Справа № 572/2624/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Рижий О.А.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" лютого 2018 р. Справа № 572/2624/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора роти №5 батальйону УПП у м.Рівне Лозяна Івана Сергійовича на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "06" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти №5 батальйону УПП у м.Рівне Лозяна Івана Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №5 батальйону УПП у м.Рівне Лозяна Івана Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування позову посилається на те, що постановою від 18 жовтня 2017 року серії АР № 685194 інспектора роти № 5 батальйону УПП в м.Рівне Лозяна Івана Сергійовича його притягнено до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч.1, ч.6 ст.121 КУпАП, керуючись положеннями ст.33, 284 та ч.2 ст.36 КУпАП. Вказаною постановою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., оскільки він на 303 км. а/д М-07 Київ-Ковель-Ягодин керував автомобілем з номерним знаком що закріплений не в установленому для цього місці та мав технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, а саме відсутній передбачений конструкцією передній бампер, чим порушив п.п.2.9 в, 31.4.7 е ПДР України. ОСОБА_4 з даною постановою не згідний, в позові вказав, що 18.10.2017 року він керував автомобілем марки "Mercedes-Benz" Е 320, номерний знак НОМЕР_1 по вул.Варшавській в м.Сарни, і неподалік фірми "Вольтех" почув незвичний стук в передній частині автомобіля, що вказувало на наявність якоїсь поломки. Зупинившись, він виявив, що передній бампер автомобіля тримається на одному основному болті з переду, а також, через відсутність болта кріплення лівої частини бампера до лівого крила, відламування фіксуючого штифта спільного кріплення лівої фари та бампера, які були пошкоджені внаслідок дії корозії вказана частина бампера опустилася до низу, що унеможливлювало рух автомобіля і загрожувало повним пошкодженням бампера. Позивач вказує, що перед виїздом автомобіля вказаної поломки не існувало, а передбачити її виникнення у нього об'єктивної можливості не було. Усунути зазначену несправність, яка виникла під час руху (в дорозі), тим більше без наявних запчастин, а саме кріплення лівої фари та бампера - можливості не мав. В зв'язку із наявною технічною несправністю ОСОБА_4 зателефонував своєму братові, який власним автомобілем привіз необхідний слюсарський інструмент, і допоміг демонтувати передній бампер для того, щоб під час руху не пошкодити останній.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 06.11.2017 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову серії АР № 685194 від 18.10.2017 року інспектора роти № 5 батальйону УПП в м.Рівне Лозяна Івана Сергійовича про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.1,6 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Інспектор роти № 5 батальйону УПП у м.Рівне Лозян Іван Сергійович звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не досліджено постанову у справі про адміністративне правопорушення та суть вчиненого правопорушення; відсутність відеозапису з нагрудної камери поліцейського не свідчить про відсутність вчиненого правопорушення, адже у розумінні КАС України, постанова про вчинення адміністративного правопорушення є належним доказом правомріності дій поліцейського.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, та висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 18.10.2017 року інспектором роти № 5 БУПП м.Рівне Лозяном М.С. відносно позивача було винесено постанову серії АР № 685194 по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1,6 ст.121 КУпАП за порушення пункту 2.9 "в" та 31.4.7 Е правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, керуючись ст.36 ч.2 на підставі ст.121 ч.1,6 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини, прийшов до висновку, що відповідач по справі є суб'єктом владних повноважень, однак не надав доказів на підтвердження правомірності його дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Колегія суддів, вирішуючи вказані правовідносини встановила наступне.

Згідно ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.31.4.7 (е) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Пунктом 2.3 (а) ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно п.31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Позивач у свою чергу сам не заперечує, що дійсно його автомобіль був без переднього бампера, що було зумовлено крайньою необхідністю.

У апеляційній скарзі зазначено, що посилання позивача на те, що постанова була винесена з порушенням, а саме без складання протоколу є безпідставним.

Відповідно до положень ст.283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Пунктом 2.3 рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

За нормами КУпАП до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають. (ВАСУ справа № К/800/37207/15 від 26 жовтня 2016 року).

Частина третя ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина третя ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст.283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

При цьому зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене, вбачається, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи відносно позивача відбувся у порядку, передбаченому законодавством, а саме - після зупинки його автомобіля працівниками поліції.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В адміністративному позові позивач підтвердив факт того, що дійсно керував автомобілем, який не мав бамперу та з незакріпленим номерним знаком, доказів на підтвердження своїх посилань про винесення інспектором патрульної поліції постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.6 ст.121 КУпАП з порушеннями чинного законодавства України не надано.

Згідно із ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а тому вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень без змін.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на зазначене, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених ст.ст.273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Ст.286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, постанова суду апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №5 батальйону УПП у м.Рівне Лозяна Івана Сергійовича задовольнити, постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "06" листопада 2017 р. скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повне судове рішення складено "27" лютого 2018 р.