Справа № 805/5262/14
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2018 року

м. Київ

справа №805/5262/14

касаційне провадження №К/9901/8496/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.07.2014 (суддя Маслоід О.С.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015 (головуючий суддя - Василенко Л.А., судді: Гімон М.М., Геращенко І.В.) у справі № 805/5262/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта «Росія» до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування вимоги та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахта «Росія» звернулось до суду з адміністративним позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило скасувати податкову вимогу від 26.03.2014 № 380-25 та зобов'язати відповідача здійснити корегування даних в картці особового рахунку позивача шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу з податку на прибуток у сумі 534955,00 грн.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 01.07.2014 позов задовольнив частково. Скасував податкову вимогу від 26.03.2014 № 380-25. В іншій частині позову відмовив.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13.01.2015 залишив постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.07.2014 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Красноармійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області оскаржила їх в касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.07.2014, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Красноармійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14, статті 57, підпункту 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 11, 69, 79, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).

Зокрема, зазначає, що зарахування суми авансового внеску при виплаті дивідендів можливе виключно в рахунок зменшення суми податку, обчисленої в декларації за той звітний (податковий) період, протягом якого було здійснено таку виплату. Відповідно, до надання декларації за 2014 рік платник не може заповнити рядок 13 та зменшити суму податкового зобов'язання на суму авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18.02.2013 платіжним дорученням № 658 позивачем сплачено авансовий внесок з податку на прибуток у зв'язку із виплатою дивідендів у сумі 1128600,00 грн.

01.03.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахта «Росія» подано до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області декларацію з податку на прибуток за 2013 рік, в якій визначено до сплати суму податку в розмірі 1742423,00 грн. (рядок 11). Цією ж декларацією позивач підтвердив суму авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів у розмірі 1128600,00 грн., тобто довідково зазначив вказану суму авансового внеску (рядок 22).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21.06.2013 у справі № 805/5911/13-а, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.08.2013, визнано недійсною податкову вимогу від 16.04.2013 № 189-19 про сплату суми податкового боргу за авансовими внесками з податку на прибуток у сумі 199329,67 грн.

Вказаним рішенням також встановлено, що авансові платежі з податку на прибуток, які сплачуються протягом звітного річного періоду, є складовою частиною податку на прибуток того звітного періоду, протягом якого вони сплачуються та який визначений для сплати в розрахунку щомісячних авансових платежів у складі річної декларації, для яких встановлено особливі умови обчислення та сплати у порівнянні із загальними положеннями.

На виконання зазначеного судового рішення відповідачем здійснено коригування в особовому рахунку позивача.

Із серпня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахта «Росія» сплачувало авансові внески, що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи документами.

Відповідно до наданої відповідачем картки особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта «Росія» за платежем « 11024000 авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств» станом на 20.03.2014 в позивача наявна переплата в сумі 535151,00 грн.

В той же час, згідно з карткою особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта «Росія» за платежем « 110021000 податок на прибуток підприємств» за позивачем обліковується заборгованість у розмірі 534955,00 грн., що, відповідно, стало підставою для формування спірної податкової вимоги.

Згідно з підпунктами 17.1.3, 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податків має право: обирати самостійно, якщо інше не встановлено цим Кодексом, метод ведення обліку доходів і витрат; на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 153.3.3 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку-емітент корпоративних прав, державне некорпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку з нарахуванням дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2 цього пункту.

В свою чергу, підпунктом 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства-емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Таким чином, в силу наявності переплати з авансового внеску з податку на прибуток станом на 20.03.2014, попередньо сплаченого протягом 2013 року, позивач вправі був розраховувати на її перенесення в зменшення податкових зобов'язань з податку на прибуток.

Тобто, станом на момент складання спірної податкової вимоги у позивача був відсутній податковий борг з податку на прибуток у розмірі 534955,00 грн., а тому висновок попередніх судових інстанцій про неправомірність її формування контролюючим органом ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.07.2014 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015 у справі № 805/5262/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк