Справа № 215/5092/17(2-а/215/185/17)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2018 рокусправа № 215/5092/17(2-а/215/185/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.

судді: Кругового О.О. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року (суддя Коноваленко М.І.), постановлену в м. Кривому Розі, в адміністративній справі №215/5092/17(2-а-215/185/17) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визначення місця перебування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 15 листопада 2017 року звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати місцем його перебування адресу: 50083, м. Кривий Ріг, вул. Ухтомського, 2-8, за якою позивач надає соціальні послуги інваліду.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року провадження в адміністративній справі відкрито.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року провадження в адміністративній справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з тим, що дану заяву не належить розглядами в порядку адміністративного судочинства. ОСОБА_1 судом надані роз'яснення про можливість його звернення із заявою до суду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та направити його заяву до належного суду для розгляду. Скаржник стверджує, що до суду він звернувся на підставі статті 124 Конституції України та відповідно до п. 3 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, тому розгляд заяви мав бути здійснений судом в порядку адміністративного судочинства. Крім того, він звертався до суду із заявою про допомогу в оформленні позову в цих правовідносинах, що не було зроблено в.о. голови суду. Закриваючи провадження у справі, суд не звернув увагу на ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що адміністративні справи з приводу оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача. Оскільки спір виник між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень, він має вирішуватися адміністративним судом.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 було відкрито. Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року розгляд справи за клопотанням скаржника призначений в режимі відео конференції на 13 лютого 2018 року в приміщенні Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та Тернівського районного суду м. Кривого Рогу.

Розгляд справи з 13 лютого 2018 року був відкладений на 26 лютого 2018 року у зв'язку із відсутністю доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про день, місце і час судового засідання. Присутня в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу особа, яка назвалась ОСОБА_1, відмовилась надавати документ на підтвердження особи.

Зважаючи на закінчення строку розгляду справи 26 лютого 2018 року, скаржник був повідомлений 14 лютого 2018 року шляхом направлення на зазначену в апеляційній скарзі адресу повістки про виклик, а також телефонограмою за зазначеним в апеляційній скарзі номером телефону.

У зв'язку з відсутністю 26 лютого 2018 року члена постійної колегії суддів - судді Прокопчук Т.С. на підставі наказу голови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду № 39-АГ від 23.02.2018 року, розпорядженням заступника керівника апарату суду № 215/5092/17(2-а/215/185/17) призначений повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого визначений наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Шлай А.В., судді Семененко Я.В., Круговий О.О.

У судовому засіданні представник відповідача (Коваленко О.В., довіреність № 1/34-6 від 05.01.2018 року) заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Присутня в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу особа, яка назвалась ОСОБА_1, відмовилась надавати документ на підтвердження особи.

Згідно частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції керувався приписами пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суд закриває провадження у справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з правильним застосуванням норм процесуального права.

Так, статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Стаття 19 Кодексу адміністративного судочинства України містить перелік справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Ними є: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спори щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спори щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спори щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" , за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про визначення його місця перебування за адресою: 50083, м. Кривий Ріг, вул. Ухтомського, 2-8, за якою він надає соціальні послуги інваліду. Заява обґрунтована тим, що спір між ОСОБА_1 та Виконавчим комітетом Тернівської районної у місті ради відсутній, оскільки в останнього відсутні повноваження, які є у суду. ОСОБА_1 просив суд встановити факт його перебування за указаною ним адресою, оскільки без місця реєстрації місця перебування він не може звернутися за отриманням державної соціальної допомоги. Внаслідок колії в законодавстві України, зареєструвати чи зафіксувати даний факт не має повноважень жодна установа, що стало підставою для звернення його до адміністративного суду, оскільки відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у Державі.

Таким чином, предмет позову, визначений у заяві, поданій ОСОБА_1 на розгляд в Тернівській районний суд м. Кривого Рогу, як адміністративний суд, не має ознак публічно-правового. Натомість, у заяві позивач він вказує на відсутність спору і зазначає про те, що тільки суд може визначити місце його проживання.

Наведені обставини свідчать про правильність висновків суду першої інстанції, викладених в оскарженій ухвалі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції в порушення норм Кодексу адміністративного судочинства України мав би направити його заяву на розгляд відповідному суду.

Проте, колегія суддів вважає доводи скаржника помилковими, оскільки нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачена процесуальна можливість передачі адміністративним судом справи до суду іншої юрисдикції.

ОСОБА_1 також зазначає, що до суду він звернувся безпосередньо на підставі статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Колегія суддів зазначає, що згідно статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Оскарженою ухвалою суду першої інстанції право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя не порушено, оскільки останньому надано роз'яснення, до суду якої юрисдикції віднесено розгляд його справи, як це передбачено частиною 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо доводів скаржника про ненадання йому допомоги в оформленні позову працівником апарата суду, колегія суддів зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України розрізняє поняття «оформлення позовної заяви» та «надання правової допомоги». Тому визначення юрисдикції суду, який має вирішувати спір, до повноважень службовця апарату суду при наданні допомоги при оформленні позовної заяви не належить.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного сужу м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року в адміністративній справі №215/5092/17(2-а-215/185/17) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 2 березня 2018 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Я.В. Семененко