Справа № 173/333/18
Суддя: Петрюк Т. М.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №173/333/18
Провадження №2-а/173/6/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

при секретарі Рудовій Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

13.02.2018 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з адміністративним позовом до Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження на 20.02.2018 року.

В установлений строк відповідач відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання не з'явився.

Позивачу роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 44, 45, 47 КАС України

20.02.2018 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27.01.2018 року № 186102

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: постановою по справі про адміністративне правопорушення від 27.01.2018 року № 186102 його було притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення. передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу

Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

27.01.2018 року в районі подвійного перехрестя вулиць Яблуневої та проспекту ім. Т.Г., Шевченка в м. Верхньодніпровську на місці зупинки автомобілів, утвореній залізними парканами, встановленими поперек проспекту Шевченка для обмеження руху автомобілів про проспекту зі сторони магазину дитячих виробів «Кроха» знаходився на стоянці належний йому автомобіль ВАЗ 21061 номерний знак АЕ 2537СХ.

Близько 9-00 години він разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2, сіли до вказаного автомобілю з метою розпочати маневр виїзду з місця стоянки.

Ним був увімкнений двигун автомобіля, після чого здійснено огляд проїзної частини та прилеглих тротуарів щоб переконатись, що своїм виїздом він не створює небезпеки та перешкод іншим учасникам дорожнього руху.

Оскільки на проїзну частину перед його автомобілем вийшов пішохід, рух автомобіля ним не розпочинався, так як це б призвело до наїзду на пішохода.

О 09.05 год., до його автомобіля наблизився працівник Верхньодніпровського відділення поліції ОСОБА_3, який до цього перебував в патрульному автомобілі поліції, яка стояла на сусідній зупинці. Та склав відносно нього оскаржувану постанову

В постанові про накладення на нього адміністративного стягнення зазначено, що він, керуючи транспортним засобом здійснив виїзд заднім ходом на перехрестя, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважає дану постанову протиправною виходячи з того, що він ще взагалі не розпочинав руху автомобілем по проїзній частині, оскільки пропускав пішохода, який в цей час переходив перед його автомобілем.

Після проходу пішоходу та складання поліцейським оскаржуваної постанови він здійснив виїзд з місця стоянки. Але при цьому виконав його не шляхом виїзду на перехрестя, а шляхом розвороту в межах стоянки. При складанні постанови поліцейський не роз'яснив йому суті вчиненого порушення, з оригіналом тексту постанови не ознайомив, а надав копію постанови досить низької якості. Також в оскаржуваній постанові поліцейський не зазначив норму права, яку він порушив, так як ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачається покарання за 12 різних видів порушень правил дорожнього руху.

Виходячи із п. 6 оскаржуваної постанови можна зробити висновок про порушення ним правил проїзду перехресть. Але в розділі 16 ПДР відсутні вимоги щодо обмежень виїзду заднім ходом, що й стало підставою звернення до суду

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що детельно ознайомившись з правилами дорожнього руху та визначення перехрестя. Він прийшов до висновку, що місце де знаходився його автомобіль не можна назвати перехрестям. Так як з одного боку воно перекрите залізними парканом, що унеможливлює рух по ньому як по пересхрестю. Крім того виїхати заднім ходом на проїзну частину він не міг, так як в нього було достатньо місця для розвороту без виїзду на проїзну частину.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 27.01.2018 року серії НК № 186102 позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 27.01.2018 року о 09-05 год. в м. Верхньодніпровську на перехресті вулиць Яблунева та пр. Шевченка водій ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_1 здійснив рух автомобілем заднім ходом перехрестя чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122.

До позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть.

В оскаржувані постанові не зазначено, який пункт Правил дорожнього руху України позивач порушив.

Розділом 16 ПДР передбачені правила проїзду перехресть, проте в даному розділі не зазначено обмежень щодо виїзду на перехрестя заднім ходом.

Обмеження щодо виїзду заднім ходом тому числі і на перехрестя, передбачені п.10.10 Правил дорожнього руху України. Розділ 10 «Початок руху та зміна його направлення».

В свою чергу ч. 2 ст. 122 КУпАП України не передбачена адміністративна відповідальність за даний вид правопорушень.

Таким чином суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо визнання оскаржуваної постанови протиправною.

Позивачем також надані докази того, що він не вчиняв правопорушення, зазначеного в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Так, самим позивачем надані пояснення, що на час складання постанови про адміністративне правопорушення він ще не розпочинав руху виїзду на проїзну частину, так як пропускав пішохода, який переходив дорогу перед його автомобілем.

Дані доводи позивача підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Так свідок ОСОБА_2, пояснила, що в той день вона з сином їздила до лабораторії, так як їй необхідно було здати аналізи. Після закінчення своїх справ вони повернулись до автомобіля і син пішов до магазину, а повернувшись, завів автомобіль та вони хотіли їхати, так як було холодно і вона замерзла. Але завівши автомобіль син не рухався, вона запитала його: «Чому ми не їдемо?». На що син відповів, що дорогу переходить пішохід і вони повинні його пропустити. В цей час до них підійшов поліцейський та попросив сина піти з ним. Син довго був з поліцейським в його автомобілі, а повернувшись, сказав, що його оштрафували. Коли до них підходив поліцейський їх автомобіль ще не рухався.

Свідок ОСОБА_4, в судовому засіданні пояснив, що він йшов по тротуару від «літака» в напрямку проспекта Шевченка. На стоянці біля магазина «Кроха» він побачив автомобіль позивача, з яким перебуває в дружніх відносинах та добре знає його та його автомобіль. Автомобіль був заведений, але не рухався. Також він бачив, як до автомобіля позивача підійшов поліцейський, та говорив з позивачем. Згодом він запитав у позивача: «Чому до нього підходив поліцейський?», а позивач йому розповів, що його оштрафували за те, що він нібито виїхав на перехрестя заднім ходом. Проте, весь час маючи в полі зору автомобіль позивача, він бачив, що автомобіль не рухався, так як дорогу переходив хлопець, а за ним йшов працівник поліції, який і підійшов до автомобіля позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позивачем не було вчинено маневру виїзду на перехрестя, так як в момент складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, позивач не лише не здійснив виїзд заднім ходом на проїзну частину перехрестя, та взагалі ще не почав рух автомобілем, що підтверджено показаннями свідків, які були очевидцями даної події, тобто належними доказами, які містять інформацію про предмет доказування.

Відповідачем будь-яких доказів на спростування показань свідків не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яких доказів, які б підтвердили правомірність дій відповідача, відповідачем суду також не надано.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити : визнати незаконною та скасувати постанову поліцейського Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 серія НК № 186102 від 27 січня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246 255, 286 КАС України , - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову винесену начальником СРПП № 3 Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 серія НК № 186102 від 27 січня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 25.02.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 25.02.2018

Оприлюднене 02.03.2018

Дата набрання законної сили: 03.03.2018 року