Справа № 815/2360/17
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2360/17

Категорія: 8.3

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Інвестбанк» на постанову від 07 серпня 2017 року, ухвалену Одеським окружним адміністративним судом у складі головуючого-судді Андрухіва В.В., у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкової вимоги № 951 - 17 від 07 лютого 2017 року про сплату податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями на суму 6831,61 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Інвестбанк» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №951-17 від 07 лютого 2017 року про сплату податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями на суму 6831,61 грн.

Постановою від 07 серпня 2017 року ухваленою в порядку письмового провадження Одеський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Інвестбанк» подало апеляційну скаргу до Одеського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що у Головного управління ДФС в Одеській області не могло виникнути право податкової вимоги з огляду на те, що заборгованість за зобов'язанням банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), яка виникла до початку ліквідації, вважається погашеною відповідно положень ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якою передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявити про свої вимоги до банку.

Апелянт зазначає, що відповідно до абз.4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Також, апелянт зазначає, що відповідно положень ст. 49 цього Закону уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Таким чином, апелянт зазначає, що наведеними нормами регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із майновими вимогами у зв'язку з ліквідацією банку. Враховуючи, що оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк» опубліковано у виданні «Голос України» 17.01.2017 року, Головному управлінню ДФС в Одеській області слід було заявити вимоги кредитора до 16.02.2107 року, чого зроблено не було.

Також апелянт, зазначає, що вимоги за зобов'язанням банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть бути заявлені тільки під час ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Апелянт зазначає, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним відносно Податкового кодексу України у правовідносинах стягнення заборгованості з банків, які перебувають в процедурі ліквідації.

Заперечень на апеляційну скаргу від осіб, які беруть участь у справі не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта Вергелес Ю.О., розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що рішенням Правління Національного банку України №490-рш/БТ від 15.12.2016 року ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» визнано неплатоспроможним. На підставі зазначеного рішення, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2856 від 15.12.2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку»(а.с. 11-12).

12.01.2017 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №86, на підставі рішення Правління Національного банку України №17-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк», запроваджено процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» строком на 2 роки, з 13.01.2017 року по 12.01.2019 року включно (а.с. 12-13).

07.02.2017 року ГУ ДФС в Одеській області сформовано податкову вимогу №951-17, відповідно до якої ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» повідомлено, що станом на 06.02.2017 року сума податкового боргу ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» за узгодженими грошовими зобов'язаннями по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, становить 6836,61 грн. Вказану вимогу позивач отримав 07.03.2017 року. (а.с.7).

ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» оскаржило податкову вимогу ГУ ДФС в Одеській області №951-17 від 07.02.2017 року в адміністративному порядку, проте рішенням Державної фіскальної служби України від 03.04.2017 року № 6808/6/99-99-17-01-15 відмовлено у задоволенні скарги ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» та залишено без змін оскаржену податкову вимогу (а.с. 8-10).

Також суд першої інстанції встановив, що за ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» станом на 06.02.2017 року обліковується податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 6836,61 грн.

Наявність у ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» зазначеного грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації, позивачем не оскаржено.

Враховуючи приписи п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 та п. 54.1. ст. 54 ПК України суд першої інстанції дійшов висновку, що вказане грошове зобов'язання позивача в сумі 6836,61 грн. визначене ним самостійно та є узгодженим, при цьому податковий орган не нараховував позивачу під час процедури ліквідації банку жодних додаткових зобов'язань зі сплати податків, відсотків та неустойки.

Керуючись ч. 3 ст. 1, ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 36, ч. 2, ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року, відповідно до приписів пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, п.54.1 ст. 54, п.59.1, п.59.3, п.59.4 ст. 59 Податкового кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність надіслання ним позивачу спірної податкової вимоги, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства, а тому в задоволенні позовних відмовив повністю.

При цьому суд першої інстанції зауважив, що предметом даного спору не є ані стягнення з банку податкового боргу, ані питання включення вимог контролюючого органу до реєстру акцептованих вимог кредиторів, внаслідок чого посилання позивача в обґрунтування позовних вимог про скасування податкової вимоги на ст. 49 Закону № 4452-VI щодо порядку та строків приймання вимог кредиторів, включення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів - суд першої інстанції вважає безпідставними.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Предметом спору в цій справі є правомірність податкової вимоги №951-17 Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 07 лютого 2017 року про сплату податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями на загальну суму 6936,61 грн. (а.с.7), яка отримана публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Інвестбанк", засобами поштового зв'язку 07 березня 2017 року.

Відповідно до ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

Згідно з ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з п.59.3. ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 59.4. статті 59 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.59.5. ст. 59 ПК України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до ст.1 Загальних положень, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковим кодексом України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначаються цим Кодексом, крім правил оподаткування товарів митом, які встановлюються Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи.

Податковий кодекс України не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

15 грудня 2016 року Рішенням Національного банку України №490-рш/БТ віднесено публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Інвестбанк» до категорії неплатоспроможних.

15 грудня 2016 року Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2856 на підставі рішення НБУ розпочато процедуру виведення з ринку публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк», призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_3 (а.с.11-12).

12 січня 2017 року Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №86 на підставі рішення правління НБУ від 11 січня 2017 року №17-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» запроваджено процедуру ліквідації банку строком на два роки з 13 січня 2017 року по 12 січня 2019 року включно. Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» ОСОБА_3 (а.с. 12-13).

17 січня 2017 року у виданні «Голос України» було опубліковано оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Інвестбанк»

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку:

- відповідно до плану врегулювання;

- у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання;

- в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Відомості про ліквідацію банку повинні містити:

- найменування та інші реквізити банку, що ліквідується;

- дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

- дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про початок процедури ліквідації банку;

- інформацію про місце та строк прийняття вимог кредиторів.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у семиденний строк з дня початку процедури ліквідації банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у семиденний строк з дня початку процедури ліквідації банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема йдеться про те, що з дня початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

- задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

- примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

- нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

- зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

- нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку:

- припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

- банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

- строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст. 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

- визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

- відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду та у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

- складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів визначена статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» згідно з якою, задоволення вимог інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку здійснюються в сьому чергу.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб визначено порядок задоволення вимог до банку відповідно до якого, на адресу , вказану в оголошенні про відкликання банківської ліцензії і ліквідацію банку, необхідно направити письмову заяву. Також подати свої кредиторські вимоги можна безпосередньо за місцезнаходженням банку/відокремленого підрозділу банк.

Кредиторські вимоги можуть заявлятись кредиторами банку як з визначенням обсягу (суми) кредиторських вимог, так і без визначення такого обсягу. Заяви приймаються упродовж 30 днів з дня опублікування Фондом відомостей про ліквідацію банку в газеті «Голос України» або «Урядовий кур'єр». Вимоги, які надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників гарантованих у межах гарантованої ФГВФО суми відшкодування за вкладами. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб визначено, що на підставі поданих кредиторами банку заяв, первинних документів банку та відповідно до даних балансу банку Фонд або уповноважена особа Фонду складає реєстр акцептованих вимог кредиторів, що затверджуються дирекцією ФГВФО. Черговість задоволення вимог кредиторів банків, виведення з ринку яких розпочалось до 01.01.2017 року, визначена в ч.1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, що діяла на момент прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії і ліквідацію банку.

Суд апеляційної інстанції встановив, що оскаржена податкова вимога від 07.02.2017 року про сплату податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями на суму 6831,61 грн., винесена під час проведення ліквідації банку, тому така вимога згідно ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» може заявлятися виключно в межах ліквідаційної процедури та погашається у відповідності до приписів ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, вчинення Головним управлінням ДФС в Одеській області дій зокрема винесення податкової вимоги, спрямованих на стягнення з позивача податкового боргу в порядку ст. 20, ст. 59, ст. 60 Податкового кодексу України, не відповідає положенням ст. 1 Податкового кодексу України, вимогам ст. 45, ст. 46, ст. 49, ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є протиправним та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним та пріоритетним відносно Податкового кодексу України у правовідносинах стягнення заборгованості з банків, які перебувають в процедурі ліквідації.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2001цс15. При цьому, в даній постанові зазначено, що наведений правовий висновок ВСУ стосується не лише цивільних, але і податкових правовідносин.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, але допустив помилкове застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, у зв'язку з чим, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 317 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, оскаржена постанова скасована та ухвалене судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи те, позивач при поданні адміністративного позову до суду першої інстанції сплатив судовий збір у розмірі 1600 грн. (а.с.28) та при поданні апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції - у розмірі 1760 грн. (а.с.67), відповідно до ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» мають бути стягнуті витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 3360 грн.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 3, 6, 9, 71-77, 139, ч. 5 ст. 242, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ч. 1 ст. 325, ст. ст. 328, 329 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року скасувати, та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкової вимоги №951-17 від 07 лютого 2017 року про сплату податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями на суму 6831,61 грн. - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС в Одеській області №951-17 від 07 лютого 2017 року про сплату податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями на суму 6831,61 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк» витрати на оплату судового збору у розмірі 3360 грн. (три тисячі триста шістдесят гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 01.02.2018 року.

Головуючий: суддя-доповідач С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець