Справа № 810/992/16
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №810/992/16 Головуючий у 1-й інстанції: Головенко О.Д. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року (розглянуту в порядку письмового провадження)

за заявою ОСОБА_3

у справі №810/992/16

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які обрали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчудження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2, особисто, звернувся до суду з позовом до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації та просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 12 лютого 2016 року, що оформлене протоколом від 12 лютого 2016 року №183, яким визнано безпідставною видачу ОСОБА_2 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 та посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 12 лютого 2016 року, що оформлене протоколом від 12 лютого 2016 року №183, про визнання безпідставною видачу ОСОБА_2 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 та посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1.

01 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про винесення додаткової постанови щодо стягнення на його користь витрат на правову допомогу.

Подана заява обґрунтована тим, що в ході судового розгляду адміністративної справи позивачем було понесено витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., які, відповідно, підлягають відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 у задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення у справі відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що Київським окружним адміністративним судом при прийняті постанови від 07 червня 2016 року не було вирішено питання про відшкодування судових витрат, а ОСОБА_3 є уповноваженою особою, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 315, ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3, прийшов до висновку, про відсутність підстав для ухвалення додаткового судового рішення, з огляду на необґрунтованість поданої заяви та подання такої неналежною особою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Під час розгляду судом першої інстанції та апеляційної інстанції позивачем не були надані будь які документи у підтвердження тих обставин, що позивачем були понесені будь які витрати на правову допомогу. Крім того в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, повноваження ОСОБА_3 як представника ОСОБА_2

Таким чином правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про винесення додаткової постанови щодо стягнення на його користь витрат на правову допомогу не має.

Відповідно до ч.1 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на надання правової допомоги (п.1 ч.3 ст. 87 КАС України (в редакції, що була чинною на день ухвалення рішення у суді першої інстанції).

Частиною 3 статті 90 КАС України (в редакції, що була чинною на день ухвалення рішення у суді першої інстанції) було визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Так, статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році з 01 травня установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1 450 грн. Тобто, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 580 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку про те, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

В силу ст. 77 КАС України на підтвердження факту надання вказаних видів правової допомоги, обсягу наданих послуг, часу участі особи, яка надавала правову допомогу, у цих заходах, та розміру відшкодування, позивачем повинні бути надані суду відповідні докази, а саме: договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт згідно договору та квитанцію про оплату послуг чи платіжне доручення відповідної фінансової установи.

Водночас як вбачається з матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем не надано жодних належних доказів, а саме: договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт (тощо), квитанцію про оплату послуг чи платіжне доручення відповідної фінансової установи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про винесення додаткового судового рішення, оскільки така заява не підтверджена жодними належними документами, крім того подана від імені ОСОБА_3, на підтвердження повноважень якого всупереч положенням ст. 59 КАС України не надано довіреності або ордеру відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам статті 86 КАС України.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 28 лютого 2018 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Ісаєнко Ю.А.