Справа № 806/1535/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2018 року

Київ

справа № 806/1535/15

провадження №№ К/9901/4828/18, К/9901/4831/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, Київської митниці ДФС про визнання протиправним висновку, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів, провадження по якій відкрито

за касаційними скаргами Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області та Київської митниці ДФС на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, прийняту у складі головуючого судді Шимоновича Р. М., та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Франовської К. С., суддів: Бондарчука І. Ф., Моніча Б. С.,

у с т а н о в и в :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (правонаступник - Коростенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області; далі - Коростенська ОДПІ), Київської митниці ДФС, у якому просила:

визнати протиправним та скасувати висновок Коростенської ОДПІ про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», від 2 лютого 2015 року № 1533/10/06-09-17-01 щодо недостовірності відомостей, унесених ОСОБА_1 до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади»;

визнати протиправним і скасувати наказ Київської митниці ДФС від 6 березня 2015 року № 185-о про звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Східний термінал» Київської митниці ДФС;

поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Східний термінал» Київської митниці ДФС та стягнути з Київської митниці ДФС на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований протиправністю оскаржуваного висновку як складеного без урахування всіх обставин, що мали значення під час проведення перевірки.

Оскільки зазначений висновок став підставою для звільнення позивача, остання ставить питання й про скасування відповідного наказу Київської митниці ДФС із поновленням її на посаді та стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 16 червня 2015 року, яку залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року, позов задовольнив:

визнав протиправним і скасував висновок Коростенської ОДПІ від 2 лютого 2015 року № 1533/10/06-09-17-01 у частині встановлення невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел;

визнав протиправним і скасував наказ Київської митниці ДФС від 6 березня 2015 року № 185-о про звільнення ОСОБА_1;

поновив ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Східний термінал» Київської митниці ДФС з 31 березня 2015 року;

стягнув з Київської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1 квітня 2015 року по 16 червня 2015 року.

У касаційних скаргах відповідачі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Заперечень (відзивів) на касаційні скарги не надійшло.

Касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 проходила публічну службу в митних органах України з 1 серпня 2008 року.

На виконання вимог Закону України «Про очищення влади», відповідно до пункту 49 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 «Деякі питання реалізації Закону України «Про очищення влади», та згідно з пунктом 8 наказу Державної фіскальної служби України від 14 листопада 2014 року № 270 «Про початок проведення перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади» при призначенні посадових осіб Київської митниці Міндоходів на посади в Київській митниці ДФС розпочато проведення перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади».

При призначенні ОСОБА_1 на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Східний термінал» Київської митниці ДФС, відповідно до від 5 грудня 2014 року № 51-о, 10 грудня 2014 року відносно неї розпочато перевірку відповідно до Закону України «Про очищення влади».

Коростенською ОДПІ проведено перевірку відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», щодо ОСОБА_1, за результатами якої складено висновок від 2 лютого 2015 року № 1533/10/06-09-17-01.

Відповідно до вказаного висновку, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та підтвердних документів, установлено, що вартість майна, вказаного ОСОБА_1 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел.

Указаному слугувала та обставина, що в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік у позиції 35 «Автомобілі легкові» розділу ІV «Відомості про транспортні засоби» ОСОБА_1 вказано автомобіль Hyundai Accent 2011 року випуску, з об'ємом двигуна 1600 см3. На запит Коростенської ОДПІ ОСОБА_1 надала пояснення, що вказаний автомобіль, вартістю 144 150,00 грн. придбаний її близькими родичами як подарунок до 25-річчя, проте підтверджуючих документів на придбання автомобіля не надано.

З метою уточнення отриманої інформації, викладеної у висновку від 2 лютого 2015 року № 1533/10/06-09-17-01, на підставі пункту 35 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 «Деякі питання реалізації Закону України «Про очищення влади», Київська митниця ДФС листом за від 12 лютого 2015 року звернулась до Коростенської ОДПІ з проханням надати інформацію, а саме: у чому полягає невідповідність наявної податкової інформації про доходи, отримані із законних джерел ОСОБА_1

Коростенська ОДПІ, розглянувши лист Київської митниці ДФС від 12 лютого 2015 року № 1178/1/10-70-01-39 та пояснення ОСОБА_1, листом від 14 лютого 2015 року повідомила, що на підставі одержаної інформації з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України сума одержаного доходу за період перебування на державній службі з 2008 року є недостатньою для придбання автотранспортного засобу згідно з оціночною вартості зазначеного автомобіля в 2011 році. Крім того, Коростенська ОДПІ акцентувала увагу на тому, що в поясненнях ОСОБА_1 від 28 січня 2015 року остання не вказала, що автомобіль придбав її батько, тобто член сім'ї першого ступеня споріднення, що не спростувало невідповідностей.

На підставі абзацу 3 пункту 14 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 3 листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за № 1385/26162, 13 лютого 2015 року Київська митниця ДФС направила на адресу Коростенської ОДПІ запит із з метою проведення додаткової перевірки та уточнення отриманої інформації щодо головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Східний термінал» Київської митниці ДФС ОСОБА_1

4 березня 2015 року Київською митницею ДФС отримано лист від Коростенської ОДПІ від 2 березня 2015 року № 2478/17, зміст якого повністю дублює попередню відповідь від 14 лютого 2015 року.

Крім того, 13 лютого 2015 року позивачем на адресу Коростенської ОДПІ направлено додаткові пояснення, у яких зазначено, що автомобіль Hyundai Accent 2011 року випуску придбано за кошти, які отримані в подарунок від батьків на день народження кошти в сумі 130000,00 гривень та кошти зі свого депозитного рахунку в сумі 15000,00 гривень. До пояснень додано письмові пояснення батька - ОСОБА_2, відповідно до яких останній пояснив, що перебуваючи на посаді начальника Васьковицького кар'єру «Ірша Граніт» заощадив кошти в сумі 130000,00 гривень, які подарував своїй дочці - ОСОБА_1 на день її народження для придбання автомобіля. Також ОСОБА_1 додала копію договору банківського вкладу та додаткової угоди до нього. Аналогічні пояснення надані позивачем 13 лютого 2015 року позивачем на ім'я в. о. начальника Київської митниці ДФС.

6 березня 2015 року Київською митницею ДФС складено довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», та прийнято наказ № 185-о про звільнення ОСОБА_1, головного державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту «Східний термінал», у перший день виходу на роботу після закінчення стану тимчасової непрацездатності, з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», відповідно до пункту 72 статті 36 Кодексу законів про працю України.

У період з 6 березня 2015 року по 30 березня 2015 року позивач перебувала на лікарняному.

У перший робочий день (31 березня 2015 року) ОСОБА_1 ознайомлено з указаною довідкою про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», від 6 березня 2015 року та наказом про її звільнення від 6 березня 2015 року № 185-о.

Вважаючи протиправним указаний висновок податкового органу та, як наслідок, звільнення з посади на підставі пункту 72 статті 36 Кодексу законів про працю України, позивач звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості спірного висновку та, відповідно, незаконністю звільнення позивача із займаної посади.

Зазначена позиція підтримана і Житомирським апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Верховний Суд погоджується з такими висновками судів і вважає їх такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 72 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України передбачено припинення трудового договору з підстав, визначених Законом України «Про очищення влади».

Визначення очищення влади (люстрація) міститься у частині першій статті 1 Закону України «Про очищення влади» та означає встановлену цим Законом або рішенням суду заборону окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел (частина восьма статті 3 Закону України «Про очищення влади»).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про очищення влади» заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо:

1) Прем'єр-міністра України, Першого віце-прем'єр-міністра України, віце-прем'єр-міністра України, а також міністра, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, Голови Національного банку України, Голови Антимонопольного комітету України, Голови Фонду державного майна України, Голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України, їх перших заступників, заступників;

2) Генерального прокурора України, Голови Служби безпеки України, Голови Служби зовнішньої розвідки України, начальника Управління державної охорони України, керівника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, керівника податкової міліції, керівника центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, їх перших заступників, заступників;

3) військових посадових осіб Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації;

4) членів Вищої ради юстиції, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, професійних суддів, Голови Державної судової адміністрації України, його першого заступника, заступника;

5) Глави Адміністрації Президента України, Керівника Державного управління справами, Керівника Секретаріату Кабінету Міністрів України, Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, їх перших заступників, заступників;

6) начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту;

7) посадових та службових осіб органів прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Національного банку України;

8) членів Центральної виборчої комісії, Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, голів та членів національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, державне регулювання у сферах зв'язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг;

9) керівників державних, у тому числі казенних, підприємств оборонно-промислового комплексу, а також державних підприємств, що належать до сфери управління суб'єкта надання адміністративних послуг;

10) інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування;

11) осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених у пунктах 1 - 10 цієї частини.

Згідно з частиною п'ятою статті 5 Закону України «Про очищення влади» перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону про очищення влади, зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», у деклараціях, за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», визначено Порядком № 1100, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 3 листопада 2014 року.

В силу підпункту 3 пункту 3 цього Порядку проведення перевірки фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

За правилами частини десятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що органи ДФС здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» за двома критеріями:

1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру;

2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

При цьому, під час проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», контролюючим органом має бути встановлена не лише невідповідність відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, а й також врахований час набуття майна та незаконність джерел таких доходів.

Орган, що проводить перевірку відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел, повинен узяти до уваги всю наявну інформацію в особи, стосовно якої проводиться перевірка, оцінити її на предмет правомірності отримання таких доходів і підставності використання з метою набуття майна (майнових прав) та здійснити проведення порівняльного аналізу на предмет відповідності вартості майна (майнових прав) особи, стосовно якої проводиться перевірка, її доходам.

Висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

Як уже зазначено, у справі, що розглядається, підставою для висновку Коростенської ОДПІ про невідповідність задекларованого позивачем майна доходам, отриманим із законних джерел, слугувало твердження податкового органу про невідповідність такого майна наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1

Однак, зі спірного висновку неможливо встановити, яким чином установлена така невідповідність. Висновок не містить порівняння вартості майна та отриманих позивачем із законних джерел доходів під час проходження публічної служби, як того вимагають положення наведеного вище законодавства.

Не надана така інформація й на два запити Київської митниці ДФС.

Суди правильно зазначили, що вказаний висновок не містить жодного обґрунтування, з якої причини контролюючим органом не враховані доводи позивача, наведені в наданих нею поясненнях. Додаткові пояснення залишені податковим органом поза увагою.

Верховний Суд зауважує на тому, що відсутність у прийнятому суб'єктом владних повноважень рішенні посилання на докази чи обставини, покладні в його основу, свідчить про невідповідність такого рішення критерію обґрунтованості.

Відтак, суди дійшли правильного висновку про протиправність спірного висновку Коростенської ОДПІ як необґрунтованого та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги такого висновку судів не спростовують.

Частина шоста статті 43 Конституції України, якій кореспондує стаття 51 Кодексу законів про працю України, гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Суди правильно дослідили питання періоду вимушеного прогулу позивача і суми, що підлягає стягненню з відповідача у якості виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, доводи касаційної скарги Київської митниці ДФС відповідних висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу обумовлено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною першою статті 350 цього ж Кодексу закріплено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки суди не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, підстави для їх скасування відсутні, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а згадані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Касаційні скарги Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області та Київської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець