Справа № 804/3841/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 р. Справа № 804/3841/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Соборному районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Соборному районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1085-13 від 19.07.2016р.
В обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначає, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням №1085-13 від 19.07.2016р. ДПІ у Соборному районі м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області йому визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку, який сплачується фізичними особами у розмірі 25 000,00 грн. Проте, із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач не згоден, з огляду на те, що дії відповідача з прийняття податкового повідомлення-рішення є протиправними, порушують норми Конституції України та принципи Податкового кодексу України. Крім того, в порушення п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України відповідачем не було надіслано оскаржуване рішення про сплату транспортного податку до 01.07.2016р., оскільки навіть прийняте 19.07.2016р. - після закінчення передбаченого даною нормою строку.
Від відповідача надійшли заперечення в яких зазначається, що при прийнятті оскаржуваного повідомлення-рішення податковий орган діяв в межах своїх повноважень, вказане рішення прийнято згідно даних ІС «Податковий блок» та на підставі Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення №1085-13 від 19.07.2016р. є законним, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Ухвалою суду від 11.12.2017р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу AUDI Q7, об'ємом двигуна 2967см.куб., державний номер НОМЕР_1, 2015 року випуску.
19.07.2016 року відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення №1085-13 про визначення ОСОБА_2 суми податкового зобов'язання за платежем: «транспортний податок з фізичних осіб» у сумі 25 000,00 грн. згідно з підпунктом 54.3.3. пункту 54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 267.6.2. пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України.
Для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, судом було зроблено Витяг із сайту Міністертсва економічного розвитку і торгівлі України, згідно якого середньоринкова вартість транспортного засобу AUDI Q7, об'ємом двигуна 2967см.куб., 2015 року випуску, який належить позивачу становить 967170,60грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Так, 01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий податок - транспортний податок.
Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, які є об'єктами оподаткування.
Приписами пп.267.2.1 п.267.1 ст. 267 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.
Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Згідно п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Відповідно до пп.267.5.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Таким чином, з 01.01.2015 року в Україні запроваджений новий податок - транспортний податок.
Так, згідно пп.14.1.251 п.14.1 ст.14 ПК України транспортні засоби, що використовувалися - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.
Відповідно до відомостей Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 560774, позивач є власником автомобіля AUDI Q7, об'ємом двигуна 2967см.куб., державний номер НОМЕР_1, 2015 року випуску.
Суд зазначає, що 24.12.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України за № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", що набрав чинності 01 січня 2016 року (далі - Закон №909-VIII), яким внесено зміни до статті 267 Податкового кодексу України, в частині визначення об'єкта оподаткування.
Також, суд звертає увагу на положення підпункту 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України які визначають, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.
Згідно розрахунку із сайту Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, зробленого судом та долученого до матеріалів справи, середньоринкова вартість транспортного засобу AUDI Q7, об'ємом двигуна 2967см.куб., 2015 року випуску, становить 967170,60грн.
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату з 1 січня - 1378 гривень.
Таким чином, суд звертає увагу, що 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року, в 2016 році складає 1033500грн. (1378х750).
Таким чином, аналізуючи викладене, суд зазначає, що автомобіль AUDI Q7, об'ємом двигуна 2967см.куб., державний номер НОМЕР_1, 2015 року випуску, який належить позивачу, не є об'єктом оподаткування транспортним податком із фізичних осіб, оскільки його варість не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати.
Крім того, суд звертає увагу на пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України, згідно яким, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
У супереч зазначеному, податкове повідомлення-рішення про сплату суми було надіслано позивачу після 1 липня звітного року, більш того, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято поза межами вказаних строків, а саме 19 липня 2016р.
При цьому згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи аналіз наведених вище норм права, суд приходить до висновку, що відносно позивача у 2016 році не можуть бути застосовані положення ст. 267 ПК України щодо сплати транспортного податку, а відповідно оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Соборному районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (правонаступник - Державна податкова інспекція у Соборному районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) №1085-13 від 19.07.2016р.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова