Справа № 814/2323/15
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2018 року № 814/2323/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомУправління Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області
доПідприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна»
пропідтвердження обґрунтованості вжиття заходів реагування,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулося Управління Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області з адміністративним позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (далі - ПІІ «АМІК Україна», відповідач) про підтвердження обґрунтованості вжиття до Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (04071, м. Київ, вул. Верхній вал, 68, ) заходів реагування, передбачених приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.07.2015 № 13.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року відкрито провадження у справі № 814/2323/15.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 року справу № 814/2323/15 на підставі ч. 1 ст. 22 Кодексу адміністративного провадження України передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2017 року суддею Федорчуком А.Б. прийнято справу № 814/2323/15 до свого провадження та призначено до судового розгляду.

20.06.2017 року у судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017р. №6889 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25, адміністративну справу №814/2323/15 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року суддею Амельохіним В.В. справу № 814/2323/15 прийнято до свого провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що документи (сертифікат), які підтверджують та надають право експлуатувати реконструйовану у 2010 році АЗС за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 53-в - відсутні. А тому, як зазначає позивач, на даний час АЗС, після проведених реконструкцій у 2004 році та 2010 році, експлуатується Підприємством з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» без дозвільних документів, які дають право експлуатувати реконструйовану АЗС, що є порушенням ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 30.10.2017 року представник позивача не прибув.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, обґрунтовуючи відсутність підстав для застосування заходів реагування у вигляді зупинення реконструйованої АЗС за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 53-в до прийняття в експлуатацію згідно вимог чинного законодавства, оскільки припис яким було зобов'язано ПІІ «АМІК Україна» усунути встановлені під час перевірки порушення, скасовано рішенням суду.

30.10.2017 року у судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи та матеріали, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

04 червня 2015 року старшим слідчим в ОВС СУ УМВС України в Миколаївській області підполковником міліції Дем'яненко І.В., розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 12.03.2015. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.273 КК України, прийнято постанову, якою постановлено призначити перевірку дотримання містобудівного законодавства АЗС, які розташовані, зокрема, за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 53-в.

15 червня 2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України прийнято Наказ № 583, яким наказано Управлінню Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області провести позапланову перевірку підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (). з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництв АЗС, яка розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 53-в.

10 липня 2015 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області за результатами перевірки складено Акт проведення позапланової перевірки ПІІ «АМІК Україна» (). з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на автозаправній станції за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 53-в.

За вказаним актом, органом державного архітектурно-будівельного контролю, з-поміж іншого, встановлено, що у 2003 році на автозаправній станції проводилась реконструкція (облаштування стаціонарного автомобільного газозаправного пункту на два резервуари для зрідженого газу, газозаправної колонки і навісу), яка, відповідно до наданої при проведенні перевірки документації, завершилася в 2004 році. З посиланням на ДБН.А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення» контролюючим органом зазначено про те, що рішення державної технічної комісії про прийняття реконструйованої в 2003 році автозаправної станції, а також інші документи, які підтверджують та надають право експлуатувати реконструйовану автозаправну станцію (акт державної приймальної комісії, сертифікат) у Підприємства відсутні. Відтак орган державного архітектурно-будівельного контролю констатував, що експлуатація автозаправної станції після проведеної в 2004 році реконструкції без документів, які дають право її експлуатувати (прийняття в експлуатацію) є порушенням частини восьмої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі акта перевірки від 10 липня 2015 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області видано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10 липня 2015 року, за яким орган державного архітектурно-будівельного контролю: зупинив експлуатацію реконструйованої автозаправної станції до прийняття в експлуатацію згідно вимог чинного законодавства; зобов'язав Підприємство усунути порушення містобудівного законодавства шляхом прийняття реконструйованої автозаправної станції на вул. Генерала Карпенка, 53-в в м Миколаїв, до експлуатації у порядку визначеному законодавством, в термін до 20 жовтня 2015 року.

За тим же приписом, у разі неприйняття реконструйованої автозаправної станції за вказаною вище адресою в експлуатацію згідно з вимогами чинного законодавства, Підприємство зобов'язано привести об'єкт у стан, що відповідав стану на момент введення до експлуатації актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 16 вересня 1997 року.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 року № 687-XIV (далі - Закон 687-XIV) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд, який забезпечує Державна архітектурно - будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Згідно Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою КМУ від 09.07.2014р. №294 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Основними завданнями Держархбудінспекції України є участь у реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме: здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; здійснення державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, проектних рішень, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунального господарства; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури.

Пунктом 13 частини 6 вказаного Положення №294 передбачено, що Держархбудінспекція для виконання покладених на неї завдань має право: проводити претензійно-позовну роботу, звертатися до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів.

Частиною 7 Положення № 294 передбачено, що Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI (далі - Закон 3038-VI) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до частини другої статті 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини четвертої статті 41 Закону № 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Проведення архітектурно-будівельного контролю регулюється "Порядком здійснення архітектурно-будівельного контролю", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), (надалі Порядок №553).

У відповідності до пунктів 16-18 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Згідно з пунктом 4 статті 41 Закону № 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, в тому числі, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

1) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

2) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення суб'єкта владних повноважень з позовною заявою про вжиття заходів реагування стало те, що відповідачем здійснюється, після проведення в 2004 році реконструкції, експлуатація автозаправної станції за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 53-в без документів, які дають право її експлуатувати (прийняття в експлуатацію), що порушенням частини восьмої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вказані порушення зафіксовані в акті перевірки від 10.07.2015р., та на виконання яких позивачем внесено припис від 10.07.2015 року, яким останній зупинив експлуатацію реконструйованої автозаправної станції до прийняття в експлуатацію згідно вимог чинного законодавства.

У той же час, матеріали справи містять постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 року, залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 року, якою, зокрема, визнано протиправним та скасовано припис Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, станом на час розгляду вказаної справи, припис від 10 липня 2015 року, яким було зупинено експлуатацію реконструйованої автозаправної станції за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 53-в, до прийняття в експлуатацію згідно вимог чинного законодавства, скасовано.

А тому, у суду підстави для підтвердження обґрунтованості вжиття до Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (04071, м. Київ, вул. Верхній вал, 68, ) заходів реагування, передбачених приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.07.2015 № 13, відсутні.

У відповідності до ч. 5 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду контролю у сфері господарської діяльності"виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб'єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Втім, при вирішенні вказаної справи, суд виходить з наступного.

Нормами діючого Кодексу адміністративного судочинства України не врегулювано питання розгляду позовних заяв про застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням.

У той же час, згідно положеннями ч. 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Матеріалами справи встановлено, що позов було подано до суду Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області до 15 грудня 2017 року, тобто в період дії редакції Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд при вирішенні справи був наділений повноваженнями приймати постанови за адміністративними позовами суб'єкта владних повноважень, у випадках встановлених законом.

Таким чином, беручи до уваги наведене, з метою забезпечення належної правової реалізації визначених законом повноважень позивача на звернення до суду з такими вимогами, суд прийшов до про висновку про можливість розгляду вказаного позову.

Відповідно до ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Управління Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін