Справа № 806/3046/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"28" лютого 2018 р. Справа № 806/3046/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

представника апелянта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "21" грудня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання незаконним та скасування наказу від 02.10.2017 №47-0, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання здійснити донарахування до заробітної плати , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 02.10.2017 року №47-0;

- поновити на роботі на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу податків і зборів зборів з юридичних осіб Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області;

- стягнути з Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.10.2017 року до дня поновлення на роботі;

- зобов'язати Малинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області здійснити донарахування до заробітної плати, які б мали нараховуватися за ранг та стаж державної служби з 03.10.2017 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області визнання незаконним та скасування наказу від 02.10.2017 року №47-0, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язати здійснити донарахування да заробітної плати - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким:

- визнати незаконним та скасувати наказ Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 02.10.2017 року №47-0;

- поновити на роботі на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу податків і зборів зборів з юридичних осіб Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області;

- стягнути з Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.10.2017 року до дня поновлення на роботі;

- зобов'язати Малинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області здійснити донарахування до заробітної плати, які б мали нараховуватися за ранг та стаж державної служби з 03.10.2017 року до ня поновлення на роботі.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 2 жовтня 2017 року наказом Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області №47-о ОСОБА_4 звільнено згідно п.5 ч.1 ст. 40 КЗпП України з посади головного державного ревізор-інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, у зв'язку з нез'явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

Позивач, не погоджуючись із правомірністю звільнення, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність прийняття оскарженого наказу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Трудові відносини всіх працівників регулює Кодекс законів про працю України (далі по тексту-Кодекс).

Відповідно до статті 4 Кодексу законів про працю України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У відповідності до п.5 ч.1 ст. 40 Кодексу трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, нерахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні.

З 12 травня 2017 року позивач не з'являвся на роботі, що підтверджується листками непрацездатності серії АДГ№ 886573, АДД №004066, АДГ 886945, АДГ № 913374, АДГ №887447, АДГ887649, АДД 031852 та табелі обліку робочого часу Малинської ОДПІ за травень - жовтень 2017 року (а.с. 25-37).

Перебування на лікарняному не переривалося, до виконання своїх обов'язків позивач не приступав, що підтверджує факт перебування позивача на лікарняному більш ніж чотири місяці підряд, що є підставою для його звільнення на підставі пункту 5 статті 40 Кодексу законів про працю України.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що право на звільнення працівника у випадку нез'явлення його на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності виникає у власника або уповноваженого ним органу, за умови належного підтвердження зазначеної обставини та за умови, якщо втрата працездатності не викликана трудовим каліцтвом або професійним захворюванням.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Кодексу розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що попередня згода профспілкового органу необхідна при звільненні за певних підстав, крім випадків, коли зокрема розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з працівником органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Так, пунктом 4 п.6 Положення про ДФС України, затвердженого постановою КМУ від 21.05.2017 №236 встановлено, що ДФС відповідно до покладених на неї завдань, окрім іншого, здійснює контроль за дотриманням податкового і митного законодавства, законодавства щодо трансфертного ціноутворення, законодавства щодо адміністрування єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого законом покладено на ДФС.

Наказом ДФС від 20.08.2014 № 56 затверджено Положення про Головне Управління ДФС у Житомирській області (далі по тексту-Положення ).

Відповідно до п.1 Положення Головне управління ДФС у Житомирській області (далі - ГУ ДФС) є територіальним органом Державної фіскальної служби, який підпорядковується Державній фіскальній службі України.

Так, ч. 4 п.1 зазначеного Положення встановлено, що ГУ ДФС відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за дотриманням податкового і митного законодавства, законодавства щодо трансфертного ціноутворення, законодавства щодо адміністрування єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого законом покладено на ДФС.

Наказом ДФС від 27.03.2017 № 202 затверджено Положення про Малинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області.

Відповідно до вищенаведеного Положення Малинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - ОДПІ) з центром у м. Малин є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується ДФС та Головному управлінню ДФС у Житомирській області.

Пунктом 1 Положення затвердженого наказом ДФС № 202 від 27.03.2017 визначено, що ОДПІ забезпечує реалізацію повноважень ДФС на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить на користь висновку, що Малинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області є органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, адже забезпечує реалізацію повноважень ДФС, зокрема і здійснення контролю за додержанням податкового законодавства на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "21" грудня 2017 р. без змін,

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "28" лютого 2018 р.