Справа № 331/5571/17 (2-а/331/202/2017)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 лютого 2018 року

Київ

справа №331/5571/17 (2-а/331/202/2017)

адміністративне провадження №К/9901/8579/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І., перевіривши матеріали касаційної скарги Олександрівського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на постанову Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 15 серпня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року у справі № 331/5571/17 за позовом ОСОБА_1 до Олександрівського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства,

в с т а н о в и в :

24 січня 2018 року заявник звернувся до суду касаційної інстанції з указаною скаргою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з підпунктом 12 цього ж пункту заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав невідповідність вимогам статті 330 КАС України в частині необхідності надання до суду документу про сплату судового збору.

Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення вказаних в мотивувальній частині недоліків.

Копію ухвали Верховного Суду від 26 січня 2018 року вручено заявникові 06 лютого 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

08 лютого 2018 року на адресу суду касаційної інстанції надійшло клопотання Олександрівського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про відстрочення сплати судового збору.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З указаного вбачається, що заявник не є суб'єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись статтями 169, 248, 332, підпунктами 4, 12 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання Олександрівського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу Олександрівського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на постанову Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 15 серпня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Смокович