Справа № 826/2620/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року м. Київ № 826/2620/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Чудак О.М., суддів Пащенка К.С., Шейко Т.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування припису і постанови,

встановив:

22.02.2016 ОСОБА_1 (ОСОБА_1) звернулася в суд з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київські області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати припис Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №2 управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняка Богдана Михайловича (Погребняк Б.М.) від 12.01.2016 №С-1201/5;

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №2 управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняка Б.М. від 20.01.2016 №А-2001/1.

В обґрунтування зазначила, що 16.12.2015 її представник ОСОБА_4 звернулася до відповідача з адвокатським запитом щодо проведення перевірки відповідності здійснених ОСОБА_5 (ОСОБА_5) перепланування та переобладнання квартири АДРЕСА_1 згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київського області від 12.11.2013 у цивільній справі №2-392/12, яким затверджено порядок поділу будинку за варіантом №1 судової будівельно-технічної експертизи.

06.01.2016 головним інспектором Погребняком Б.М. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, однак не тільки ОСОБА_5, а й нею.

За підсумками перевірки складено акт в якому вказано, що вона виконала реконструкцію квартири без отримання вихідних даних, належним чином розробленої та затвердженої проектної документації і документу, що надає право на виконання будівельних робіт, чим на думку інспектора, порушила вимоги статей 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI.

Відповідно, 12.01.2016 посадовою особою відповідача складено припис №С-1201/5, яким сформовано вимогу в строк до 14.03.2016 усунути допущені правопорушення містобудівного законодавства, та до 29.01.2016 повідомити про його виконання.

Також, 20.01.2016 посадовою особою відповідача винесено постанову, якою притягнуто її до адміністративної відповідальності за вчиненні правопорушення передбачені частинами першою, сьомою, шістнадцятою, сімнадцятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Позивач вважає, що згідно норм законодавства України відсутні підстави вважати проведені нею роботи реконструкцією, а тому й відсутні законодавчі підстави стверджувати про порушення вимог статей 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того, ОСОБА_1 зазначає про відсутність підстав для проведення позапланової перевірки виконаних нею робіт, адже у адвокатському запиті міститься прохання перевірити відповідність робіт проведених ОСОБА_5 по рішенню суду щодо поділу квартири. За таких умов проведення позапланової перевірки вважає перевищенням повноважень посадовою особою відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2016 відкрито провадження у справі, проведено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду.

В засіданні 18.04.2016 позивачем подано доповнення до адміністративного позову в частині визнання протиправним й скасування припису. У свою чергу, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київські області викладено свою письмову позицію.

11.05.2016 ОСОБА_1 через канцелярію суду подано відзив на заперечення відповідача.

Протокольною ухвалою від 17.05.2016 суд замінив неналежного відповідача Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на належного - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (ДАБІ України), а рішенням від 24.05.2016 ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

На підставі рішення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017 згідно з розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017, справу передано на автоматичний розподіл справ між суддями.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для її подальшого розгляду і вирішення визначено суддю Чудак О.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2017 справу прийнято до провадження і призначено попереднє засідання, а ухвалою цього ж суду від 17.11.2017 закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додаткових поясненнях та наданих у справу доказах.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, зазначивши про відсутність жодного документу, який надавав би позивачу право виконувати будівельні роботи на об'єкті будівництва - будинок АДРЕСА_1, в розумінні статей 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Посилаючись на копію технічного паспорту від 02.04.2013 представник вказала, що функціональне призначення приміщення 1-9 загальною площею 3,2 кв.м. змінено, а саме, до виконання будівельних робіт дана частина квартири використовувалась як тамбур, а після реконструкції як холодна комора. Викладене свідчить про порушення позивачем статей 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в зв'язку з чим посадовою особою відповідача правомірно видано припис від 12.01.2016 про усунення виявлених під час проведення перевірки правопорушень у сфері містобудівної діяльності.

За клопотанням представників сторін, суд, керуючись частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), ухвалив здійснювати судовий розгляд справи в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції КАС України.

Отже, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступне.

На підставі наказу ДАБІ України від 08.09.2015 №976 та направлення від 21.12.2015 №1072.15/01 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Б.М. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_1 щодо об'єкта будівництва: житлового будинку за адресою АДРЕСА_1

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 06.01.2016, яким серед іншого, зафіксовано, що ОСОБА_1 у 2015 році виконала реконструкцію квартири АДРЕСА_1 шляхом мурування дверного прорізу приміщення 1-9, мурування віконного прорізу приміщення 1-10, мурування дверного прорізу між приміщеннями 1-1 та 1-2, відповідно до технічного паспорту від 02.04.2013, інвентаризаційний номер 1344, реєстровий №1052/1, без отримання вихідних даних, належним чином розробленої та затвердженої проектної документації і документу, що надає право на виконання будівельних робіт, чим порушила вимоги статей 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Тією ж посадовою особою, 12.01.2016 складено протокол №1-Л-А1201/3 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, відповідальність за яке передбачена частинами першою, сьомою статті 96 КУпАП.

Цього ж дня перевіряючим складено припис №С-1201/5 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким вимагається від ОСОБА_1 усунути виявлені правопорушення містобудівного законодавства у строк до 14.03.2016.

В подальшому, 20.01.2016 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Б.М. за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову №А-2001/1 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами першою, сьомою, шістнадцятою, сімнадцятою статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Вважаючи такі рішення суб'єкта владних повноважень незаконними, позивач звернулась з позовом до суду.

Суд, визначаюсь щодо заявлених вимог по суті виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V.

Частинами першою та другою статті 2 вказаного Закону визначено, що його дія поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходи контролю здійснюються, серед інших, органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

В розумінні частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

В розумінні положень частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

В свою чергу, процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначається Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553.

Як зазначено в пункті 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, підставами для проведення позапланової перевірки є:

- подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

- необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

- виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

- перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

- вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки;

- звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства;

- вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

В матеріалах справи наявна копія адвокатського запиту від 15.12.2015 №145021/15, який направлений адвокатом ОСОБА_7 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області та зареєстрований 16.12.2015 за вхідним №10/10-1612/14 (а.с. 27).

Як вбачається із запиту, він направлений в рамках надання правової допомоги ОСОБА_1 у цивільній справі №759/17536/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення ? частини витрат по виконанню ремонтно-будівельних робіт для перепланування та переобладнання квартири АДРЕСА_1.

У запиті адвокат просить здійснити перевірку та надати інформацію у формі належного документу щодо відповідності будівельних робіт і влаштування конструкцій, здійснених ОСОБА_5 у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, вимогам щодо переобладнання та перепланування за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.11.2013 у цивільній справі №2-392/12 та відповідно до варіанту №1 судової будівельно-технічної експертизи від 07.06.2013 №7259/12-43/4710/13.

Відповідно, в матеріалах справи міститься копія направлення на проведення позапланової перевірки від 21.12.2015, у якому зазначено, що головний інспектор будівельного нагляду Погребняк Б.М. направляється для здійснення позапланової перевірки за адресою: АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_5 Як підставу для проведення перевірки, зазначено наказ ДАБІ України від 08.09.2015 №976 та адвокатський запит ОСОБА_7 від 15.12.2015 №045021/15.

Таким чином, суд доходить висновку, що підставою для перевірки стало звернення фізичної особи - адвоката ОСОБА_7, яка діяла в інтересах ОСОБА_1, про порушення ОСОБА_5 вимог містобудівного законодавства, і в направленні на перевірку вказано конкретну фізичну особу - суб'єкта містобудування, щодо якого проводиться позапланова перевірка, а саме ОСОБА_5 Перевірка іншого, не вказаного у наказі та направлені суб'єкта містобудування, є перевищенням повноважень перевіряючим.

Вийшовши фактично на перевірку щодо відповідності проведення ОСОБА_5 будівельних робіт та влаштування конструкцій у житловому приміщенні (АДРЕСА_1) вимогам щодо переобладнання та перепланування згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.11.2013 відповідно до варіанту №1 судової будівельно-технічної експертизи, перевіряючий був допущений до об'єкту та йому було надану усю необхідну документацію.

Тобто, маючи у користуванні рішення суду, яким за ОСОБА_5 визнано право власності на 49/100 розглядуваної квартири, а за ОСОБА_1 - 51/100 квартири, та покладено на них витрати на проведення ремонтно-будівельних робіт для перепланування та переобладнання будинку на окремі ізольовані квартири, а також, відображену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформацію про право власності позивача на конкретну частку, виготовлений 08.04.2015 року Технічний паспорт на квартиру, де чітко вказано квартиру АДРЕСА_2, в тому числі й з урахуванням рішення виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.04.2016 про присвоєння квартирі ОСОБА_1 адреси АДРЕСА_2, - суд вважає, що перевіряючий володів інформацією про наявність станом на час проведення перевірки з однієї уже двох ізольованих квартир, із присвоєною органом місцевого самоврядування квартирі новою адресою, право власності на яку зареєстровано в установленому порядку, а відтак, неповноважний був проводити перевірку іншого об'єкта та суб'єкта містобудівної діяльності.

Навіть встановивши можливе порушення позивачем містобудівного законодавства, наявність самочинного будівництва чи інше порушення, перевіряючий повинен отримати належним чином оформлене направлення на проведення такої перевірки.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими аргументи представника відповідача, про те що підставою для проведення перевірки є не лише звернення фізичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства, а й виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, оскільки направлення про проведення перевірки видано на підставі звернення фізичної особи щодо необхідності перевірки дотримання містобудівного законодавства конкретним суб'єктом містобудування, а інший факт потребує окремого належного оформлення.

Що стосується доводів представника позивача щодо неправомірності винесення оскаржуваного припису по суті, то суд виходить з наступного.

В матеріалах справи міститься копія рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.11.2013 у цивільній справі №2-392/12 щодо поділу квартири АДРЕСА_1 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5

Даним судовим рішенням визнано за ОСОБА_1 право власності на 51/100 частину, а за ОСОБА_5 право власності на 49/100 частин квартири АДРЕСА_1. Також суд поклав на ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у рівних частинах витрати по виконанню в існуючій площині забудови будинку наступних видів ремонтно-будівельних робіт для перепланування та переобладнання будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на окремі ізольовані квартири з дотриманням вимог нормативної документації, чинної в галузі будівництва, що стосується квартир житлового будинку, згідно з варіантом №1 судової будівельно-технічної експертизи від 07.06.2013 №7259/12-43/4710/13:

- демонтаж дверних блоків (коробки) з подальшим замуровуванням дверного прорізу та штукатуренням з обох сторін у зовнішній стіні будинку приміщення 1-9 та між приміщеннями 1-1 та 1-2;

- демонтаж віконного блоку (коробки) з подальшим замуровуванням прорізу штукатуренням з обох сторін у приміщенні 1-10 та влаштування його в іншому місті, як зазначено у додатку №2 до висновку;

- влаштування дверного прорізу з подвійними дверима в зовнішній стіні між приміщенням 1-25, як зазначено у додатку №3 до висновку;

- влаштування сходового маршу зі сторони приміщень 1-9 та 1-10, як зазначено у додатку №2 до висновку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28.01.2014 рішення суду першої інстанції в цій частин залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 06.08.2014 №6-8824св14 рішення Києво-Святошинського районного суду від 12.11.2013 та рішення апеляційного суд Київської області від 28.01.2014 залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції в справі №2-392/12 набрало законної сили 28.01.2014.

В межах розгляду даної справи, суд згідно пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 №7, порушуючи справу даної категорії, на виконання вимог статті 143 Цивільного процесуального кодексу України, з метою забезпечення її своєчасного і правильного розгляду, провів необхідні дії щодо витребування ряду дозвільних документів.

Зокрема, матеріали адміністративної справи містять лист Виконавчого комітету Тарасівської сільської ради від 22.07.2013 №427, адресований Києво-Святошинському районному суду Київської області, яким комітет погоджує варіанти розподілу між співвласниками земельної ділянки та житлового будинку АДРЕСА_1 згідно судової будівельно-технічної експертизи, лист районного управління Головного управління Держсанепідслужби у Київській області від 240.201 №728, лист відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 25.0.2013 №481, лист Києво-Святошинського районного відділу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Київській області від 18.0.2013 №1 також з погодженням.

Обставини, викладені у вказаних листах, враховано судом при винесені рішення у цивільній справі №2-392/12.

Приступаючи до виконання вказаних у рішенні заходів ОСОБА_1 телефонограмами повідомила власників інших квартир у будинку АДРЕСА_1, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_8, про проведення ремонтних робіт.

Із ОСОБА_9 уклала Договір про виконання роботи від 12.01.2015, у якому конкретно погодила на виконання рішення суду:

1) замурувати віконний пройом піноблоками (кімната 1-10), розкріпити арматурою;

2) замурувати дверний пройом в коридорі на першому поверсі (1-9) піноблоками, також розкріпити арматурою;

3) замурувати перегородку між першим і другим поверхом сходова клітина) піноблоками з укріпленням стіни;

4) в підвальному приміщенні - цокольний поверх (1-1) замурувати дверний пройом між гаражем і коридором, а також дверний пройом між коридором та проходом в сусідню квартиру.

27.01.2015 сторонами підписано Акт приймання-передачі будівельно-ремонтних робіт та коштів за виконані роботи. При цьому, роботи з мурування проведено з внутрішньої сторони стіни облегшеним матеріалом.

29.05.2015 депутатом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Талько О.О. в присутності свідків - жителів села ОСОБА_11, ОСОБА_12 складено Акт за підсумками обстеження, проведених ОСОБА_5 робіт, у якому одночасно перевірено і проведення робіт позивачем. Зокрема, вказано про виконання нею робіт у повному обсязі та у повній відповідності з рішенням суду.

Слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Жодних заперечень чи зауважень власників інших квартир, в тому числі на надіслані ОСОБА_1 повідомлення щодо проведення ремонтних робіт, не надходило. Відсутні такі обставини і в акті, приписі, постанові Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №2 управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняка Б.М.

В той же час, відповідач, обґрунтовує своє рішення про винесення припису та постанови тим, що за наслідками проведення позапланової перевірки виявлено, що позивачем здійснено саме реконструкцію частини квартири належної позивачу, що, на його думку, потребувало отримання вихідних даних, належним чином розробленої та затвердженої проектної документації і документу, що надає право на виконання будівельних робіт.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України «Про Генеральну схему планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.

Виконання будівельних робіт врегульовано Порядком виконання будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466. Пунктом 1 цього Порядку визначено, що будівельними роботами є роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

При досліджені терміну реконструкція, суд керується Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства України від 17.05.2005 №76.

Так, у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що реконструкція жилого будинку - це комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

Цим же нормативним документом дано визначення терміну перепланування та переобладнання жилого будинку.

Так, переплануванням є перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання полягає в улаштуванні в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів, влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Таким чином, з визначень, що наведені у даних Правилах, вбачається, що реконструкцією може вважатись чітко визначений перелік робіт, серед яких роботи по переплануванню та переобладнанню, які в свою чергу пов'язані з перенесенням і розбиранням перегородок та улаштуванням нових дверних прорізів, перенесенням та улаштуванням нових інженерних систем відповідно.

Як зобов'язано ОСОБА_1 рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.11.2013, як укладено нею Договір на виконання роботи, як і власне встановлено перевіряючим під час перевірки та відображено в акті від 06.01.2016, позивачем виконано мурування дверного прорізу приміщення 1-9, мурування віконного прорізу приміщення 1-10, мурування дверного прорізу між приміщеннями 1-1 та 1-2, відповідно до Технічного паспорту від 02.04.2013.

Тобто, мова йде саме про мурування віконного та дверних прорізу. А за таких обставин, суд доходить висновку, що роботи, які проведенні позивачем не відносяться до робіт по перенесенню і розбиранню перегородок, перенесенню і влаштуванню дверних прорізів (в тому числі нових), і, відповідно, не є реконструкцією жилого будинку. На думку суду, зазначені роботи направлені лише на забезпечення експлуатаційних якостей частини приміщення, яке утворилось внаслідок його поділу, без мети зміни конструктивних елементів споруди, а тому висновки акту та припису є необґрунтованими.

Частиною четвертою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» унормовано, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Пунктом 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, визначено, що в разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Таким чином, припис посадова особа відповідача має право виносити лише за умови наявних порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За відсутності встановлених в ході розгляду даної справи порушень ОСОБА_1 вимог вказаного вище законодавства, суд вважає, що відсутні підстави і для винесення їй Головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №2 управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Б.М. припису від 12.01.2016 №С-1201/5.

Більше того, припис - це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту щодо усунення порушень вимог. Однак в оскаржуваному у даній справі приписі будь-які заходи чи шляхи усунення порушень, які необхідно здійснити ОСОБА_1 не вказані.

Визначаючись, щодо оскаржуваної позивачем постанови, суд найперше зазначає, що відповідно до частини першої статті 6 КАС України (в редакції станом на час виникнення спірних відносин та звернення ОСОБА_1 до суду) кожному гарантувалося право на захист його прав, свобод та інтересів.

При цьому, частиною першою статті 17 КАС України передбачалося, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. А згідно частини першої статі 21 КАС України - якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу повноважний розглядати окружний адміністративний суд.

З врахуванням наведеного позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови прийнята до розгляду даним адміністративним судом.

Станом на час вирішення справи КАС України (в новій редакції) містить аналогічні положення щодо предметної юрисдикції та розгляду кількох пов'язаних між собою вимог (ч. 3 ст. 21 КАС України), що також відповідає викладеній вище позиції.

Отже, вирішуючи питання про наявність підстав винесення оскаржуваного рішення, суд виходить з наступного.

Постанова винесена за правопорушення, що передбачені частинами першою, сьомою, шістнадцятою, сімнадцятою статті 96 КУпАП.

Санкцією вказаних правових норм передбачено, що порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів I категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот п'ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Діяння, передбачені частиною шостою цієї статті, вчинені щодо об'єктів II категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від чотирьохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Незабезпечення замовником здійснення авторського нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов'язковим згідно з вимогами законодавства, - тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Незабезпечення замовником здійснення технічного нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов'язковим згідно з вимогами законодавства, - тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, внаслідок мурування ОСОБА_1 віконного та дверних прорізів змінилося, зокрема, функціональне призначення приміщення 1-9 площею 3,2 кв.м., адже до проведення спірних робіт останнє використовувалось як тамбур, а після них - як холодна комора. Тобто проведені будівельні роботи без отримання вихідних даних, належним чином розробленої та затвердженої проектної документації та документу, що надає право на виконання будівельних робіт. Крім того, позивачем не забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду під час реконструкції, чим порушено статтю 11 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV.

Розглядаючи такі підстави прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що обставини зміни функціонального призначення приміщення 1-9 взагалі не відображені в акті перевірки. Не вказані ці обставини і у постанові по справі про адміністративне правопорушення, що позбавляє суд можливості встановити наявність у відповідача таких висновків станом на час прийняття рішення. А за відсутності доказів врахування обставин Головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №2 управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняком Б.М. під час перевірки та розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що й відсутні підстави вважати, що вони були встановлені та передували прийняттю оскаржуваного рішення.

Також, слід зазначити, що відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до пункту 1 частини першої статі 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 36 цього ж Закону, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Таким чином, з вказаних норм чітко вбачається, що виключно для проведення будівельних робіт суб'єкт містобудування повинен отримати документи, що дають йому право на їх проведення.

Як вище вказано, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не проводила реконструкцію приміщення, а відтак, у неї не було обов'язку отримувати вихідні дані, розробляти та затверджувати проектну документацію, отримувати дозвільні документи на виконання даних робіт.

Те саме стосується необхідності забезпечення позивачем авторського та технічного нагляду, адже відсутність факту проведення нею будівельних робіт з реконструкції виключає необхідність притягнення останньої до відповідальності.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 2 КАС України, надаючи оцінку рішенням суб'єкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Вказані принципи при винесенні відповідачем оскаржуваних припису та постанови не дотримано.

А отже, системно проаналізувавши положення законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що ОСОБА_1 доведено неправомірність винесення відповідачем оскаржуваних припису та постанови, невідповідність їх вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд вважає, що наявні підстави для захисту прав позивача у судовому порядку.

Що стосується розподілу судових витрат, то відповідно до частини першої статті 132 КА України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи КАС України.

Пункт 1 частини третьої статті 132 КАС України передбачає, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до частини першої статті 90 КАС України (в редакції чинній на момент звернення до суду) витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Частина третя зазначеної статті визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 №4191-VI (в редакції чинній на момент звернення до суду) визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

За змістом статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 №928-VIII у 2016 році встановлено мінімальну заробітну плату з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Таким чином, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 551,20 грн. (1378 грн. * 40%) та 580,20 грн. (1450 грн. * 40%) за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

За змістом статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 №1801-VIII у 2017 році встановлено мінімальну заробітну плату з 1 січня - 1600 гривень.

Таким чином, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 640 грн. (1600 грн. * 40%).

При цьому слід зазначити, що КАС України не передбачає, що види правової допомоги, які підлягають компенсації можуть встановлюватися або обмежуватися іншими законами, тим більше, що Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначає не види правової допомоги, а граничний розмір їх компенсації.

Згідно із пунктами 1, 2 та 6 частини першої статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до пункту 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 у справі №1-23/2009, яке відповідно до статті 151-2 Конституції України є обов'язковим, остаточним і не може бути оскаржено, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз'яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Представником позивача надано:

- Договір про надання правової допомоги від 20.01.2016 №КВ045028;

- Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 20.01.2016;

- Додаток №2 до Договору про надання правової допомоги від 28.04.2016;

- Акт приймання-передачі послуг та розрахунку за Договором про надання правової допомоги та Додатком №1 до нього №1 від 15.04.2016;

- Квитанцію до прибуткового касового ордера від 15.04.2016 №КВ045028/1;

- Акт приймання-передачі послуг та розрахунку за Договором про надання правової допомоги та Додатком №1 до нього №2 від 10.05.2016;

- Квитанцію до прибуткового касового ордера від 10.05.2016 №КВ045028/2;

- Угоду про внесення змін до Акту №2 приймання-передачі послуг та розрахунку від 10.05.2016 від 15.06.2016;

- Угоду №2 про внесення змін до Акту №2 приймання-передачі послуг та розрахунку від 10.05.2016 від 22.05.2017;

- Додаток №3 до Договору про надання правової допомоги від 16.11.2017;

- Акт приймання-передачі послуг та розрахунку за Договором про надання правової допомоги та Додатком №1 до нього №3 від 22.11.2017;

- Квитанцію до прибуткового касового ордера від 22.11.2017 №КВ045028/3;

- Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 28.02.2012 №4848;

- Ордер від 20.01.2016 серія КВ №045028.

Як вбачається із документів, вартість однієї години надання правової допомоги не перевищує встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (в чинній редакції на момент надання такої правової допомоги) граничний розмір.

Самі послуги включали: попередню консультацію щодо характеру спірних правовідносин, вивчення і правовий аналіз матеріалів справи, надання консультації та узгодження правової позиції й порядку захисту, підготовку позову, доповнено до нього, участь у судовому засіданні, підготовку апеляційної скарги на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2016, підготовку відзиву на заперечення, підготовку додаткових пояснень на заперечення, що відповідає видам адвокатської діяльності та передбачено вищевказаним Законом.

Сума гонорару загалом склала 6279,60 грн. та фактично сплачена ОСОБА_1 згідно оригіналів квитанцій до прибуткового касового ордера.

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 134 КАС України (в редакції станом на час вирішення даної справи) для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, визначаючись щодо розміру витрат, суд вважає за необхідне звернути увагу на не співмірність витраченого адвокатом позивача часу та, як наслідок, виплаченого гонорару. Зокрема, згідно Акту приймання-передачі послуг та розрахунку за Договором про надання правової допомоги від 15.04.2016, участь адвоката у судовому засіданні вказана 1 год. та розрахована у сумі 551,20 грн. Однак, згідно журналу судового засідання від 18.04.2016 засідання відкрито о 12:21, а закрито о 12:42, що склало 21 хв.

Згідно Акту №2 приймання-передачі послуг та розрахунку за Договором про надання правової допомоги від 10.05.2016 участь адвоката у судовому засіданні вказана 1 год. та розрахована у сумі 580,20 грн. Однак, згідно журналу судового засідання від 17.05.2016 засідання відкрито о 10:00, а закрито о 10:04, що склало 4 хв.

Тобто, суд вважає необґрунтованим відшкодування позивачу 275,60 грн. та 290,10 грн. Відтак, загальна сума складає 6279,60 грн. - 565,70 грн. = 5713,90 грн.

Разом з цим, до витрат на правову допомогу позивачем включені і витрати на підготовку апеляційної скарги на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2016, а також висловлено прохання повернути і сплачений згідно квитанції від 06.04.2016 за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 1378 грн. Однак, суд вважає, що позбавлений можливості вирішувати таке питання, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 206 КАС України (в редакції станом на час звернення ОСОБА_1 до Київського апеляційного адміністративного суду) саме у резолютивній частині ухвали суду апеляційної інстанції зазначався розподіл судових витрат, що узгоджується і з пунктом «в» частини четвертої статті 322 КАС України, про зазначення у резолютивній частині постанови суду розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідному коригуванню підлягають і витрати на правову допомогу (5713,90 грн - 275,60 грн), які складають 5438,30 грн.

Що стосується сплаченого ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви, то згідно квитанції від 02.0.2016 №892/з1 його сума склала 551,21 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статями 2, 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування припису і постанови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного інспектора Будівельного нагляду інспекційного відділу №2 управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняка Богдана Михайловича від 12.01.2016 №С-1201/5, винесений відносно ОСОБА_1.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №2 управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Погребняка Богдана Михайловича від 20.01.2016 №А-2001/1, що винесена відносно ОСОБА_1.

Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, розрахунковий рахунок НОМЕР_2 у ПАТ «Приват Банк», , МФО 305299, номер картки 102976) понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 551,21 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5438,30 грн.

У стягненні інших судових витрат - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя О.М. Чудак

Судді К.С.Пащенко

Т.І.Шейко