Справа № 591/5095/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 591/5095/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Григорова А.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області на рішення Зарічного районного суду м. Суми, м. Суми, від 31.01.2018, суддя Бурда Б.В., , повний текст складено 31.01.18 по справі № 591/5095/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області треті особи Головний інспектор будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Воловик Віталій Миколайович

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом, свої вимоги мотивує тим, що 15.08.2017 року постановою відповідача його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96-1 КпАП України за неправильне викладення підстав для видачі містобудівних умов та обмежень. Зазначив, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь які докази на підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, він ніяких правопорушень не вчиняв, а тому просить скасувати вказану постанову як незаконну.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31.01.2018р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( зареєстрований: АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1) задоволено. Скасовано як незаконну постанову № 4 від 15.08.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( зареєстрований: АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1) за ч. 5 ст. 96-1 КпАП України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначають, що при прийнятті оскаржуваного рішення з боку суду першої інстанції мало місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи. Зазначають, що 22.06.2017 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано наказ № 987 про проведення позапланової перевірки. 05.07.2017 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області видано направлення на проведення позапланової перевірки № 23. За результатами позапланової перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 26.07.2017 № 23 яким встановлено, що надані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 27.09.2016 № 812/08.01.01-01 з порушенням чинного містобудівного законодавства, а саме: Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх складу та змісту, затвердженого наказом Мінрегіону України від 07.07.2011 № 109. При перевірці вищезазначених містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки було з'ясовано, що земельна ділянка об'єкта містобудування знаходиться в зоні центрального історичного ареалу, визначеного історико- архітектурним опорним планом м. Суми, при цьому в п.2.12 Вимоги щодо охорони культурної спадщини містобудівних умов та обмежень зазначено, що вимоги щодо охорони культурної спадщини для даного об'єкта визначені історико-містобудівиим обґрунтуванням розробленого ГОВ «Аква-ДО», забезпечити дотримання вимог законодавства з охорони культурної спадщини, в т.ч. щодо погодження розробленої проектної документації з Міністерством культури України, з начальником управління архітектури та містобудування Сумської міської ради - головним архітектором м. Суми. Також зазначають, що правопорушення, виявлене під час проведення інспектором перевірки зазначеного об'єкта, є триваючим. Відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). На підставі вищевикладеного просять скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 31.01.2018р.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачем та відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 15.08.2017 року Головним інспектором будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області Воловик В.М. за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 01.08.2017 року було прийняте рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, як начальника управління - головного архітектора за ч. 5 ст. 96-1 КпАП України з накладенням штрафу.

Із змісту постанови від 15.08.2017 року вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення абз. 6 п. 1.2 розділу І Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст (затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 109 від 07.07.2011 року) відповідно до яких - містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до тексту вказаної постанови вказані порушення полягали в тому, що позивач, який є начальником управління архітектури та містобудування СМР - головним архітектором надав та підписав містобудівні умови та обмеження забудову земельної ділянки від 27.09.2016 року №812/08.01.01-01 з порушенням чинного містобудівного законодавства України - земельна ділянка об'єкту містобудування знаходиться в зоні центрального історичного ареалу, визначеного історико-архітектурним опорним планом м. Суми, при цьому в п. 2.12 Вимоги щодо охорони культурної спадщини містобудівних умов та обмежень зазначено, що вимоги щодо охорони культурної спадщини для даного об'єкту визначені історико-містобудівним обґрунтуванням, розробленим ТОВ «Аква-ДО», забезпечити дотримання вимог законодавства з охорони культурної спадщини, в т.ч. щодо погодження розробленої проектної документації з Міністерством культури України, з начальником управління архітектури та містобудування СМР - головним архітектором м. Суми (відповідно до ст. 14 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). В той же час, ст 14 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не містить посилання щодо по.2017 № 23 яким встановлено, що надані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 27.09.2016

Частиною 1 ст. 9 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КпАП).

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КпАП.

За приписами ст. 278 КпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Однак, вказані вимоги закону виконані не були.

Так, ст. 96-1 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства під час планування і забудови території. Об'єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 5 даної статті полягає у вчинені дій, передбачених ч. 3 та 4 цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення. Частинами 3 та 4 цієї статі визначена відповідальність за порушення строків надання замовникові містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорта забудови земельної ділянки, вимагання у замовника документів, не передбачених законодавством, надання таких документів з порушенням установленого порядку, містобудівної документації на місцевому рівні, будівельних норм, стандартів і правил, порушення строків надання замовникові висновків (звітів) експертизи проектної та містобудівної документації, надання таких висновків (звітів) з порушенням установленого порядку, а також вимагання під час проведення експертизи документів, не передбачених законодавством; порушення вимог закону та строків видачі (відмови у видачі) дозволу на виконання будівельних робіт, реєстрації (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації та видачі (відмови у видачі) сертифіката, який видається у разі прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, вимагання під час реєстрації такої декларації, видачі дозволів і сертифікатів документів, не передбачених законодавством, видача сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, збудованого з порушенням.

В той же час, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено та в постанові не зазначено: час та місце вчинення адміністративного правопорушення та об'єкт правопорушення, які дії є незаконними і яку статтю спеціального закону (інших нормативно-правових актів) вони порушують.

Посилання в тесті постанови на порушення абз. 6 п. 1.2 розділу І Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст (затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 109 від 07.07.2011 року) є помилковим, оскільки п.1.2 містить визначення основних термінів, а вимоги та містобудівних умов та обмежень, їх зміст та склад, порядок надання визначені іншими положеннями цього Порядку.

Колегія суддів зазначає, що доказів того, що позивач раніше притягувався до адміністративної відповідальності визначено ч. 3 чи ч. 4 ст. 96-1 КпАП України, відповідачем до суду не надано, відсутні вони й у матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В супереч зазначеній нормі КАС України відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності його дій при розгляді справи про адміністративне правопорушення та наявності доказів вини позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96-1 КпАП України.

Щодо посилань Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, в апеляційній скарзі на те, що вчинене правопорушення є триваючим, колегія суддів зазначає, що дані доводи не впливають на вирішення справи по суті, оскільки для застосування ч. 5 ст. 96-1 КпАП України має бути факт притягнення особи до адміністративної відповідальності, рішення про скоєння адміністративного правопорушення за яке до особи було застосовано адміністративне стягнення, а саме постанова компетентного органу.

З урахуванням викладеного суд вважає що відповідач не довів правомірність прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правомірне рішення про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 5 ст. 96-1 КпАП України та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 308, 310, п. 1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326, Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 31.01.2018 по справі № 591/5095/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Л.В. Тацій