Справа № 643/833/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 643/833/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Мінаєвої О.М. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Шалаєва І.Т.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2017 р., повний текст складено 25.07.2017 р., суддя Ференчук О.В. по справі № 643/833/17

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання протиправними рішення та спонукання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова оформлене протоколом від 30.11.2016 року про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_2, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку -11.04.2015 року, з врахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2017р. зазначений позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 30.11.2016 року про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком та зобовязано відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_2 з дня що, настає за днем досягнення пенсійного віку -11.04.2015 року, з врахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 р. №22-1 представником позивача під час подання заяви про призначення пенсії за віком не було подано всі необхідні документи, а саме: документи про місце проживання (реєстрації) особи; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637. Наданий представником позивача паспорт для виїзду за кордон не містить інформації про місце проживання позивача. Крім того, представником позивача надавалась лише ксерокопія с копії трудової книжки позивача, завіреної начальником відділу кадрів Спілки вчених Харківського регіону.

Позивач та його представник не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що до липня 1994 pоку позивач проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2015р. по справі № 643/6504/15-а адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови у прийнятті заяви ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком, що мало місце 15.01.2015р., протиправними.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016р. апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено частково.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова залишено без задоволення. Постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2015р. по справі № 643/6504/15-а скасовано в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо не призначення та не виплати пенсії за віком ОСОБА_2 В цій частині прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо не призначення та не виплати пенсії за віком ОСОБА_2

В іншій частині постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2015 року залишено без змін.

16.12.2015р. представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надіслав відповідачу додаткові документи для призначення пенсії за віком, а саме: нотаріально посвідчені копії картки платника податків, довіреності, паспорта, копію трудової книжки, завірену адміністрацією організації за місцем останньої роботи та просив прийняти рішення і надіслати в передбачений законом термін.

Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в передбачений закон термін рішення не прийнято, відповіді не надано.

22.11.2016р. представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 повторно особисто звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком з дати звернення - 15.01.2015р. Рішенням від 30.11.2016р. в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 відмовлено. В обґрунтування відмови управлінням зазначено, що особа яка звертається за пенсією повинна предявити паспорт, що засвідчує цю особу, місце її проживання реєстрації. Заявником не наданий внутрішній паспорт, документ про стаж та заробітну плату.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком, оскільки представником позивача було надано всі необхідні документи для її призначення, та наявності підстав покладення обовязку на відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_2 з 11.04.2015 року, з врахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями ч. 1 ст. 44 та ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 15.01.2015 р. ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 направила на адресу Управління Пенсійного Фонду України в м. Московському районі м. Харкова заяву про призначення пенсії, до якої додала копію трудової книжки, нотаріально посвідчену копію перекладу свідоцтва про зміну прізвища, копію нотаріально посвідченої довіреності та паспорта, копію паспорта представника, яка отримана останнім 20.01.2015р.

Однак, Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Московському районі м. Харкова в прийнятті заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2015 року по справі № 643/6504/15-а адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови у прийнятті заяви ОСОБА_2 про призначенні пенсії за віком, що мало місце 15.01.2015р. протиправними. В іншій частині позов залишено без задоволення.

За наслідками апеляційного оскарження постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2015р. по справі № 643/6504/15-а скасовано в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо не призначення та не виплати пенсії за віком ОСОБА_2. В цій частині прийняти нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо не призначення та не виплати пенсії за віком ОСОБА_2. В іншій частині постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2015 року залишено без змін.

За приписами п. 1.6 і абз. 1-4 п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону № 1058-IV.

22.11.2016 року представником позивача повторно було подано заяву про призначення позивачу пенсії. Згідно розписки-повідомлення до заяви про призначення пенсії було додано копію нотаріально посвідченої довіреності №814/14 від 12.12.2014 р. та паспорту № АК 581240 від 08.07.2009 р., а також копію паспорту представника № АЕ 322812 від 24.06.1996 р. Спеціалістом Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова у вказаній розписці-повідомленні було зазначено перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, а саме паспорт заявника та оригінал трудової книжки (а.с.10 та її зворот).

Таким чином, згідно вказаної розписки представника позивача було повідомлено про необхідність подання додаткових документів, а саме: паспорт заявника та оригінал трудової книжки.

Рішенням від 30.11.2016р. відповідачем в призначенні позивачу пенсії відмовлено. В обґрунтування відмови управлінням зазначено, що особа яка звертається за пенсією повинна предявити паспорт, що засвідчує цю особу, місце її проживання реєстрації. Заявником не наданий внутрішній паспорт, документ про стаж та заробітну плату.

Між тим, колегія суддів вважає вказане рішення відповідача необґрунтованим, оскільки згідно приписів п. 1.7 Порядку № 22-1 у позивача було право на подання додаткових документів протягом трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання.

Крім того, 16.12.2015 р. представником позивача було додатково подано наступні документи: нотаріально посвідчену копію картки платника податків, копію нотаріально посвідченої довіреності та паспорту, копію трудової книжки завіреної адміністрацією організації за місцем останньої роботи.

Отже, зазначені посадовою особою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова документи в розписці-повідомленні, яких не вистачало для призначення пенсії, були надані позивачем.

Посилання відповідача в апеляційні скарзі про неврахування судом першої інстанції обставини, що документи подані позивачем не відповідають приписам пунктів 2.22 - 2.23 Порядку № 22-1, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

За правилами пунктів 2.22 - 2.23 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання. Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

В додатках до заяви про призначення пенсії за віком міститься копія нотаріально посвідченого паспорту для виїзду за кордон на імя ОСОБА_2 № АК 581240 від 08.07.2009 р. зі змісту якого колегією суддів встановлено, що позивач прийнята на облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль, тобто вказаним документом посвідчено місце проживання позивача в державі Ізраїль.

Також відповідач зазначає, що представником позивача було подано лише ксерокопію з копії трудової книжки ОСОБА_4, завіреної начальником відділу кадрів Спілки вчених Харківського регіону.

Наведені доводи відповідача по справі колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки під час огляду в судовому засіданні оригіналу пенсійної справи ОСОБА_2, колегією суддів встановлено, що представником позивача було надано копію трудової книжки відповідача, яка завірена належним чином.

Таким чином, представником позивача було надано відповідачу документ, що підтверджує трудовий стаж позивача та документ, що посвідчує місце проживання.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про неправомірність рішення відповідача, оформлене протоколом від 30.11.2016 року.

Враховуючи, що позивачем згідно приписів Порядку № 22-1 було надано всі документи для призначенні пенсії за віком, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова оформлене протоколом від 30.11.2016 року про відмову у призначенні пенсії за віком та покладення обовязку на відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення позивачем пенсійного віку -11.04.2015 року.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову про призначення та виплату позивачу пенсії за віком з врахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 КАС України (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час спірних відносин) жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Отже, виходячи зі змісту викладеної норми, підвищення передбачене до ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у разі призначення пенсії.

Колегією суддів встановлено, що на даний час позивачу не було призначено пенсію за віком.

Таким чином, відповідачем не було вчинено будь яких дій щодо призначення позивачу пенсії з врахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», чи відмови у встановленні такого підвищення до пенсії.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині призначення пенсії ОСОБА_2, з врахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем не було відмовлено у призначенні пенсії з урахуванням вказаного підвищення. На момент прийняття рішення судом апеляційної інстанції немає підстав вважати, що права позивача на призначення пенсії з врахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» буде порушено.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було неправильно застосовано норми чинного матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню в частині задоволення позову ОСОБА_2 про призначення пенсії з врахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні даної частини позову.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, п.4 ч. 1 ст. 317, ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2017 по справі № 643/833/17 скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про призначення пенсії ОСОБА_2, з врахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні даної частини позову відмовити.

В іншій частині постанову Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2017р. по справі № 643/833/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 28.02.2018.