Справа № 263/15670/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2018 року справа №263/15670/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченко І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області у справі № 263/15670/17 (головуючий І інстанції Шатілова Л.Г.), яка складена в повному обсязі 06 лютого 2018 року у м.Маріуполь, за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу поліції Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по-тексту позивач, апелянт) звернувся до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовною заявою до Центрального відділу поліції Національної поліції в Донецькій області (далі по-тексту відповідач) та просив суд скасувати зазначену постанову, як незаконну, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що поліцейським СРПП Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 958516 від 22.11.2017 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 гривень. У вищевказаній постанові було зазначено, що він 22.11.2017 року о 16-40 годин, по вул. Челюскінцев, біля буд. № 67 у с.Сартана м.Маріуполя, керував автомобілем ОСОБА_3, державний номерний знак НОМЕР_1. Під час руху номерний знак був скритий та не дозволяв чітко визначити символи номерного знаку, чим порушив п. 2.9 в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП. Вважає постанову про накладення адміністративного стягнення незаконною, оскільки інкримінованого йому адміністративного правопорушення він не скоював. Він дійсно керував транспортним засобом, однак номерний знак не було ні закрито, ні забруднено, тому з відстані 20 метрів його можливо було чітко розгледіти. При цьому, поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення не було розяснено йому право на захист. Також, у вищевказаній постанові не зазначено доказів скоєння інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не вказано за допомогою якого технічного приладу його зафіксовано, відсутні свідки.

Рішенням суду першої інстанції постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 958516 від 22.11.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 гривень залишено без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без задоволення.

Суд першої інстанції виходив з того, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БР №958516 від 22.11.2017 року відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справу.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би доводив вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.126 КУпАП. При цьому, надані відповідачем фотознімки не відповідають вимогам закону, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 70 КАС України, не можуть братися судом до уваги при прийнятті рішення.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Згідно постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 958516 від 22.11.2017 року, ОСОБА_1 22.11.2017 року о 16-40 годин, по вул. Челюскінцев, біля буд. № 67 у с.Сартана м.Маріуполя, керував автомобілем ОСОБА_3, державний номерний знак НОМЕР_1, під час руху номерний знак був скритий та не дозволяв чітко визначити символи номерного знаку, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, яке передбачене ч.6 ст.121 КУпАП. Даною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 170,00 гривень.

Спірним по справі є правомірність зазначеної постанови у звязку з оспорюванням позивачем факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Пунктом 2.9. «в» Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідачем, як доказ правомірності дій поліцейських, в суд першої інстанції були надані фотознімки з зображенням автомобіля НОМЕР_2, номерний знак під час руху якого було скрито.

Як вбачається з фотознімків досліджених судом, було встановлено, що у автомобіля НОМЕР_3, була відкрита кришка багажнику, оскільки перевозився негабаритний вантаж, внаслідок чого номерний знак був повернутий таким чином, що його неможливо було ідентифікувати взагалі.

Суд вважає, що наявні докази достатні для висновку про вчинення ОСОБА_4 правопорушення передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП та додаткових доказів, пояснень свідків не потрібно.

Ці факти, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення серії БР № 958516 від 22.11.2017 року.

Посилання апелянта на те, що не встановлювався стан здоров'я поліційських, наявність сльоз в очах поліцейських, стан транспортного засобу поліцейських, не вимірювалась відстань з якої не було видно номерного знаку, судом не приймаються до уваги оскільки з наданих доказів вбачається, що номерний знак взагалі не був видний.

Апелянт заперечував проти використання в якості доказів фотографій долучених відповідачем.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом адміністративного судочинства України (далі-КАСУ) встановлено, а саме ст.72-90, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

В даному випадку відповідачем було надано доказ про факт порушення п. 2.9 в ПДР України фотознімки (а.с. 11-12). На фотознімках зображений автомобіль НОМЕР_4. Фотознімки зроблені поліцейськими під час виконання своїх обовязків. Суд вважає, що підстав вважати їх недостовірними не має. При таких обставинах зазначені докази є належними та допустимими.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач довів правомірність свого рішення про притягнення до відповідальності ОСОБА_1

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 272, 286, 309, 311, 315, 316 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області у справі № 263/15670/17 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області у справі № 263/15670/17 залишити без змін.

Постанова складена 03 березня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_5