Справа № 404/7553/17
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/7553/17
Номер провадження 2-а/404/147/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого судді Завгороднього Є.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Кропивницькому, матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання протиправними дій інспектора поліції, визнання незаконною та скасування постанов інспекторів Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з позовом до інспекторів Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому. Просить: визнати їх дії протиправними, у звязку з чим визнати незаконними та скасувати постанови у справах про адміністративне правопорушення про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу за обвинуваченням у вчиненні адміністративного проступку по ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Позивач вимоги підтримав. В обґрунтування зазначив, що транспортний засіб не зупинявся в пішохідній зоні, а передній номерний знак керованого ним авто не був закріплений з обєктивних причин.

Відповідач заперечив, надав два диски з відеофіксацією спірних подій.

В останнє засідання сторони викликались, не зявились, їх неявка не перешкоджає у вирішенні заявлених вимог позивача.

Вивчивши зміст і підстави заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, зясовано наступні факти і відповідні їм правовідносини:

Відповідач правильно встановив і підтвердив переглянутими в судовому засіданні файлами відеозапису про те, що: 10 листопада 2017 року інспектор поліції виніс оскаржувану позивачем постанову в справі про адміністративне правопорушення, в якій вірно зазначив, що того ж дня о 23 годині 55 хвилин, водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Ауді» по вулиці Декабристів в місті Кропивницькому, державний номерний знак НОМЕР_1, почав рух транспортного засобу без закріпленого переднього державного номерного знаку, тобто порушив п.п.2.9.(в) ОСОБА_3 дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст.121 КУпАП, у звязку з чим до нього правомірно застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 2.9.(в) ОСОБА_3 передбачено, що керувати транспортним засобом без номерного знаку заборонено.

Перелічені обставини вимоги у поєднанні з встановленими судом спірними правовідносинами, свідчать, що керований позивачем транспортний засіб не було облаштовано переднього державного реєстраційного номера. При такому недоліку керування транспортним засобом заборонено.

З початку відеозапису видно що номерний знак відсутній, а водій визнає факт порушення-керування ним автомобілем без закріпленого номерного знаку, виправдовує проступок субєктивними причинами. Таким чином, в суді досліджена сукупність переконливих фактів на підтвердження порушення водієм правил п. 2.9.(в) ПДР. Позивач визнає перед поліцейським незаконність власних дій. Позивач цих імперативних вимог ОСОБА_3 дорожнього руху не дотримався, що утворює склад закінченого адміністративного правопорушення.

Згідно змісту ч. 6 ст. 121 КУпАП, керування транспортним засобом без номерного знаку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. п.2, 5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, тобто інспектор правомірно діяв у спосіб передбачений Законом. У свою чергу законодавець не встановив прямої заборони так вчинити. При вирішенні питання про винуватість чи відсутність вини, не є визначальним було це місце вчинення проступку чи місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення. Ця правова термінологія не впливає на вирішення справи про адміністративне правопорушення і не звільняє винну особу від відповідальності та застосування до неї адміністративного стягнення.

Пунктом 1 розділу IV Інструкції визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення ; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту переглянутого відео убачається, що позивачу було роз'яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП та права передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст.ст.287-289 КУпАП, тобто право на захист не порушено. Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обовязкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 121 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень субєкта владних повноважень.

За правовою характеристикою, правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУПАП вважається закінченим з моменту початку руху без державного номерного знаку. Таким чином наступні дії порушника не мають значення і не впливають на кваліфікацію.

Наведені правові норми та обставини, переконують суд в обґрунтованості та правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, за ч. 6 ст. 126 КУпАП, наявності складу вчиненого нею адміністративного правопорушення, що підтверджується належними і допустимими доказами, встановленими шляхом повного, всебічного та об'єктивного з'ясування компетентним суб'єктом владних повноважень всіх обставин справи. Факт вчинення правопорушення підтверджується змістом файлів відеозапису . З урахуванням наведених обставин, суд погоджується з висновком інспектора поліції про наявність в діях позивача складу правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУПАП, тобто інспектор діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством, а постанова про адміністративне правопорушення за формою відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Позивач одночасно заявив вимогу про визнання дій протиправними та скасування іншої постанови від 10.11.2017 року про те, що того ж дня позивач о 23 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом «Ауді» по вулиці Декабристів, в місті Кропивницькому, державний номерний знак НОМЕР_1, допустив зупинку керованого ним авто в зоні пішохідного переходу, тобто порушив п.п.15.9.(г) ОСОБА_3 дорожнього руху України.

Статею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

При винесенні оскаржуваної постанови інспектор не врахував приписи частин 1-3 ст.7 КУпАП щодо здійснення розгляду і вирішення справ не інакше як на підставі наступних засад: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, на засадах змагальності сторін у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ст. 251 КУпАП саме на посадову особу (заявленого субєкта оскарження) покладається обовязок вживати передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких не вистачає.

Відповідно до приписів статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, на виконання вказаної вимоги суд запропонував усім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача зобовязав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України.

Відповідач дотримався вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, і надав, витребувані судом докази, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановила наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність позивача та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Після перегляду наданого інспектором відео повністю підтвердились обґрунтовані заперечення позивача, що він в зоні дії пішохідного переходу не зупинявся. Суд погоджується, з позивачем в цій частині, оскільки факт зупинки не підтвердився. Також порушений принцип юридичної визначеності закріплений ст. 6 Конвенції, оскільки в оскаржуваній постанові зазначено «в зоні дії пішохідної зони», при цьому чітко не зазначена відстань. Можлива відстань є суто припущенням інспектора, оскільки виміри не проводились, схеми не складались, учасники розгляду справи в будь- якому документі з цього приводу підписів не ставили, тобто неможливо достовірно встановити дійсні обставини.

Проте, у даному випадку і це не є визначальною, оскільки інспектор зробив неправильну оцінку дій водія-позивача у справі. Такий висновок суду грунтується на наступних обставинах:

Фіксація подій на відеозапис починається з того, що: на керованому позивачем авто на задніх світлових приладах висвітлюється сигнал червоного кольору, що свідчить про використання ним гальм. Цього часу в попутному напрямку повз автомобіль позивача прямолінійно рухається інший транспортний засіб. Одразу після того, як позивач пропустив автомобіль, який мав пріоритет, ОСОБА_2 відпустив гальмо (гасне червоний світловий покажчик) і керований позивачем авто продовжує рух.

Зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 метрів від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі (п.15.9.(г)ПДР).

Зміст переглянутого відеозапису переконливо свідчить про те, що ОСОБА_2 зупинився в зоні дії пішохідного переходу в звязку з необхідністю забезпечити виконання імперативної вимоги ПДР - надати перевагу в русі попутного транспортного засобу. У момент надання переваги, ввімкнувся покажчик сигналу задніх світлових приладів червоного кольору, що попереджав про застосування гальм. Потім негайно поїхав.

Сукупність вказаних документально підтверджених факторів свідчить про допущену відповідачем поспішність та неповноту, яка є істотним порушенням права на захист, ігноруванням принципу правової визначеності, закріпленого практикою застосування рішень Європейського суду.

Дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується і ґрунтується на припущеннях зацікавленої у результатах службової особи. Будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на його користь. Оскаржуваний документ винесено з істотним порушенням запровадженої процедури, ігноруванням права особи на захист. Разом з тим, дії відповідача з винесення оскаржуваної постанови не є протиправними, оскільки інспектор має право вчиняти процесуальні дії з складання постанов. Сама постанова за ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконна і підлягає скасуванню.

Позивач не пропустив строк звернення до суду, оскільки після фактичного отримання ним оскаржуваної постанови у десятиденний строк звернувся з адміністративним позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 160, 198 КАС України,

ПОСТАНОВИВ :

Постанову інспектора Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому ОСОБА_4, винесену ним 10 листопада 2017 року, серії БР-225130 у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України, скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання дій інспектора поліції протиправними, визнання незаконною та скасування постанови від 10 листопада 2017 року, серії БР-491167 оформлену інспектором Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому, ОСОБА_5, у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 121 КУпАП, відмовити.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання дій інспектора поліції протиправними, визнання незаконною та скасування постанови від 10 листопада 2017 року, серії БР-491167 оформлену інспектором Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому, ОСОБА_5, у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 121 КУпАП, відмовити.

Відмовити у задоволенні вимог про визнання дій обох інспекторів протиправними.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського Є. В. Завгородній

районного суду

м.Кіровограда