Справа № 821/1922/17
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1922/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кузьменко Н.А.,

при секретарі - Рябчич А.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 01.07.2016 р. за № та №, -

встановив:

11 грудня 2017 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про захист порушених прав, шляхом скасування податкових повідомлень-рішень від 01 липня 2016 року № та №.

Ухвалою суду від 12 грудня 2017 року адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 26 грудня 2017 року.

26 грудня 2017 року позивач недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою від 27.12.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Ухвалою суду від 23 січня 2018 року призначено судове засідання в справі.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та зазначили, що за результатами фактичної перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій, ГУ ДФС у Херсонській області складено акт перевірки №133/21/22/14/НОМЕР_1 від 13 травня 2016 року, в якому зазначено про порушення вимог п.2.6. статті 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБ України від 15.12.2004 року №637 та про порушення п.44.3 ст.44 ПК України. На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 01 липня 2016 року №, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 19366,75 грн та №000212240, яким застосовано штрафні санкції за порушення п.44.3 ст.44 ПК України в розмірі 510 грн. Спірні податкові повідомлення-рішення позивач отримала 01 грудня 2017 року. Заперечуючи проти доводів податкового органу, позивач зазначає, що відповідачем порушено процедуру проведення перевірки. При проведенні фактичної перевірки посадовими особами відповідача направлення на перевірку та наказ про проведення перевірки були вручені ОСОБА_4, який від їх отримання відмовився, але останній не має відношення до господарської діяльності позивача та не має повноважень на здійснення від її імені будь-яких дій. Позивач вважає, що неюне порушено порядок та строки оприбуткування готівки, атому застосування штрафних санкцій є безпідставним. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про скасування податкових повідомлень-рішень від 01.07.2016 р. за № та №.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач 15 січня 2018 року надав відзив на адміністративний позов та 06 лютого 2018 року надав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив наступне. Перед проведенням фактичної перевірки посадовими особами було проведено контрольну закупку, а саме: двох філіжанок кави та пива алкогольного «Туборг», що підтверджується виданим фіскальним чеком №4879 від 13 травня 2016 року. Розрахункову операцію здійснив та видав фіскальний чек бармен, ОСОБА_4, що був у приміщенні бару «Едем», в якому здійснює свою господарську діяльність позивач. Після проведення розрахункової операції бармену були предявлені направлення на перевірку та наказ про проведення фактичних перевірок, однак бармен від отримання та підписання документів відмовився, про що складено акт відмови. Перевіркою встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів. Також при проведенні перевірки встановлено, що у позивача відсутня книга КОРО, оскільки бармен відмовився її надавати. Все це на думку відповідача є підставами для залишення адміністративного позову без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені в акті перевірки та письмових запереченнях.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представника відповідача, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено.

На підставі наказу ГУ ДФС у Херсонській області «Про проведення фактичних перевірок» № 201 від 05 травня 2016 року, згідно зі ст.20, ст.75, пп.80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України проведено фактичну перевірку субєкта господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України. За наслідками перевірки ГУ ДФС у Херсонській області складено акт №133/21/22/14/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року, висновком якого є порушення підпункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320; далі - Положення) та пп.44.3 ст.44 ПК України.

На підставі висновків акту перевірки №133/21/22/14/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року, відповідачем 01 липня 2016 року прийнято податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 19369,75 грн та №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 510 грн.

Підставою для висновків акту перевірки та, як наслідок, для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідач зазначив, що позивачем не забезпечено своєчасне оприбуткування готівкових коштів, які надійшли до каси. До каси надходили готівкові кошти, які в КОРО оприбутковувались на наступний день після їх фактичного надходження до каси, тобто не своєчасно та не у день одержання готівки. Так, Z-звіт №15 за 05.06.2014 року на суму 239,50 грн було виконано 06.06.2014 року; Z-звіт №66 за 23.07.2014 року на суму 100,20 грн було виконано 24.07.2014 року; Z-звіт №113 за 06.09.2014 року на суму 499,25 грн було виконано 07.09.2014 року; Z-звіт №163 за 22.10.2014 року на суму 136,80 грн було виконано 23.10.2014 року; Z-звіт №390 за 18.05.2015 року на суму 177 грн було виконано 19.05.2015 року; Z-звіт №429 за 26.06.2015 року на суму 272 грн було виконано 27.06.2015 року; Z-звіт №476 за 09.08.2015 року на суму 589,20 грн було виконано 10.08.2015 року; Z-звіт №488 за 22.08.2015 року на суму 302,50 грн було виконано 23.08.2015 року; Z-звіт №582 за 22.11.2015 року на суму 64,50 грн було виконано 23.11.2015 року; Z-звіт №595 за 05.12.2015 року на суму 1493 грн було виконано 06.12.2015 року. Всього несвоєчасно оприбутковано готівкових коштів на суму 3873,95 грн.

Під час проведення перевірки особа, яка проводила розрахункові операції (ОСОБА_4М.) відмовився від отримання будь-яких документів від контролюючого органу (акт відмови від 13 травня 2016 року №40) та не надав всіх необхідних документів, які передбачені ПК України.

Посадові особи під час проведення фактичної перевірки здійснили розрахункову операцію, що підтверджується фіскальним чеком № 4879 від 13 травня 2016 року на суму 50,00 грн, а також рахунком від 13 травня 2016 року на суму 50 грн.

Позивач заперечує проти позиції податкового органу, оскільки вважає, що роздрукування Z-звітів відбулось з дотриманням вимог спеціального законодавства, а особа яка проводила розрахунки з посадовими особами не є офіційним представником позивача.

Судом встановлено, що позивач не виконав щоденний друк Z-звітів в 10 виппадках.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній мірі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книги).

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Указ № 436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

За змістом пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199 (далі - Вимоги), зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Відповідно до пункту 7 усі режими роботи реєстратора, крім тих, що забезпечують усунення причин блокування, повинні блокуватися у разі:

відключення механізму друкування чеків і звітів;

відключення індикатора клієнта, виконаного у вигляді окремого блока;

спроби зміни дати;

спроби зміни опису товару або послуги (крім вартості одиниці їх виміру) після проведення першої реєстрації продажу цього товару;

вичерпання ємності, несправності, відключення або заміни фіскальної пам'яті;

перевищення встановленої кількості аварійних обнулень;

порушення послідовності виконання операцій, передбачених програмним забезпеченням реєстратора;

спроби занесення фіскальної інформації до фіскальної пам'яті, якщо в годиннику-календарі встановлено дату, що передує даті останнього Z-звіту;

перевищення максимальної тривалості зміни;

відсутності чекової стрічки;

відсутності контрольної стрічки (у разі коли контрольна стрічка друкується одночасно з чековою);

перевищення максимальної кількості розрядів чисел, що обробляються;

зниження напруги до рівня, при якому не гарантується достовірна обробка та зберігання даних;

спотворення даних у фіскальній пам'яті.

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 0 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Таким чином, аналіз положень пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР та підпункту 2.6 глави 2 Положення свідчить, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

У разі недотримання суб'єктом господарювання при здійсненні діяльності пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР та підпункту 2.6 глави 2 Положення до нього за рішенням відповідних органів застосовуються штрафні (фінансові) санкції згідно з вимогами пункту 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР та абзацу третього частини першої статті 1 Указу № 436/95 відповідно.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 13 березня 2014 року №21-5а14.

Сторонами не заперечується, що Z-звіти роздруковані наступною датою ніж дата надходження готівкових коштів, що підтверджується копіями самих Z-звітів.

Блокування виконання функцій реєстратора знімається після усунення причини його виникнення, крім причин, пов'язаних з перевищенням тривалості зміни та вичерпанням ємності фіскальної пам'яті. Реєстратор повинен забезпечувати можливість повторення або завершення розпочатої до блокування та незавершеної операції (п.9 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування).

Таким чином, в разі якщо Z-звіт роздруковується в день надходження виручки то після розблокування РРО повинен забезпечити можливість завершити розпочату операцію, тобто при вчасному роздрукуванні Z-звіту РРО забезпечить можливість завершити його роздрукування.

Суд вважає позицію позивача стосовно порушення перевіряючими особами процедури проведення фактичної перевірки помилковою з таких підстав.

Наказом ГУ ДФС у Херсонській області «Про проведення фактичних перевірок» №201 від 05.05.2016 року затверджено перелік та/або обєктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, із зазначенням дати початку та тривалості перевірок. Пунктом 3 наказу передбачено проведення перевірок згідно з направленнями на кожного субєкта або обєкта, перевірка якого проводиться.

Зазначеним наказом затверджено перелік субєктів та/або обєктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог ст.80 ПК України, серед яких є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (НОМЕР_1).

Позивач заперечує проти самого факту проведення фактичної перевірки за місцем здійснення нею господарської діяльності, а також вказує, що ОСОБА_4 не має відношення до її господарської діяльності.

Суд критично ставиться до позиції позивача, оскільки факт здійснення розрахункової операції підтверджено належними доказами.

Окремо суд звертає увагу, що особа, яка знаходилась на місці здійснення господарської діяльності позивача здійснила розрахункову операцію з посадовими особами відповідача.

Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця (абз.4 ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Позивач не довела, що на момент проведення фактичної перевірки на місці здійснення розрахунків знаходились документи, передбачені ПК України: КОРО, контрольних стрічок, первинних документів на товари, які знаходяться в реалізації та інше.

Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень (п.121.1 ст.121 ПК України).

Під час судового розгляду справи в якості свідків допитано: ОСОБА_4, який повідомив, що він не був присутній в момент перевірки, оскільки його не було в місті Олешки; ОСОБА_5, яка повідомила, що чек вибито на її зміні, але факт проведення перевірки вона заперечує; ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які повідомили, що наказ на проведення перевірки та направлення на перевірку було вручено ОСОБА_4

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, як наслідок спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні 20 лютого 2018 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено та підписано суддею 27 лютого 2018 року.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 9.2.1.