-16-ц).

На теперішній час у Центральному районному суді м. Миколаєва перебуває на розгляді справа № 4903545/5-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, треті особи - Миколаївська міська рада, Приватне мале підприємство "ДАО", про виділення частки нерухомого майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч. 2 ст. 239 КАС України).

Керуючись ст.ст. 238, 239, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі № 814/1843/17 за позовом ОСОБА_1 до до суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Боненко Тетяни Леонідівни про зобов'язання внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційний запис - закрити.

2. Роз'яснити позивачу, що з даним позовом вона може звернутись до місцевого суду у порядку цивільного судочинства.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

4. Копію ухвали суду направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Повний текст ухвали складений 26.02.2018 року.

Суддя І. А. Устинов