Справа № 809/1898/17
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" лютого 2018 р. № 809/1898/17
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - Гундяка В.Д.
при секретарі Бунич Т.В.,
за участю представника відповідача Гаврішка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Бугая Івана Тарасовича про визнання протиправним та скасування наказу,-

28.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Бугая Івана Тарасовича про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що службове розслідування, за наслідками якого прийнято оскаржене рішення, проведене з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки ОСОБА_1 не було надано можливості ознайомитись з матеріалами службового розслідування та надати свої заперечення, а висновок, прийнятий за результатами такого розслідування, є необґрунтованим, безпідставним та не відповідає дійсним обставинам справи.
Позивач в судове засідання не з`явився повторно, поштові відправлення із повістками, направлені йому за адресою, зазначеною в позовній заяві, повернулися до суду без вручення в зв`язку із закінченням терміну зберігання. В такому випадку у відповідності до ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, так як поштові відправлення із повістками не вручені адресату з незалежних від суду причин, вважається, що повістки вручені належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи позивач суду не подав.
При цьому 05.01.2018 року позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 в довготривалому відрядженні у задоволенні якого протокольною ухвалою від 27.02.2018 року йому було відмовлено.
Водночас відповідно до п.145 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, військовослужбовці можуть бути направлені у відрядження самостійно або у складі військового підрозділу (команди) з метою в тому числі участі в засіданнях судів.
Окрім того ст.195 КАС України передбачено право учасника справи брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Проте позивач жодним правом, наданим чинним законодавством України для участі в судовому засіданні не скористався.
У зв`язку з цим, оскільки представник відповідача наполягав на розгляді справи по суті, то згідно ч. 5 ст. 205 КАС України суд протокольною ухвалою постановив розглянути справу по суті за відсутності позивача на підставі наявних у ній доказів.
У вступному слові представник відповідача адміністративний позов не визнав з мотивів, зазначених у відзиві на нього. Зокрема посилався на те, що позивачем в порушення вимог ст.ст.11,16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут) в частині, яка стосується сумлінного і чесного виконання військового обов`язку, беззастережного виконання наказів начальників, виконання службових обов`язків, доручених йому за посадою, а також обов`язку доповісти начальнику про невиконання наказу, на курси підвищення кваліфікації до військово-юридичного факультету Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого вибув несвоєчасно, про що у встановленому порядку командування не повідомив. Вказав, що під час проведення службового розслідування був встановлений факт порушення ОСОБА_1 військової дисципліни, а також вина позивача у скоєному проступку та причинно-наслідковий зв`язок між його діяннями і наслідками, що є підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Звернув увагу суду, що при накладені дисциплінарного стягнення у вигляді догани начальником Тернопільського ЗВ ВСП були враховані послужний список, службова картка та характеристика ОСОБА_1 . Крім того зазначив, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем була дотримана передбачена чинним законодавством України процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності та враховано вимог ст.ст. 68, 71, 86, 97-98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних мотивів.
Судом встановлено, що згідно розпорядження ТВО начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 31.10.2017 №306/1/49/2177 ОСОБА_1 був відібраний на курси підвищення кваліфікації на військово-юридичному факультеті Національного юридичного університету ім. Я.Мудрого у період з 06.11 по 01.12.2017 року.
В судовому засіданні встановлено, що вимоги вказаного розпорядження та резолюція начальника Тернопільського ЗВ ВСП до ОСОБА_1 були доведені 03.11.2017 року підполковником ОСОБА_2 , який є його безпосереднім начальником, усно по телефону, та підполковником ОСОБА_3 особисто.
Як вбачається з матеріалів справи 04.11.2017 року на ім`я начальника Тернопільського ЗВ ВСП від ОСОБА_1 надійшли заява про надання відпустки за сімейними обставинами терміном на 3 дні (з 04 по 06.11.2017 року) та заява про направлення на стаціонарне лікування у Військово-медичний клінічний центр Західного регіону.
За результатами розгляду вищевказаних заяв начальником Тернопільського ЗВ ВСП було прийнято рішення про надання відпустки за сімейними обставинами терміном на два дні з 04 по 05.11.2017 року, а заяву про направлення на стаціонарне лікування не розглянуто, у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 порядку подання заяв (рапортів) військовослужбовцями по команді. Дане рішення та необхідність вибути на курси підвищення кваліфікації у визначені терміни було доведене підполковником ОСОБА_2 до ОСОБА_1 телефоном 04.11.2017 року, що підтверджується письмовими поясненнями підполковника ОСОБА_2 та відміткою на заяві про надання відпустки.
Однак, як встановлено судом та зазначено ОСОБА_1 в позовній заяві, останній 06.11.2017 року на курси підвищення кваліфікації не вибув та доповідь встановленим порядком про це не здійснив.
У зв`язку з цим, відповідач наказом за №311 від 07.11.2017 року призначив службове розслідування, за результатами якого складено акт та прийнято оскаржуваний наказ, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Оцінивши одержані в ході судового розгляду докази, їх достатність та взаємний зв`язок суд погоджується з правомірністю прийняття відповідачем вищевказаного наказу з огляду на нижчевикладене.
Згідно вимог п.3 ч.3 ст.2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на військовослужбовця, крім іншого, покладаються обов`язки свято і непорушно додержуватися Конституції України, законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Статтею 16 Статуту встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Поряд із тим, ст. 28 та ст. 30 Статуту визначають, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України, а також начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Згідно встановлених судом обставин саме з урахуванням вище вказаних норм права і виключно в межах наданих повноважень начальник Тернопільського ЗВ ВСП видав наказ на відрядження ОСОБА_1 на курси підвищення кваліфікації.
Згідно ст. 35 Статуту накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Статтею 37 Статуту встановлено, що військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного
(неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Водночас судом встановлено, що позивачу було відомо про надання йому відпустки за сімейними обставинами терміном на 2 дні з 04 по 05.11.2017 року. Дана обставина підтверджується відповідною відміткою на заяві від 04.11.2017 року про доведення до відома даної інформації в телефонному режимі та проходженням самим ОСОБА_1 06.11.2017 щорічного медичного огляду, а не його перебування цього дня у відпустці.
Крім того відповідно до пояснень начальника відділення запобігання виявлення злочинів та інших правопорушень заступника начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку ОСОБА_2 , останній усно по телефону доводив до відома позивача рішення начальника Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку про надання йому відпустки з 04.11.2017 по 05.11.2017 і після вирішення питань, пов`язаних із похованням бабусі його дружини, розпорядження вибути до м. Харків.
Однак, в порушення вищевказаних норм, наказу відповідача від 03.11.2017 року за №187 ОСОБА_1 не виконав, так як на курси підвищення кваліфікації у військовий факультет Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого своєчасно не вибув та не доповів про це командиру. Дану обставину визнає і сам позивач в позовній заяві.
Відповідно до ст.ст.6, 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Згідно з ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Статтями 84, 85 Дисциплінарного статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.
Відповідно до п. 2.1. Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 за №82, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 березня 2004 р. за № 385/8984, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, особам, які проводять службове розслідування, надається право: отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки; ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.
Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.
Однак як вбачається з наявної в матеріалах справи копії заяви, ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився в порядку ст. 63 Конституції України (а.с.90-92).
Згідно п.п.5.1, 5.2 Інструкції посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення.
Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування, а у випадках, передбачених пунктом 4.4 цієї Інструкції, також начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Інформація про наказ начальника Тернопільського ЗВ ВСП від 08.12.2017 №335 «Про результати службового розслідування» була доведена до ОСОБА_1 та копія даного наказу 08.12.2017 року направлена засобами електронної пошти АСУ «Дніпро» на електронну адресу відділення Військової служби правопорядку Тернопільського ЗВ ВСП (м. Івано-Франківськ). Начальником відділення Військової служби правопорядку підполковником ОСОБА_3 було доведено до ОСОБА_1 , що він може ознайомитися з наказом від 08.12.2017 №335.
Водночас суд залишає без уваги твердження позивача щодо упередженого проведення службового розслідування, з причин ненадання йому змоги вивчити матеріали службового розслідування, надати свої заперечення на висновок службового розслідування, так як нормами діючої на момент виникнення спірних правовідносин Інстукцієї таких прав для особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, не було передбачено. Крім того судом не встановлено, а ОСОБА_1 не наведено жодних доказів відмови чи здійснення будь-яких перешкод посадовими особами Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку у реалізації позивачем прав, передбачених п.2.1. Інструкції.
Відповідно до ст.86 Статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Як встановлено судом та підтверджується наданими в судовому засіданні поясненнями представника відповідача, при прийнятті оскаржуваного наказу та накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани начальником Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку встановлено вину позивача та причинно- наслідковий зв`язок між його діяннями і наслідками, враховано як обтяжуючі так і пом`якшуючі обставини.
При цьому суд не приймає до уваги заяву ОСОБА_1 про надання направлення на лікування до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, так як вона не була реалізована Начальником Тернопільського ЗВ ВСП, оскільки позивачем не було дотримано порядку подання заяв (рапортів) військовослужбовцями по команді. При цьому судом встановлено, що чинним законодавством передбачена можливість самостійного подання військовослужбовцем заяви про надання направлення на лікування у випадку необхідності ургентного чи невідкладного втручання, а як слідує з наданих позивачем доказів ОСОБА_1 було необхідно втручання планове.
Виходячи з викладеного суд вважає, що застосування до позивача оскаржуваним наказом дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідає фактичним обставинам справи, встановленим в ході судового розгляду, оскаржуваний наказ є правомірним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням порядку, встановленим чинним законодавством України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі ст.ст. 11, 16, 28, 30, 35, 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.6, 7, 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 2.1., 5.1., 5.2. Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 за №82, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 березня 2004 р. за № 385/8984, керуючись статтями 244-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
ВИРІШИВ:
в задоволенні позову відмовити.
Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 , (код НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ;

Начальник Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Бугай Іван Тарасович, вул.Дубовецька,1, м.Тернопіль, 46002.

Суддя Гундяк В.Д.

Рішення складене в повному обсязі 02.03.2018 року.