Справа № 303/213/18
Суддя: Пак М. М.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/213/18
ряд. стат. звіту -18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора УПП в м.Ужгороді та м.Мукачеві ОСОБА_2 про визнання дії протиправними та скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора УПП в м.Ужгороді та м.Мукачеві ОСОБА_2 про визнання дії протиправними та скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення.

Адміністративний позов мотивує тим, що інспектором патрульної поліції м.Ужгород та м.Мукачево ОСОБА_2 27 вересня 2017 року складено Постанову про накладення на неї адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме: накладено штраф у розмірі 255 грн., за порушення п.15.9 и Правил дорожнього руху України. Дану постанову вона отримала 12 січня 2018 року в міському відділі ДВС, за якою відкрито виконавче провадження про стягнення з неї 510 грн. Так, з даною постановою вона не погоджується, вважає таку незаконною та безпідставною, оскільки Постанову про накладення на неї адміністративного стягнення було складена у її відсутності, в її присутності було зазначено тільки її дані згідно посвідчення водія, в процесі складання Постанови їй не було роз'яснено її права, процедуру розгляду адміністративної справи, порядок сплати штрафу та порядок скасування даної Постанови. Інспектор патрульної поліції ОСОБА_2, вказує у вищевказаній постанові, що вона порушила п.15.9 и Правил дорожнього руху України, а саме здійснила зупинку безпосередньо у місці виїзду з прилеглої території, однак з таким твердженням вона не погоджується, оскільки в неї була вимушена зупинка. Так, рухаючись вулицею Пушкіна на транспортному засобі марки Sckoda Octavia їй стало зле і вона вимушена була здійснити зупинку, після чого вийшла з автомобіля на вулицю та вирішила піти до знайомих в офіс, щоб хто-небудь сів за кермо та поставив автомобіль на парковку. Так, вимушена зупинка тривала 15 хвилин, зі слів інспектора патрульної поліції ОСОБА_2, патрульну поліцію викликав власник будинку, де було здійснено зупинку, оскільки не зміг заїхати на подвір'я будинку, однак, прибувши на місце, де знаходився автомобіль, вона побачила працівників патрульної поліції та власника будинку, який ніби-то викликав поліцію, в процесі спілкування з представниками поліції та особою, яка здійснила виклик поліції, останній повідомив їй в присутності інспектора патрульної поліції ОСОБА_2, що претензій до неї не має. Зазначає, що вона пояснювала інспектору патрульної поліції, що дана зупинка була вимушена, оскільки їй стало погано, а саме: запаморочення в голові і вона однією стороною автомобіля здійснила зупинку на тротуарі з метою недопущення аварійної ситуації, яка б могла призвести до негативних наслідків, на що, патрульний їй повідомив, що було викликано патрульну поліцію і вони повинні її оштрафувати не дивлячись на те, що особа, яка викликала їх не має до неї претензій. Також зазначає, що оскаржувана постанова не була надіслана їй за адресою, а отримала таку у міському відділі ДВС вже з подвійною сумою. Тому на підставі вищенаведеного, вона (ОСОБА_1Ю.) звертається до суду та просить поновити термін для оскарження Постанови від 27 вересня 2017 року Серії АР №449167, визнати дії інспектора патрульної поліції м.Ужгород та м.Мукачево ОСОБА_2 протиправними та скасувати Постанову від 27 вересня 2017 року серії АР №449167 про накладення на неї адміністративне стягнення по справі про адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, адміністративний позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити.

-2-

Відповідач - інспектор УПП в м.Ужгорода та м.Мукачеві ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, відзив на адміністративний позов не подавав, а тому суд знаходить за можливе розглянути справу за правила спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії АР №449167 від 27 вересня 2017 року, складеної інспектором взводу роти 2 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачево ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень, притягнуто ОСОБА_1, за те, що о 12 годині 40 хвилин - 27 вересня 2017 року вона керуючи автомобілем марки Skoda Octavia, державний номерний знак MI 863 DV в м.Мукачево по вул.Пушкіна біля будинку №26, здійснила зупинку транспортного засобу безпосередньо у місті виїзду з прилеглої території, чим порушила пункт 15.9 и Правил дорожнього руху України.

З копії листа головного державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 від 05 грудня 2017 року за № 13-55309141 вбачається, що ОСОБА_1 отримала копію постанови патрульної поліції Серії АР №449167 від 27 вересня 2017 року - 12 січня 2018 року.

Згідно частин 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як передбачено статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Диспозицією частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено, що за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних

-3-

переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як передбачено частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин відповідач у справі зобовязаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху відповідними доказами.

При цьому, для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв'язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Таким чином, відповідачем жодного належного та допустимого доказу, що передбачено статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України і який би підтверджував факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення - суду не представлено.

Так, відповідно до частин 1 та 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд

-4-

до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При таких обставинах встановити в судовому засіданні правомірність прийнятого відповідачем рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення не можливо, а тому вимоги позивача ОСОБА_1 є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 25, 46, 77, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.256, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Постанову Серії АР №449167 від 27 вересня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень - скасувати, а провадження у справі - закрити.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його складення.

Головуючий М.М.Пак