Справа № 408/5715/17-а
Суддя: Карягіна В. А.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/408/276/17
№ 408/5715/17-а
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року смт.Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі головуючого- судді: Карягіної В.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Біловодського обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області про визнання дій неправомірними з зобовязанням вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача - Біловодського обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області про визнання дій щодо припинення виплати їй пенсії неправомірними з зобовязанням поновити нарахування та виплату пенсію за віком, сплатити заборгованість за період, починаючи з березня 2016 року. В обгрунтування зазначила, що вона є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Біловодському обєднаному управлінні Пенсійного Фонду України в Луганській області, де до березня місяця 2016 року отримувала пенсію. З березня 2016 року виплата пенсії їй була припинена без повідомлення причини. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка присутньою не була, зверталася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача-начальник Біловодського обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області звернувся на адресу суду з клопотанням розглянути справи за відсутності їх представника. В запереченні відповідач просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що припинення виплати пенсії позивачці з березня 2016 року сталося на підставі списків призупинених, наданих СБУ, вказане рішення позивачем не оскаржувалося, після припинення виплати пенсії позивач з заявою про поновлення її виплати не зверталася.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 8,9 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом., розгляд і вирішення справ здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог .

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII , внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами статті 2 зазначеного Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбаченихКонституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

З наданих до суду письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, що також підтверджено пенсійним посвідченням.

Згідно довідки № 920033912 від 16.09.2015 року ОСОБА_1 взята на облік особи переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управлінні соціального захисту населення Біловодської РДА Луганської області , з якою була поставлена на облік в ПФ України в Біловодському районів Луганської області з подальшим отриманням пенсії.

З 22.11.2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016р.) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п.71 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

З інформації, наданої управлінням соціального захисту населення Біловодської РДА вбачається, що довідка № 920033912 від 16.09.2015 року про взяття позивача на облік як особу, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, є дійсною.

Як вбачається з заперечення підставою для припинення виплати пенсії позивачу стали списки призначених, наданих Службою Безпеки України в березні 2016 р. на підставі інформаційного обміну бази УСЗН.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований ЗУ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 р. № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII).

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація права, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема, відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України, виключно Законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійеного страхування.

Ст. 5 Закону № № 1058-ІV встановлено, що виключено цим Законом визначаються ,зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообовязковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, положення цього Закону є пріоритетним в питаннях виплати пенсій.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що призначення, виплата, припинення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення на рівні з іншими громадянами України.

Припинення виплат пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення та лише з підстав, визначених ст. 49 Закону №1058, але жодна з яких управлінням не застосована та не доведена.

Згідно з ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 р зі змінами та доповненнями , виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи викладене, суд вважає протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачці з 1 березня 2016 року, оскільки на час припинення виплати пенсії не існувало передбачених чинним законодавством підстав, а відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії

Згідно приписам ст.46,47 Закону України №1058 «Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством»

За таких обставин, з огляду на час припинення органом Пенсійного фонду виплати позивачу пенсії, зазначена відповідачем підстава припинення виплати пенсії не була передбачена чинним законодавством, тому виплата пенсії має бути поновлена з часу припинення її виплати, яке було неправомірним.

Суд вважає за доцільне застосування до спірних правовідносин практики Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV. Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ст. ст.139 КАС України підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір в сумі 640,00грн

На підставі викладеного, керуючись Законом України «« Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 р зі змінами та доповненнями , Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII, ст.ст. 2,6-9,139,242-246 Кодексу КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати протиправними дії Біловодського обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області (Луганська область, смт. Біловодськ, вул.. Центральна,77, ) щодо припинення виплати ОСОБА_2 (Луганська область, смт. Біловодськ, вул.. Кузоятова,15, РНОКПД: НОМЕР_1) пенсії з березня 2016 року.

Зобов'язати Біловодське обєднане управління Пенсійного Фонду України в Луганській області (Луганська область, смт. Біловодськ, вул.. Центральна,77, ) поновити нарахування та виплату ОСОБА_2 (Луганська область, смт. Біловодськ, вул.. Кузоятова,15, РНОКПД: НОМЕР_1) пенсії за віком з 1 березня 2016 року.

Стягнути з Біловодського обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області на користь державни судовий збір у розмірі 640,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань.

Зобовязати Біловодське ОУПФУ в Луганській області подати до Біловодського райсуду звіт про виконання постанови суду до 22 травня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з часу його оголошення.

Суддя

Біловодського райсуду ОСОБА_3

Луганської області