Справа № 174/663/17
Суддя: Данилюк Т. М.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 174/663/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Данилюк Т.М.,

за участю секретаря - Заіки А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про зобовязання вчинити певну дію та призначити, нарахувати і виплачувати пенсію на пільгових умовах,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1А, звернувся до суду з адміністративним позовом до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певну дію та призначити, нарахувати і виплачувати пенсію на пільгових умовах.

В обґрунтування позову зазначив, що з 1979 року він працював у Верхньодніпровському гірничо-металургійному комбінаті, звідки звільнився в 1980 році, у зв'язку із проходженням строкової військової служби. В 1984 році - повернувся на роботу до цього ж комбінату та був прийнятий на роботу на посаду машиніста автокрану. В 1985 році, його було переведено до цеху гірничо - технологічного транспорту водієм автомобілів усіх типів з вивозу гірничої маси цього ж підприємства. На цій посаді він працював до 1986 року, після чого звільнився з підприємства ВГМК. З 24 серпня 1987 року, він знову працевлаштувався на роботу до ВГМК, куди був прийнятий на посаду машиністом автомобільного крану дільниці механізації гірничих робіт руднику, на якій пропрацював до 22.02.1990 року. В 1992 році, знову був прийнятий на роботу до ВГМК в цех гірничо-технологічного транспорту машиністом автокрану. В 1993 році його було переведено в цех гірничо-технологічного транспорту цього ж підприємства слюсарем по ремонту автомобілів. В 1994 році - переведено в цьому ж цеху цього ж підприємства машиністом крану автомобільного. В 2005 році - переведено в цьому ж цеху машиністом автокрану, що працює в кар'єрі дільниці вантажопідйомних механізмів.

В 2005 році, він був переведений в цьому цеху водієм автотранспортних засобів - вантажного автомобіля «БелАЗ -540» вантажопідйомністю 27 тон, постійно працюючих в кар'єрі. В 2007 році - переведено в цьому ж цеху водієм вантажного автомобіля вантажопідйомністю 40 тон з перевезення гірничої маси. На цій посаді він працював до 2012 року, а в 2012 році йому було присвоєно кваліфікацію водія 1-го класу. В 2013 році, він був переведений на тому ж виробництві комірником бюро забезпечення в зв'язку з інвалідністю. В 2014 році, він був переведений на цьому ж виробництві на посаду слюсаря з ренту автомобілів дизельних та карбюраторних відділення № 2 дільниці з ремонту транспорту - механізованої служби цього ж підприємства.

Після ліквідації філії «Вільногірський ГГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН», з 01.01.2015 року, його було прийнято в порядку переведення на підприємство ДП «Об'єднана гірничо - хімічна компанія» у філію «Вільногірський ГМК», на посаду слюсаря з ремонту автомобілів дизельних та карбюраторних, відділення № 2 дільниці з ремонту транспорту механізованої служби, на якій він працює по цей час.

Не зважаючи на те, що підприємство, в якому він працював на посаді машиніста автокрану, кілька разів змінювало свою назву та підпорядкування, він певний період часу займав одну й ту ж саму посаду машиніста автокрану та виконував одну й ту ж саму типову роботу по переміщенню, завантаженню та розвантаженню вантажів, що підтверджується записами у його трудовій книжці.

В зв'язку з тим, що посада, машиніста автокрану (кранівника), на якій він працював тривалий час, надає йому право на пільгове пенсійне забезпечення, він звернувся з відповідною заявою до Вільногірського відділення управління відповідача з метою призначення йому пільгового пенсійного забезпечення за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Листом від 17.07.2016 року № 12726/07/37, йому було відмовлено в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, так як його стаж роботи в шкідливих умовах складає лише 8 років 2 місяці та 28 днів.

У серпні він повторно звернувся до установи відповідача про повторний перерахунок та виплату йому пенсійного забезпечення, на що отримав відповідь від 05.09.2017 р., № 16230/13/37 згідно до якої, йому відмовлено в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та було зараховано до роботи в шкідливих умовах за Списком № 2 вже 9 років 4 місяці 18 днів.

Вважає відмову відповідача у призначенні йому пенсії на пільгових неправомірною, через що змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

06.02.2018 року - подав уточнену позовну заяву, в якій уточнив періоди роботи, які просить зарахувати до пільгового стажу та дату з якої нараховувати пільгову пенсію.

Первісним відповідачем по справі Камянським обєднаним управління Пенсійного фонду України, правонаступником якого є Головне управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, було подано до суду письмові заперечення, які обґрунтовано тим, що відповідально до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від останнього місця роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Згідно відповідей наданих ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», стаж роботи позивача, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 складає лише 9 років 4 місяці та 18 днів.

Ухвалою суду від 16.02.2018 року, було здійснено заміну первісного відповідача з Камянського обєднананого управління Пенсійного фонду України його правонаступником - Головне управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, однак подали до суду заяву, відповідно до якої просили справу розглядати та закінчувати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі з урахуванням змін та доповнень, які були викладені в заяві про уточнення позовних вимог із зазначенням дат та періодів роботи позивача, які слід зарахувати до його пільгового стажу роботи за Списком №2.

Представник відповідача, в судове засідання не зявився, повідомлялися належним чином, своєю заявою просили справу розглядати та закінчувати у їх відсутність.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні, у відповідності до ч.9 ст. 205 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись зі змістом позовних вимог та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Судом встановлено, що 26 червня 2017 року, позивач звернувся з заявою до відповідача про переведення його на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, дана обставина не заперечується відповідачем у поданих ними запереченнях.

Згідно копій аркушів трудової книжки ОСОБА_1 - з 26.06.1984 року - по 05.08.1985 включно, він працював на посаді машиніста автокрана, з 24.08.1987 року - по 22.02.1990 включно, працював на посаді машиніста автомобільного крану (а.с.11-14).

Враховуючи вимоги чинного законодавства та характер правовідносин, які склалися між сторонами, судом встановлено, що відповідно до довідки від 22.05.2016 року № 01-23/865, виданої філією «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс», позивач працював у «Верхньодніпровському гірнично-металургійному комбінаті» - далі «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс»: з 26.06.1984 по 04.08.1985 року машиністом автокрана рудника; з 05.08.1985 по 13.09.1986 року, водієм автотранспортних засобів; з 24.08.1987 по 22.02.1990 року, машиністом крана автомобільного рудника; з 01.04.2005 по 13.10.2005 року, машиністом крана автомобільного в кар'єрі цеху гірничо-технологічного транспорту; з 14.10.2005 по 15.02.2007 року, водієм автотранспортних засобів, вантажного автомобіля БелАЗ - 540 г/п 27 т. самохвал у кар'єрі цеха гірничо-технологічного транспорту; з 16.02.2007 по 15.06.2007 року, водієм на перевезенні гірничої маси, зайнятий в технологічному процесі по добуванню руди відкритим способом у кар'єрі цеху гірничо-технологічного транспорту; з 16.06.2007 по 31.07.2010 року, водієм на перевезенні гірничої маси, зайнятий в технологічному процесі по добуванню руди відкритим способом у кар'єрі транспортного виробництва ; з 01.08.2010 по 04.11.2013 року, водій на перевезенні гірничої маси, зайнятого в технологічному процесі по добуванні руди відкритим способом у кар'єрі гірничо-транспортного виробництва ( а.с.15).

До стажу роботи в шкідливих умовах за списком № 2 позивачу не було зараховано увесь період його роботи. Листами відповідача від 17.07.2016 року № 12726/07/37 та від 05.09.2017 р. № 16230/13/37 відповідачу було відмовлено в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 так як стаж його роботи в шкідливих умовах складає лише 9 років 4 місяці та 18 днів. (а.с.9, 10).

З листа від 22.11.2017 року вих. № 6742/0/192-17 Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, направленого до суду на виконання судового запиту, вбачається можливість зарахувати ОСОБА_1, пільговий стаж з 13.02.1992 по 21.08.1992 р.( а.с.43-44) .

Повторно своїм листом вих. № 121/0/192-18 від. 09.01.2018 р., Департамент повідомив, що до підрозділу 1 розділу 1 «Гірничі роботи», Списку № 2 можна зарахувати період роботи ОСОБА_1, машиністом автомобільного крану, дільниці механізації гірничих робіт руднику з 24 червня 1987 року по 22 лютого 1990 року.

В свою чергу його робота протягом 1984 року за професією «машиніст автокрану цеху гірничо-технологічного транспорту Верхньодніпровського ГМК» та період роботи протягом 1992 року за професією «машиніст автокрану цеху гірничо-технологічного транспорту Верхньодніпровського ГМК» не відноситься до підрозділу 1 розділу 1 «Гірничі роботи», Списку № 2, в звязку з тим, що ці робочі місця не були атестовані і тому їх не можна віднести до даного списку пільгового забезпечення (а.с.63,64).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Системний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Судом встановлено, що професія машиніста автомобільного крану дільниці механізації гірничих робіт руднику відноситься до підрозділу 1 розділу 1 «Гірничих робіт», Списку № 2, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. № 117, яка була чинною у час спірних періодів роботи позивача.

Таким чином, періоди роботи позивача з 05.08.1985 р. - по 13.09.1986 р.; з 24.08.1987 р. - по 22.02.1990 р.; з 13.02.1992 р. - по 21.08.1992 р.; з 01.04.2005 р. - по 13.10.2005 року повинні бути враховані відповідачем до стажу, що дає право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки судом встановлено факт перебування позивача у вказані періоди на посаді що міститься у Списку №2, а також документально підтверджено зайнятість позивача за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці , про що свідчать записи в трудовій книжці позивача.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що жодна з відповідей на запити, направлені ним на підтвердження роботи позивача у вищевказані періоди повний робочий день на роботах, передбачених Списком № 2, не підтвердила вказаних фактів, виходячи з того, що інформація, необхідна для підтвердження стажу роботи позивача та результати атестації робочого місця за умовами праці містяться у його трудовій книжці, дослідженій судом та спростовуються відповідями заступника директора департаменту начальника управління трудових відносин зайнятості населення та умов праці від 22.11.2017 року та 09.01.2018 року.

Таким чином, суд дійшов переконання про неправомірну відмову у підтвердженні позивачу пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників за період з 05.08.1985 р. - по 13.09.1986 р.; 24.08.1987 р. - по 22.02.1990 р.; 13.02.1992 р. - по 21.08.1992 р.; 01.04.2005 р. - по 13.10.2005 року, та зобов'язання відповідача зарахувати періоди роботи позивача на посаді машиніста автомобільного крану дільниці механізації гірничих робіт руднику до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи те, що позивач досяг 55-річного віку, має загальний стаж роботи, що не заперечується відповідачем, з урахуванням спірних періодів, стаж роботи позивача на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги позивача .

В свою чергу, позовні вимоги в частині зарахування до трудового стажу позивача, періодів роботи з 22.08.1992р. по 20.12.1993р та з 05.10.1994р. по 31.03.2005р., не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому зарахувати їх до трудового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 підстав суд не вбачає та вважає за доцільне відмовити в задоволенні позову у цій частині.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, суд вважає, що понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 62, 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»ст.ст.2,8-11, 73,74,77,90,139,229,241-246 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певну дію та призначити, нарахувати і виплачувати пенсію на пільгових умовах -задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1, що дає йому право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, період роботи: з 05.08.1985 року - по 13.09.1986 року; з 24.08.1987 року - по 22.02.1990 року; з 13.02.1992 року - по 21.08.1992 року; з 01.04.2005 року - по 13.10.2005 року та призначити, нарахувати та виплачувати йому пенсію за віком починаючи з 26.06.2017 року на пільгових умовах за Списком № 2.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1, судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровскої області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вільногірського

міського суду ОСОБА_2