Справа № 822/3024/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3024/17

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

22 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

третьої особи: ОСОБА_3

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року (повний текст якої складено 04 грудня 2017 року у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до державного реєстратора Олешинської сільської ради Андрієвської Марини Василівни, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2017 року позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Олешинської сільської ради Андрієвської Марини Василівни, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Олешинської сільської ради Андрієвської М.В. про державну реєстрацію прав та обтяжень індексним номером 32124298 від 31.10.2016 року 18:35, яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за громадянином ОСОБА_3 право власності на об'єкт нерухомого майна реєстраційним номером 230 - гребля ставу протяжністю 150 м за адресою: Хмельницька обл., Летичівський р. с. Рудня.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 зазначає, що оскаржуване рішення Державного реєстратора Олешинської сільської ради є незаконним, оскільки за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на підставі документу - договору купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 21.04.2016, який оформлено з порушенням порядку встановленого законодавством України, внаслідок чого позивач просить його скасувати.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на товарній біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню та щодо правомірності вчинення оскаржуваної реєстраційної дії, яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 право власності на об'єкт нерухомого майна реєстраційним номером 230 - гребля ставу протяжністю 150 м за адресою: Хмельницька обл., Летичівський р. с. Рудня, на підставі такого договору, не ґрунтуються на вимогах закону, є неправильними, позаяк невірно застосовано норми матеріального права.

22 січня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому остання заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити постанову суду першої інстанції без змін.

19 лютого 2018 року до суду надійшли додаткові докази по справі від позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду першої інстанції.

Третя особа та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції - скасувати, а провадження у справі - закрити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20 листопада 2009 року між Летичівською районною державною адміністрацією Хмельницької області (Орендодавець) та громадянином ОСОБА_5 (Орендар) укладено Договір оренди земель водного фонду. Предметом даного договору є зобов'язання орендодавця на підставі Розпорядження Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 18 червня 2009 року № 272/2009-р надати, а Орендар зобов'язаний прийняти в строкове платне користування із земель державної власності земельну ділянку водного фонду (загальна площа 86,03 га, у тому числі під водним дзеркалом 76,43 га, під дамбою - 1,02 га та 8,58 га - під чагарниками в прибережній смузі), для обслуговування ставу для рибогосподарських потреб, що знаходиться на території Руднянської сільської ради біля с. Рудня. Строк дії договору - 20 років.

21 квітня 2016 року ОСОБА_3 придбав на аукціоні з продажу майна СТОВ "Мрія", який було оприлюднено на веб-сайті Міністерства Юстиції України 16 березня 2016 року з номером публікації № 29234 у СТОВ "Мрія", (в особі ліквідатора Іващука Валентина Анатолійовича) греблю ставу в селі Рудня Летичівського району Хмельницької області протяжністю 150 м., що підтверджується: договором купівлі-продажу майна від 21.04.2016, засвідченим організатором аукціону - Першою українською міжрегіональною товарною біржею; передавальним актом від 22.04.2016; протоколом проведення аукціону № 16/12 від 15.04.2016, складеним організатором аукціону Першою українською міжрегіональною товарною біржею.

31 жовтня 2016 року державним реєстратором Олешинської сільської ради Андрієвською М. В. на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_3 від 31.10.2016 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на греблю ставу, що розташована село Рудня Летичівського району Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за суб'єктом : ОСОБА_3, що оформлено рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 жовтня 2016 року № 32124298.

Позивач, не погодившись із прийнятим рішенням відповідача, оскаржив його до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та до Міністерства юстиції України.

21 червня 2017 року Міністерство юстиції України наказом № 2157/7 від 21.06.2017 відмовило у задоволенні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 від 03.05.2017 у зв'язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. №1952-IV, оскільки скарга не містить відомостей про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, а також додані до скарги копії документів не засвідчені у встановленому порядку.

Не погоджуючись з рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 жовтня 2016 року № 32124298, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що подані реєстратору ОСОБА_3 для реєстрації документи відповідають вимогам законодавства, тому реєстратор не мав правових підстав для відмови третій особі в державній реєстрації його прав, які виникли на підставі чинного договору купівлі-продажу майна, а тому як наслідок рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 жовтня 2016 року № 32124298 прийнято відповідачем в межах наданих йому повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору та вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст.17 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

В силу вимог ч. 1 ст. 2 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Летичівського районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа № 678/326/17 за позовом ОСОБА_3 до Летичівської районної державної адміністрації, ОСОБА_5 про розірвання договору оренди землі.

В судовому засіданні учасники процесу не заперечували тієї обставини, що фактично предметом розгляду вказаної цивільної справи є дослідження правомірності використання земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, на якій, в тому числі, розміщена гребля ставу, що розташована в селі Рудня Летичівського району Хмельницької області.

Аналіз зазначених фактичних обставин дає підстави вважати, що оспореній реєстраційній дії передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право на конкретну земельну ділянку, на якій розташовані нерухомі об'єкти, в тому числі, гідротехнічна споруда, яка належить третій особі.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Преамбула Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки перегляд законності реєстраційної дії, ґрунтується на юридичних фактах, стосовно яких існує спір про право на земельну ділянку, на якій розміщено греблю ставу в с. Рудня Летичівського району Хмельницької області, до вирішення якого і поза зв'язком з яким не можуть бути розв'язані питання, пов'язані з реєстрацією права власності на нерухомі об'єкти, які розміщуються на такій ділянці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 24 січня 2017 року по справі №21-1559а/16 та у постанові від 31 січня 2017 року по справі 1237а/16.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 частини першої ст. 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо неналежності розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по даній справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до державного реєстратора Олешинської сільської ради Андрієвської Марини Василівни, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення закрити.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 лютого 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.