Справа № 826/8453/16
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8453/16 Головуючий у 1 інстанції - Келеберда В.І. Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2016 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Інтер еко» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ науково-виробниче підприємство «Інтер еко» звернулось до суду першої інстанції із позовом, в якому просило:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо призначення та проведення, всупереч мораторію, введеному пунктом 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Інтер еко», за наслідком якої складено акт перевірки від 15.02.2016 № 477/26-53-11-01/37036039 та прийнято податкове повідомлення - рішення від 01.03.2016 № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.03.2016 № , прийняте Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за наслідком перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Інтер еко».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2016 позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 15.02.2016 Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, за наслідком перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності реєстрації податкових накладних по податку на додану вартість Товариством з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Інтер еко» складено акт № 477/26-53-11-01/37036069.

Перевіркою встановлено порушення вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення - рішення № від 01.03.2016, за яким до позивача за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних застосовано штраф у розмірі 44 736, 14 грн.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо проведення перевірки та вважаючи висновки податкового органу необґрунтованими, та прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що перевірка відповідачем щодо дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності реєстрації податкових накладних по податку на додану вартість товариством з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Інтер еко» здійснювалася всупереч мораторію, а тому є незаконною, а тому прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню в повному обсязі.

Апелянт у своїй скарзі посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 46.1. ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У той же час, згідно п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно із п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

За приписами п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відповідно до ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст. 86 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що предметом камеральної перевірки може бути лише податкова звітність, тобто відомості, зазначені у відповідній податковій звітності.

При цьому, відповідно до п. 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII (далі - Закон № 71-VIII) у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється: з 01.01.2015 на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 01.07.2015 на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З вказаного слідує, що законодавцем встановлено заборону на проведення органами Державної фіскальної служби України будь - яких перевірок суб'єктів господарювання у 2015 та 2016 роках за попередній період.

Обмеження стосовно здійснення перевірок (в частині їх здійснення виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно рішення суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України) стосується лише підприємств з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік. Підприємства, у яких обсяг доходів перевищує 20 мільйонів гривень за попередній рік, не підпадають під ці обмеження. Тобто, визначальним у даному випадку є обсяг доходів суб'єктів господарювання за попередній рік.

Слід зауважити, що відповідачем в ході розгляду справи не надано жодних належних та допустимих доказів належності товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Інтер еко» до платників податків на які зазначені вище обмеження щодо їх перевірки не поширюється.

Водночас, Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві не подано жодного доказу щодо наявності дозволу Кабінету Міністрів України, заявки товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «Інтер еко», рішення суду або підстав, визначених кримінальним процесуальним кодексом України для проведення перевірки позивача з питань своєчасності реєстрації податкових накладних.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що відповідачем не доведено відсутність обмежень щодо поширення на позивача п. 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №71-VIII, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві відносно проведення камеральної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Інтер еко», за наслідком якої складено акт № 477/26-53-11-01/37036069 від 15.02.2016 є протиправними.

Разом з цим, колегія суддів не бере до уваги поданий відповідачем лист Державної фіскальної служби від 04.09.2015 № 33009/7/99-99-15-02-02-17, оскільки останній не може нівелювати приписи Закону України № 71-VIII.

При цьому, вирішуючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 01.03.2016 № колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд України в постанові від 27.01.2015 у справі № 21-425а14 зазначив, що невиконання контролюючим органом вимог закону щодо порядку призначення та проведення перевірок призводить до визнання перевірки незаконної та відсутності правових наслідків такої.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції) при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи встановлено протиправність дій Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо проведення камеральної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Інтер еко», суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що така перевірка не має правових наслідків, а тому податкове повідомлення-рішення прийняте, за наслідком проведення останньої, є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання позову від 22.05.2015 № 484-VIII, яка набрала чинності 01.09.2015) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 розмір мінімальної заробітної плати; фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання апеляційної скарги від 22.05.2015 № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015) за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» становив 1 378 грн.

З позовної заяви позивача вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру (визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо призначення та проведення перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Інтер еко») та одну вимогу майнового характеру (визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 01.03.2016 № , яким на товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Інтер еко» накладено штраф у розмірі 44 736, 14 грн.).

Отже, ставка судового збору за подачу позову становить 2 756, 00 грн.:

- за одну вимогу немайнового характеру 1 378, 00 грн.

- за одну вимогу майнового характеру 1 378, 00 грн.

Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2017 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення апеляційним судом, то у відповідності до п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» відповідачу потрібно сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 031, 60 грн. (2 756, 00 грн. х 110 %)

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2016 - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/220301106, код за , банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 3 031, 60 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 26.02.2018.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.