Справа № 203/2661/17(2-а/0203/154/2017)
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

27 лютого 2018 року

справа №203/2661/17(2-а/0203/154/2017)

адміністративне провадження №К/9901/3505/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Васильєва І.А., Юрченко В.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2017 року у складі судді Казака С.Ю. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року у справі № 203/2661/17(2-а/0203/154/2017) у складі колегії суддів Гімона М.М.,Чумака С.Ю.,Юрко І.В.

У С Т А Н О В И В :

21 липня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування постанови податкового органу від 20 червня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в розмірі 2040 грн.

15 вересня 2017 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська позов ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову в. о. заступника начальника-начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної Фіскальної Служби Дебелої Катерини Петрівни від 20 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 165-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 2040 грн.

Ухвалою від 26 жовтня 2017 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд залишив постанову суду першої інстанції без змін.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що єдиний внесок за лютий 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Біосфера Сервіс» сплачено своєчасно та в повному обсязі, внаслідок чого відсутні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

17 листопада 2017 року Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби подав касаційну скаргу, у якій посилаючись на невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи та суперечність їх нормам матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким позивачу у задоволені позову відмовити.

Заявник касаційної скарги доводить, що єдиний соціальний внесок Товариством з обмеженою відповідальністю «Біосфера Сервіс» помилково перераховано на інший бюджетний рахунок Офісу великих платників податків, перерахування з одного на інший рахунок призвело, на думку податкового органу, до затримки сплати внесків, внаслідок чого має місце порушення статті 26 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-6 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що стало підставою для притягнення до адміністративної відповідальності керівника Товариства, відповідно до частини 4 статті 165-1 КУпАП. Саме ці норми на думку податкового органу порушенні судами при їх застосуванні.

Щодо порушення норм процесуального права, відповідач вважає порушеними положення статей 86, 138, 159 КАС України, яке полягає у тому, що судами першої та апеляційної інстанцій не в повній мірі з'ясовані обставини справи.

23 січня 2018 року позивачем направлений відзив на касаційну скаргу, у якому він просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційних скарг.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім оргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що в.о. начальника Дніпропетровського Офісу великих платників податків 20 червня 2017 року винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, якою керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Біосфера Сервіс» (позивача у справі), притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 2040,00 грн. за порушення частини 4 статті 165-1 КУпАП за несвоєчасну сплату нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 385702,28 грн., що перевищує 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Граничний термін сплати єдиного внеску за лютий 2017 року 20.03.2017, а фактично заборгованість сплачено в повному обсязі 28.04.2017.

Судами встановлено, що кошти на сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за лютий 2017 року Товариством перераховано до закінчення граничного терміну, встановленого законом, тобто до 20.03.2017. При цьому, Товариство перерахувало кошти своєчасно та в повному обсязі, хоча і на помилковий, але на дійсний казначейський рахунок органу доходів і зборів. Після з'ясування його помилковості Товариством вжито всіх залежних від нього заходів з метою виправлення виниклої ситуації, внаслідок чого, сплачені кошти перераховано на відповідний рахунок.

Оцінюючи спірну ситуацію, суди попередніх інстанцій вважають, що Товариство фактично сплатило єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за лютий 2017 року у встановлений законодавством строк, тому в діях позивача відсутній склад правопорушення.

Відповідно до частини п'ятої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-6 сплата єдиного внеску за загальним правилом здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Частиною восьмою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно частини четвертої статті 165-1 КУпАП несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від вісімдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів, погоджується із судами попередніх інстанцій, що перерахування Товариством у березні 2017 року єдиного соціального внеску за лютий 2017 року в сумі 404315,43 грн. на бюджетний рахунок 2810 на підставі платіжних доручень № 332 від 22.02.2017, № 379 від 03.03.2017, №№ 5, 7, 8, 9 від 07.03.2017, №№ 14, 402, від 09.03.2017, № 20 від 13.03.2017, №№ 23, 26 від 14.03.2017, № 15 від 15.03.2017, № 33 від 16.03.2017, №№ 37, 40 від 20.03.2017 доводить своєчасність та в повному обсязі виконання платником внесків (Роботодавцем, Товариством) зобов'язань по його сплаті.

Єдина обставина, яку наводить податковий орган в спростування цього висновку це те, що сплата єдиного внеску здійснена шляхом переказу коштів на казначейський рахунок, закріплений за головним управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, а не на казначейський рахунок, закріплений за відповідачем як за територіальним органом Офісу ВПП ДФС, в якому обліковується позивач.

Колегія суддів вважає, що у межах спірних відносин особу притягнуто до відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску у той час, коли кошти зараховані на казначейський рахунок. Зазначена обставина не може бути кваліфікована як несвоєчасна сплата, оскільки кошти перераховано своєчасно хоча і на помилковий, але на дійсний казначейський рахунок органу доходів і зборів. Крім того, вина керівника підприємства у складі цього адміністративного правопорушення не встановлена та недоведена, сам факт помилкового перерахування коштів не доводить наявність вини позивача.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року у справі № 203/2661/17 (2-а/0203/154/2017) залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Васильєва

В.П.Юрченко