Справа № 815/56/18
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/56/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

розглянувши відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту Позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (надалі по тексту - Відповідач), в якому просить визнати протиправним рішення адміністратора Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Корженко Катерини Віталіївни, щодо відмови ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради вчинити дії, щодо реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначив, що з 1971 року на підставі ордеру № 1107 від 22.07.1971 року, виданого виконкомом Жовтневої райради депутатів трудящих, разом із своїм батьком ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_2 вселились в квартиру АДРЕСА_2 , в якій позивач проживав до 1986 року. З 1986 року по 2005 рік ОСОБА_1 проживав разом зі своєю дружиною та був зареєстрованих за іншою адресою. В 2005 році позивач розірвав шлюбні відносини зі своєю дружиною та переїхав проживати до квартири АДРЕСА_2 , в якій на той час проживала його рідна сестра ОСОБА_2 та був зареєстрований її син ОСОБА_4 . Проте ОСОБА_4 на той час та до сьогоднішнього дня проживає разом зі своєю дружиною окремо за іншою адресою. Позивач з сестрою вели разом спільне господарство та сплачувати комунальні послуги. Після смерті сестри 27.07.2017 року позивач продовжував проживати у вищезазначеній квартирі та сплачувати комунальні платежі. Таким чином, ОСОБА_1 фактично постійно проживає в вищезазначений квартирі з 2005 року по сьогоднішній день, але без реєстрації постійного місця проживання. Проте 6 жовтня 2017 року на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № п1-14631-2017 Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради виніс постанову, відповідно до якої було встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, яке полягало у проживанні позивача, ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 без реєстрації місця проживання, що є порушенням ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідальність за яке передбачено частиною 1 ст. 197 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді попередження. Після накладення на позивача адміністративного стягнення ОСОБА_1 одразу 06.10.2017 року, звернувся до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання. Проте позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що він не надав документів, що підтверджують право на проживання у житлі.

Ухвалою суду від 10 січня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 20 лютого 2018 року Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на адміністративний позов, в якому, зокрема, зазначено те, що ОСОБА_1 06.10.2017 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради для отримання адміністративної послуги із реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Для отримання вказаної адміністративної послуги позивач надав: заяву про реєстрацію місця проживання від 06.10.2017 року; копію ордеру № 1107 від 22.07.1971 року виданого виконавчим комітетом Жовтневої районної ради депутатів трудящих; квитанцію про сплату адміністративного збору; паспорт громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 . Відповідачем також зазначено те, що житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 знаходиться у власності територіальної громади м. Одеси та з моменту видачі виконавчим комітетом Жовтневої районної ради депутатів трудящих ордеру від 22.07.1971 року № 1107 минуло більше 46 років, термін дії його сплинув ще 01.08.1971 року та на даний час є недійсним. Таким чином, для здійснення реєстрації місця проживання за вказаною адресою, позивач мав би надати договір найму зазначеного житлового приміщення, однак суб`єкт звернення для отримання адміністративної послуги його не надав. У зв`язку з цим, дослідивши документи, надані для отримання зазначеної адміністративної послуги, адміністратор Центру надав відмову у здійсненні реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яку отримано суб`єктом звернення, про що свідчить підпис, проставлений у заяві про реєстрацію місця проживання від 06.10.2017 року та відмітка в листі-проходження етапів отримання адміністративної послуги/документа дозвільного характеру від 06.10.2017 року.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та відзив на позовну заяву, вислухавши пояснення Позивача та представників сторін, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.
06 жовтня 2017 року Відповідач виніс постанову про адміністративне правопорушення № П2-14631-2017, яка полягає у проживанні Позивача за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання, що є порушенням статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та згідно ч. 1 ст. 197 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено на позивача попередження. Копія постанови № П2-14631-2017 від 06.10.2017 року отримана позивачем 06.10.2017 року особисто (а.с. 11).

06.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Для отримання адміністративної послуги Позивач надав заяву про реєстрацію місця проживання від 06.10.2017 року; копію ордеру № 1107 від 22.07.1971 року виданого виконавчим комітетом Жовтневої районної ради депутатів трудящих; квитанцію про сплату адміністративного збору; паспорт громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 12).

За результатом розгляду звернення адміністратор Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Корженко К.В. відмовила у проведенні реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що Позивач не подав необхідних документів, що підтверджують право на проживання у житлі.

В судовому засіданні також встановлено, що житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 є неприватизованим та балансоутримувачем зазначеного приміщення є Київська районна адміністрація Одеської міської ради, яка виконує функції уповноваженого органу власника щодо управління житловим фондом на території району в порядку та на умовах визначених законодавством, про що було зазначено представником відповідача при наданні пояснень.

Вважаючи вищевказану відмову необґрунтованою та зважаючи на наявність підстав для реєстрації місця проживання, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Законодавство, що регулює спірні правовідносини.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, регулює Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі Закон № 1382 IV від 11.12.2003 року).

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно абзацу п`ятого статті 3 Закон № 1382 IV від 11.12.2003 року, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до абзацу одинадцятого статті 3 Закон № 1382 IV від 11.12.2003 року, реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Частиною першою статті 6 Закон № 1382 IV від 11.12.2003 року встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Процедура реєстрації місця проживання визначається Правилами реєстрації місця проживання, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року (далі Правила).

Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Відповідно до п. 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків / одного з батьків або законного представника/представників);

право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);

проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються:

документ, що посвідчує особу представника;

документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.

Відповідно до п. 19 Правил працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання (або документа, до якого вносяться відомості про місце перебування, - у разі реєстрації місця перебування), особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання/перебування (у разі потреби надає допомогу особі в заповненні бланка заяви) та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання/перебування, про що ним вчиняється відповідний запис у цій заяві.

Згідно п. 23 Правил, працівник органу реєстрації в день звернення особи або її представника чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, органів державної реєстрації актів цивільного стану або даних від органу соціального захисту населення:

приймає рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації місця проживання особи;

вносить відомості про реєстрацію місця проживання у документ, до якого вносяться відомості про місце проживання (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - у разі реєстрації місця перебування). Датою реєстрації місця проживання/перебування осіб, які подавали документи через центр надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадову особу виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, є дата отримання органом реєстрації відповідних документів;

формує і вносить дані про реєстрацію місця проживання особи до реєстру територіальної громади відповідно до Порядку;

формує інформацію про реєстрацію місця проживання/перебування особи для її передачі до Реєстру;

оформляє і видає довідку про реєстрацію місця проживання/перебування дітям до 16 років та громадянам, які мають паспорт громадянина України у формі картки, за формами згідно з додатками 13 або 14 відповідно;

повертає особі або її представнику, адміністратору центру надання адміністративних послуг, представнику спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителю багатоквартирного будинку документ, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, довідку про реєстрацію місця проживання, що оформлена особі відповідно до абзацу шостого цього пункту, та інші документи, які подавалися.

З огляду на нормативно-правове визначення порядку реєстрації місця проживання особи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню а дії відповідача є правомірним.
Позивач при зверненні до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради з метою реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 надав:

- заяву про реєстрацію місця проживання від 06.10.2017 року;

- копію ордеру № 1107 від 22.07.1971 року виданого виконавчим комітетом Жовтневої районної ради депутатів трудящих;

- квитанцію про сплату адміністративного збору;

- паспорт громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Проте, як встановлено у судовому засіданні, термін дії ордеру № 1107 від 22.07.1971 року сплинув 01.08.1971 року та на час звернення для отримання адміністративної послуги про реєстрацію місця проживання був недійсним. При цьому необхідні, на час звернення до Відповідача, документи, передбачені п.п. 4 п. 18 Правил, Позивачем не надані ані Відповідачу, ані суду при розгляді даної справи. Враховуючи звернення Позивача до Київської районної адміністрації Одеської міської ради в усному порядку, як було зазначено Позивачем при наданні пояснень доказів вирішення цього питання суду не надано.

Відповідно до п. 11 Правил передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:

- особа не подала необхідних документів або інформації;

- у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;

- звернулася особа, яка не досягла 14 років.

В судовому засіданні встановлено, що житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у власності територіальної громади м. Одеси.

Київська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Київського району міста Одеси, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради, затверджену Рішенням Одеської міської ради № 1934-VII від 26.04.2017 року (далі Положення).

Відповідно до п. 2.4. Положення, районна адміністрація виконує функції уповноваженого органу власника щодо управління житловим фондом на території району в порядку та на умовах, визначених законодавством.

Згідно п. 2.7. Положення, районна адміністрація вирішує житлові питання, у тому числі щодо видачі ордерів, укладання договорів найму при розподілі неприватизованого житла на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради; внесення змін до договорів найму (зокрема, у разі зміни основного квартиронаймача або зміни складу членів сім`ї квартиронаймача); приведення договорів найму у відповідність до законодавства (зокрема, щодо дотримання форми договору); розподілу службового житла тощо; здійснює функції уповноваженого органу з управління неприватизованим житлом.

Таким чином, суд вважає, що Позивач, при зверненні до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради для реєстрації місця проживання, повинен був надати відповідні документи на підтвердження найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Тому рішення про відмову в здійсненні реєстрації місця проживання Позивача прийняте Відповідачем є правомірним.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено та підписано суддею 26 лютого 2018 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.