Справа № 826/3580/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2018 року № 826/3580/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держспоживслужби в м. Києві про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач та/або ФОП ОСОБА_1) з позовом до Головного управління Держспоживслужби в м. Києві (далі - відповідач та/або Головне управління) та просить суд:

- визнати дії Головного управління Держспоживслужби в м. Києві щодо проведення перевірки характеристик продукції у формі планової виїзної перевірки незаконними та протиправними;

- стягнути з Головного управління Держспоживслужби в м. Києві суму судового збору.

В обгрунтування позовних вимог позивач, серед іншого зазначає, що вона перебуває на спрощеній системі оподаткування, а її діяльність віднесена до суб'єктів господарювання з незначним ступенем ризику, а відтак у відповідності до Закону України «Про особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» №4448-VІ від 23.02.2012 щодо неї заборонено здійснювати заходи державного нагляду (контролю), з огляду на що дії щодо здійснення перевірки є протиправними.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 вказує про недотримання відповідачем строків повідомлення про проведення планової виїзної перевірки, проведення її не у строк вказаний у плані здійснення перевірок на ЙV 2016 та й оприлюднення останнього не у строки встановлені законом.

Відповідач проти позову заперечив зазначивши, що перевірка позивача здійснена в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень.

Разом з цим, в судове засідання 21.11.2017 представник відповідача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не подавав, причини не явки суду не відомі.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ( у редакції чинній станом на 21.11.2017), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, в судовому засіданні 21.11.2017 судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Водночас, суд звертає увагу, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України.

Частиною 3 ст. 3 КАС України (у редакції з 15.12.2017) визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі, вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно її розгляд продовжено у письмовому провадженні з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України у редакції з 15.12.2017.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представника, з'ясувавши всі фактичні справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

На підставі Плану здійснення перевірок характеристик продукції у її розповсюджувачів з ринкового нагляду на IV квартал 2016, наказу на проведення планової перевірки від 26.12.2016 №2233, направлення на проведення перевірки від 23.12.2016 №2163, рішення про відбір зразків продукції від 26.12.2016 №12, Головним управлінням проведено планову виїзну перевірку магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами планової перевірки складено акт перевірки від 26.12.2016 №51.

Так, як вже було зазначено судом вище позивач вважає дії про проведенню планової перевірки незаконними та протиправним, з огляду на те, що він перебуває на спрощеній системі оподаткування, а його діяльність віднесена до суб'єктів господарювання з незначним ступенем ризику.

Оцінюючи доводи в цій частині суд звертає увагу на наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного накладу (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №887-V (далі - Закон №887-V).

Разом з цим, Законом України «Про особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» №4448-VІ від 23.02.2012 визначено особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності (далі - Закон №4448-VІ).

Статтею 2 Закону №4448-VІ встановлено до 31 грудня 2017 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Пунктом 11 Закону №887-V установлено до введення в дію положень щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва, мораторій на здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами щодо фізичних осіб - підприємців, які не зареєстровані платниками податку на додану вартість, діяльність яких не віднесена до високого ступеня ризику відповідно до цього Закону (далі - фізичні особи - підприємці), та юридичних осіб, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, що передбачає включення податку на додану вартість до складу єдиного податку, діяльність яких не віднесена до високого ступеня ризику відповідно до цього Закону (далі - юридичні особи).

Водночас, п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2012 №2735-VI (далі - Закон №2735-VI), який встановлює правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції визначено, що положення абзацу другого частини четвертої статті 4, абзаців першого - четвертого і восьмого частини другої статті 5, абзацу п'ятого статті 10, частини четвертої статті 17, абзацу п'ятого підпункту 2 пункту 2 і пункту 3 статті 22 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (Відомості Верховної Ради України, 2007 р., № 29, ст. 389; 2010 р., № 38, ст. 510) при вжитті заходів ринкового нагляду не застосовуються.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку щодо доводи позивача щодо розповсюдження на нього мораторію в цій частині є необґрунтованими.

Що ж стосується оцінки доводів позивача в частині віднесення його діяльність до суб'єктів господарювання з незначним ступенем ризику суд звертає увагу на наступне.

Так, ст. 1 Закону №2735-VI визначено, що державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) це діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам, а сфера відповідальності органу ринкового нагляду - перелік видів продукції, затверджений відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України, щодо яких відповідний орган ринкового нагляду здійснює ринковий нагляд.

Частиною 1 ст. 2 Закону №2735-VI передбачено, що його дія поширюється на відносини щодо: здійснення ринкового нагляду за продукцією, що охоплюється встановленими вимогами, крім видів продукції, зазначених у частині п'ятій цієї статті; здійснення контролю всієї продукції, крім видів продукції, зазначених у частині п'ятій цієї статті.

Метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам (ч. 1 ст. 4 Закону №2735-VI).

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону №2735-VI ринковий нагляд здійснюється відповідно до секторальних планів ринкового нагляду, які щорічно затверджуються органами ринкового нагляду відповідно до сфер їх відповідальності.

Секторальний план ринкового нагляду охоплює види продукції відповідно до сфер відповідальності органів ринкового нагляду та визначає належність цих видів продукції до певного ступеня ризику (ч. 2 ст. 20 Закону №2735-VI).

Ступені ризику видів продукції та критерії, за якими визначається належність продукції до відповідних ступенів ризику, затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного і соціального розвитку (ч. 3 ст. 20 Закону №2735-VI).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2011 №1404 затверджено Ступені ризику видів нехарчової продукції та критерії, за якими визначається належність нехарчової продукції до відповідних ступенів ризику.

Ступенями ризику продукції є підвищений та низький.

До підвищеного ступеня ризику відносяться види продукції, щодо яких державний ринковий нагляд здійснюється шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

Належність продукції до підвищеного ступеня ризику визначається органами державного ринкового нагляду за такими критеріями:

призначення продукції для певної категорії споживачів (користувачів) (зокрема, діти залежно від вікових категорій, вагітні жінки, особи похилого віку, особи з обмеженими фізичними можливостями), якими така продукція може використовуватися;

використання у продукції хімічних і біологічних речовин, що можуть негативно впливати на стан здоров'я людини чи стан довкілля або становлять серйозний ризик;

наявність у продукції фізичних, механічних чи радіаційних факторів (зокрема, система тиску, вогненебезпечність, можливість ураження електричним струмом, радіаційна небезпечність, здатність випромінювати іонізуюче випромінювання, ламкість, можливість травмування), що можуть становити загрозу для життя та здоров'я людей;

застосування продукції у сфері користування радіочастотним ресурсом України (залежно від виду радіообладнання, радіотехнології, максимальної потужності передавача, встановлених регуляторних вимог);

підключення продукції до телекомунікаційної мережі загального користування (залежно від способу підключення).

Підсумовуючи наведене суд погоджується з доводами відповідача, що продукція, яка була об'єктом перевірки, а саме лампи та світильники побутового використання, розповсюджувачем якої є магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" ФОП ОСОБА_1 відноситься до підвищеного ступеня ризику, а отже дія Закону України «Про особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» не поширюється.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити, що позивач не оскаржує дії щодо включення продукції, розповсюджувачем якої є до Плану перевірок характеристик продукції у її розповсюджувачів з ринкового нагляду на ЙV квартал 2016.

Оцінюючи доводи ФОП ОСОБА_1 про недотримання відповідачем строків повідомлення про проведення планової виїзної перевірки, проведення її не у строк вказаний у плані здійснення перевірок на ЙV 2016 та й оприлюднення останнього не у строки встановлені законом суд зазначить наступне.

Статтею 5 Закону №887-V строк здійснення планового заходу не може перевищувати п'ятнадцяти робочих днів, а для суб'єктів малого підприємництва - п'яти робочих днів.

Згідно пояснень відповідача, ним було здійснено два виїзди для проведення планового заходу, а саме 26.12.2016 та 09.02.2017, тобто у два робочі дні.

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону №2735-VI під час виїзної перевірки характеристик продукції може проводитися перевірка документів (їх копій) та інформації, зазначених у частині сьомій цієї статті, а також обстеження, відбір і експертиза (випробування) зразків продукції.

Частиною 10 ст. 23 Закону №2735-VI визначено, що у разі проведення експертизи (випробування) зразків продукції, відібраних під час перевірки, на час її проведення перебіг строку проведення виїзної перевірки характеристик продукції призупиняється.

З урахуванням результатів експертизи спеціалістом Головного управління проводиться аналіз, за результатами якого визначається рівень загрози.

Відповідно до п. 10 Методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2011 № 1407, на підставі проведеного аналізу розробляється сценарний план ймовірності виникнення ризику, що може становити продукція.

Згідно Сценарного плану ймовірності виникнення ризику, що може становити продукція (світильник настільний, ТМ Delux, модель ТF-06, виробник: Нінгбо Джіангбей Елекс Имп.енд Експ. Ко Лтд. Китай. Арт. 10052501, дата виробництва 03.2016, 230В; 60 Вт; Е27; 1320; клас II) становить високий рівень загрози, що є порушенням пп. 4, 13, 21, 28 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою КМУ від 16.12.2015 № 1067 та пп. 4.5 (3.2), 4.11(8.2.3) ДСТУ ЕN 60598-2-4:2002 «Світильники. Частина 2 Окремі вимоги. Розділ 4 Світильники переносні загального призначення».

Крім цього, ч. 1-3 ст. 7 Закону №887-V визначено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу, на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім'я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

З вказаного слідує, що рішенням суб'єкта владних повноважень (органу здійснення контролю), яке має наслідком проведення перевірки та породжує для суб'єктів вказаних правовідносин певні права та обов'язки, є наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки, яке не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки видається на виконання рішення - наказу на проведення перевірки.

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

Суд зазначає, що позивач не скористався своїм правом передбаченим ст. 7 Закону №887-V недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

При цьому, на думку суду, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки.

Крім того, слід додати, що акт перевірки не містить в собі жодних заперечень та зауважень, у тому числі щодо наявності допущених відповідачем порушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що при здійснені перевірки позивача відповідач діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень, з огляду на що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 73, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держспоживслужби в м. Києві про визнання протиправними дій відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов