Справа № 815/136/18
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/136/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Марчук Ю.В.

за участю сторін: представник позивача - Божко А.В.

представник відповідача - Моргун Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" (далі - Позивач або ТОВ «Текссол-С») з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі - Відповідач, або - Одеська митниця ДФС) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500010/2017/000008/2 від 21.10.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 12 жовтня 2012 року між Позивачем та Dawood Exports (Pvt) Ltd., компанією, зареєстрованою в Ісламській республіці Пакистан, (надалі - «Продавець»), було укладено Контракт №1012/12 від 12 жовтня 2012 року (надалі - «Контракт»), відповідно до якого Продавець продає Позивачу тканини власного виробництва.

Строк дії Контракту був продовжений Продавцем та Позивачем та відповідно до пункту 1 Додаткової угоди №1012/12/4 від 11 жовтня 2016 року до Контракту (надалі - «Додаткова угода»).

Відповідно до Додаткової угоди №281 від 23 серпня 2017 року до Контракту (надалі - «Додаткова угода 281») Продавець продав Позивачу наступну тканину власного виробництва:

вибивна тканина полотняного переплетення з вмістом волокон бавовни 70% та синтетичних текстурованих ниток поліефіру 30%, поверхнева щільність 131+5 г/м2, ширина рулону 220 см, без покриття та просочення, не призначена для дитячого асортименту, в кількості 7 206 кг, 25 000 пог. м, 55 000 м2, сток, (1x1), країна виробництва: РК, виробник: Продавець, за ціною 3,50 доларів США за 1 кг (надалі - «Товар 1»);

тканина бавовняна 100%, з поверхневою щільністю 152+5 г/м2, вибивна, полотняного переплетення, без покриття, без просочення, не призначена для дитячого асортименту, завширшки 180 см, в кількості 9 489 кг, 34 800 пог. м, 62 640 м2, сток, (1x1), країна виробництва: РК, виробник: Продавець, за ціною 3,50 доларів США за 1 кг (надалі - «Товар 2»).

Загальна вартість Товару 1 та Товару 2 згідно з пунктами 2,1 та 3 Додаткової угоди 281 та Інвойсом №АM-1018-2017 від 23 серпня 2017 року (надалі - «Інвойс») склала 58 432,50 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах CFR м. Іллічівськ, Україна (Incoterms 2000)

Таким чином, митна вартість Товару 1 та Товару 2 з урахуванням офіційного курсу гривні до долару США, встановленого Національний банком України на 17 жовтня 2017 року, склала в гривневому еквіваленті: (25 221,00 доларів США + 33 211,50 доларів США) х 26,537958 = 1550679,23 грн.

17 жовтня 2017 року Позивач подав до Одеської митниці ДФС Митну декларацію ІМ40ДЕ №UA500010/2017/007327 від 17 жовтня 2017 року, у якій Позивачем був зазначений Товар 1 та Товар 2 та їх загальна митна вартість у гривневому еквіваленті станом на 17 жовтня 2017 року в розмірі 1550679,23 грн., визначена відповідно до основного (першого) методу визначення митної вартості товарів.

Виконуючи приписи частини другої статті 53 МК України, Позивач при поданні Митної декларації надав Відповідачу, зокрема, фотокопії наступних документів: Контракту; Додаткової угоди; Додаткової угоди 281; Інвойсу; Коносаменту №КНІQ 1709029

17 жовтня 2017 року Відповідач надіслав Позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями Запит (повідомлення) Відповідача від 17 жовтня 2017 року щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості Товару 1 та Товару 2 за Митною декларацією (надалі - «Запит»).

У своєму Запиті Відповідач витребував від Позивача наступні документи: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів, прайс-листів виробника товару; копії митної декларації країни-відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів,. підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини; страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, або інформацію про нездійснення страхування.

20 жовтня 2017 року Позивач, як сумлінний платник податків, у відповідь на Запит надав Відповідачу Лист №2010/17-01 від 20 жовтня 2017 року.

Так, зокрема, у своєму Листі Позивач надав Відповідачу наступні документи та інформацію:

щодо виписки з бухгалтерської документації - Позивач надав Відповідачу для ознайомлення оригінал Бухгалтерської довідки Товариства №1110 від 11 жовтня 2017 року на 1 аркуші;

щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів виробника товару - Позивач надав Відповідачу для ознайомлення фотокопію Прайс-листа Продавця на 2017 рік на товари сток, які постачаються на умовах CFR m. Іллічівськ, на 1 аркуші;

щодо копії митної декларації країни-відправлення - ураховуючи те, що в Позивача відсутній витребовуваний Відповідачем документ, то, в силу частини третьої статті 53 МК України, він об'єктивно не мав змоги надати Відповідачу копію митної декларації країни-відправлення, про що він і проінформував Відповідача;

щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - на підтвердження якісних та вартісних показників Товару 1 та Товару 2 Позивач надав Відповідачу фотокопію Експертного висновку Київської торгово-промислової палати №Ц-866 від 19 жовтня 2017 року;

щодо страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, або інформацію про нездійснення страхування - Позивач звернув увагу Відповідача, що поставка Товару 1 та Товару 2 здійснювалася на умовах CFR м. Іллічівськ, Україна. Водночас, Позивач не здійснював витрати на страхування Товару 1 та Товару 2 до митної території України, що підтверджується графою 22 Декларації митної вартості до Митної декларації.

На думку Позивача, усі вищевказані документи без виключення підтверджують митну вартість Товару 1 та Товару 2 у гривневому еквіваленті станом на 17 жовтня 2017 року в розмірі 1 550 679,23 грн. відповідно до чинного законодавства України та містять об'єктивні відомості про складові митної вартості Товару 1 та Товару 2, що, в свою чергу, піддаються обчисленню та підтверджуються документально.

Позивач при поданні Листа звернувся до Відповідача з проханням згідно з частиною четвертою статті 57 МК України провести в письмовому вигляді консультацію з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості Товару 1 та Товару 2 у випадку неможливості визнання митної вартості Товару 1 та Товару 2 за першим методом, Відповідач належним чином такої консультації не провів, чим грубо порушив приписи частини четвертої статті 57 МК України. Відповідач 1 лише висловив свою позицію в односторонньому порядку, не надавши можливість Позивачу надати наявну в нього інформацію для застосування інших другорядних методів визначення митної вартості товарів, відмінних від резервного, чим порушив і вимоги частини третьої статті 57 МК України.

20 жовтня 2017 року замість консультації щодо обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості Товару 1 та Товару 2 Відповідач надіслав Позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями Запит (повідомлення) Відповідача від 20 жовтня 2017 року, в якому повідомив Позивача про прийняте рішення про коригування митної вартості Товару 1 та Товару 2 (без проведення жодної консультації, а лише констатуючи метод, за яким буде визначена митна вартість Товару 1 а Товару 2).

Як наслідок, 21 жовтня 2017 року Відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500010/2017/000008/2 від 21 жовтня 2017 року

Не погоджуючись зі змістом даного рішення Позивач зазначає наступне.

Відповідач у Рішенні про коригування митної вартості жодним чином не конкретизує які саме розбіжності були наявні в поданих Позивачем документах разом із Митною декларацією та Листом, що, надумку Позивача, вже саме по собі вказує на протиправний характер Рішення про коригування митної вартості;

Відповідно до пункту 3 Додаткової угоди 281 ціна Товару 1 та Товару 2 включає в себе, зокрема вартість упаковки. При цьому законодавець не вимагає від Позивача виокремлення вартості пакування та пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням, як окремої складової в Інвойсі.

В пункті 3 Додаткової угоди 281 є посилання на Інвойс, а в Інвойсі є посилання на Додаткову угоду 281, що, на думку Позивача, є достатнім для підтвердження того, що вартість пакування (упаковки) включена в ціну Товару 1 та Товару 2, зазначену в Додатковій угоді 281 те Інвойсі.

Що стосується незазначення, на думку Відповідача, Позивачем витрат на страхування, Позивач зазначає, що він, щонайменше, двічі повідомляв Відповідачу про відсутність витрат на страхування товару, зокрема при поданні Декларації митної вартості до Митної декларації та листа. Як наслідок, зроблені Відповідачем висновки в Рішенні про коригування митної вартості є поспішними та такими, що не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Щодо витрат на навантаження Товару 1 та Товару 2, пов'язаних з транспортуванням до порту ввезення на митну територію України, то відповідно до пункту 2.1 Додаткової угоди товар відвантажувався морським контейнером на умовах CFR м. Іллічівськ, Україна (Incoterms 2000)

Зазначені Відповідачем висновки про невключения Позивачем до митної вартості Товарі 1 та Товару 2 витрат на навантаження Товару 1 та Товару 2, пов'язані з їх транспортуванням до порт ввезення на митну територію України, не відповідають дійсності та суперечать умовах Додаткової угод 281, адже всі ці витрати ніс Продавець, а не Позивач, а відтак вони вже включені в ціну Товару 1 та Товару 2, зазначену в Додатковій угоді 281 та Інвойсі.

Як наслідок, Позивач вважає рішення про коригування митної вартості протиправним та таким, що підлягає, скасуванню в судовому порядку, оскільки воно порушує права Позивача, у тому числі право власності на незаконно сплачену фінансову гарантію у розмірі 92 377,62 грн.

Ухвалою суду від 15.01.2018 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

06.02.2018 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) № ІІА500010/2017/007327 від 17.10.2017 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв'язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № ІІА500010/2017/007327 від 17.10.2017 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв'язку з чим зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписки з бухгалтерської документації; 2) каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; 3) копії митної декларації країни відправлення; 4) висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини; 5) страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, або інформацію про здійснення або нездійснення страхування. Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

Наданими додатково документами не спростовано розбіжності, які виявлені митницею під час перевірки документів, які подані разом з митною декларацією

З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та Одеською митницею ДФС була проведені консультації, про що зазначено в рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 500010/2017/000008/2 від 21.10.2017.

За результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом ; щодо товару № 1 у митній декларації було обрано метод визначення митної вартості - резервний, про що зазначено у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 500010/2017/000008/2 від 21.10.2017.

За результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом щодо товару № 2 у митній декларації було обрано метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (третій метод), про що наявний запис у рішенні про коригування митної вартості товарів № ІІА 500010/2017/000008/2 від 21.10.2017

З наведених підстав Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500010/2017/000008/2 від 21.10.2017

Відповідач вважає, що Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості № UA 500010/2017/000008/2 від 21.10.2017, діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С".

15.02.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій Позивач зазначив, що після детального ознайомлення з відзивом та наведеними в ньому аргументами Відповідача вважає його необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи. В обґрунтування відповіді на відзив позивачем в цілому зазначені обставини які він наводив в тексті адміністративного позову.

19.02.2018 року до суду надійшли заперечення в яких Відповідач зазначив, що Одеська митниця ДФС не погоджується з аргументами, викладеними у відповіді на відзив ТОВ «Текссол-С» та відхиляє їх з підстав, які фактично збігаються з обставинами, які зазначені у тексті відзиву.

В судовому засіданні 23.02.2018 року представник Позивача підтримав адміністративний позов у повному обсязі та просив задовольнити його з підстав, викладених в тексті позовної заяви та відповіді на відзив.

В судовому засіданні 23.02.2018 року представник Відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених в тексті відзиву та заперечень.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

12 жовтня 2012 року між Позивачем та Dawood Exports (Pvt) Ltd., компанією, зареєстрованою в Ісламській республіці Пакистан, (надалі - «Продавець»), було укладено Контракт №1012/12 від 12 жовтня 2012 року (надалі - «Контракт»), відповідно до якого Продавець продає Позивачу тканини власного виробництва.

Строк дії Контракту був продовжений Продавцем та Позивачем та відповідно до пункту 1 Додаткової угоди №1012/12/4 від 11 жовтня 2016 року до Контракту (надалі - «Додаткова угода»).

Відповідно до Додаткової угоди №281 від 23 серпня 2017 року до Контракту (надалі - «Додаткова угода 281») Продавець продав Позивачу наступну тканину власного виробництва:

вибивна тканина полотняного переплетення з вмістом волокон бавовни 70% та синтетичних текстурованих ниток поліефіру 30%, поверхнева щільність 131+5 г/м2, ширина рулону 220 см, без покриття та просочення, не призначена для дитячого асортименту, в кількості 7 206 кг, 25 000 пог. м, 55 000 м2, сток, (1x1), країна виробництва: РК, виробник: Продавець, за ціною 3,50 доларів США за 1 кг (надалі - «Товар 1»);

тканина бавовняна 100%, з поверхневою щільністю 152+5 г/м2, вибивна, полотняного переплетення, без покриття, без просочення, не призначена для дитячого асортименту, завширшки 180 см, в кількості 9 489 кг, 34 800 пог. м, 62 640 м2, сток, (1x1), країна виробництва: РК, виробник: Продавець, за ціною 3,50 доларів США за 1 кг (надалі - «Товар 2»).

Загальна вартість Товару 1 та Товару 2 згідно з пунктами 2,1 та 3 Додаткової угоди 281 та Інвойсом №АM-1018-2017 від 23 серпня 2017 року (надалі - «Інвойс») склала 58 432,50 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах CFR м. Іллічівськ, Україна (Incoterms 2000).

Таким чином, митна вартість Товару 1 та Товару 2 з урахуванням офіційного курсу гривні до долару США, встановленого Національний банком України на 17 жовтня 2017 року, склала в гривневому еквіваленті: (25 221,00 доларів США + 33 211,50 доларів США) х 26,537958 = 1550679,23 грн.

17 жовтня 2017 року Позивач подав до Одеської митниці ДФС Митну декларацію ІМ40ДЕ №UA500010/2017/007327 від 17 жовтня 2017 року, у якій Позивачем був зазначений Товар 1 та Товар 2 та їх загальна митна вартість у гривневому еквіваленті станом на 17 жовтня 2017 року в розмірі 1550679,23 грн., визначена відповідно до основного (першого) методу визначення митної вартості товарів

Позивач при поданні Митної декларації надав Відповідачу, зокрема, фотокопії наступних документів: Контракту; Додаткової угоди; Додаткової угоди 281; Інвойсу; Коносаменту №КНІQ 1709029.

17 жовтня 2017 року Відповідач надіслав Позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями Запит від 17 жовтня 2017 року щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості Товару 1 та Товару 2 за Митною декларацією (надалі - «Запит»).

У своєму Запиті Відповідач витребував від Позивача надання наступних документів: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів, прайс-листів виробника товару; копії митної декларації країни-відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини; страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, або інформацію про нездійснення страхування.

20 жовтня 2017 року Позивач, у відповідь на Запит надав Відповідачу Лист №2010/17-01 від 20 жовтня 2017 року, відповідно до якого надав наступні документи та інформацію:

оригінал Бухгалтерської довідки Товариства №1110 від 11 жовтня 2017 року на 1 аркуші;

фотокопію Прайс-листа Продавця на 2017 рік на товари сток, які постачаються на умовах CFR m. Іллічівськ, на 1 аркуші;

проінформував Відповідача щодо відсутності копії митної декларації країни-відправлення і неможливістю її надання;

на підтвердження якісних та вартісних показників Товару 1 та Товару 2 Позивач надав Відповідачу фотокопію Експертного висновку Київської торгово-промислової палати №Ц-866 від 19 жовтня 2017 року;

також Позивач повідомив Відповідача, що поставка Товару 1 та Товару 2 здійснювалася на умовах CFR м. Іллічівськ, Україна і Позивач не здійснював витрати на страхування Товару 1 та Товару 2.

Позивач також просив провести в письмовому вигляді консультацію з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості Товару 1 та Товару 2 у випадку неможливості визнання митної вартості Товару 1 та Товару 2 за першим методом.

20 жовтня 2017 року Відповідач надіслав Позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями Запит (повідомлення) від 20 жовтня 2017 року, в якому повідомив Позивача про прийняте рішення про коригування митної вартості Товару 1 та Товару 2.

2017 року Відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA500010/2017/000008/2 від 21 жовтня 2017 року в якому зазначив, що поданні документи містятьрозбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов'язаних із пакуванням; вартість страхування; витрати на навантаження Товару 1 та Товару 2, пов'язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. З наведених підстав Відповідачем було визначено митну вартість Товару 1 на рівні - 4,58 долара США за кг. та Товару 2 на рівні - 4,53 долара США за кг.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі врегульовано нормами МК України.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Також частинами першою, четвертою статті 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, стандартними правилами 6.3, 6.4 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (дата підписання: 18.05.1973, дата приєднання України: 15.02.2011, дата набрання чинності для України: 15.09.2011) визначено, що при застосуванні митного контролю використовується система управління ризиками. Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, в тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки.

Розділом VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2015 року № 684 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 за № 1021/27466) передбачено, що за результатами оцінки ризику у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, транспортних засобів, у тому числі за результатами контролю із застосуванням СУР, що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митниці (митні пости) ДФС обирають форми та обсяги митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування зазначених у пункті 10 розділу І цього Порядку інструментів з управління ризиками (далі - Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР). Форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР, виконуються посадовими особами митниці (митних постів) ДФС при проведенні митного контролю та митного оформлення з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів.

Посадові особи митниці (митного поста) ДФС, які здійснюють митний контроль та митне оформлення у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, транспортних засобів, в обов'язковому порядку переглядають сформований за допомогою інформаційних технологій Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР.

Пунктами 1, 2.2, 2.5, 2.12 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 встановлено, що робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою органу доходів і зборів, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів (далі - посадова особа). Робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється, в тому числі, шляхом перевірки документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

15 лютого 2011 року Україна приєдналася до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції) (Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" від 15 лютого 2011 року № 3018-УІ). Конвекція набрала чинності для України 15 вересня 2011 року.

Відповідно до Стандартного правила 6.4 Додатка II до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Загальний додаток) "Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, у тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки". Із цього правила, зокрема, випливає, що "для цільового добору конкретних операцій вибірка товарів, транспортних засобів чи документів з метою перевірки повинна ґрунтуватися на профілях ризику. Така заснована на вибірковості процедура допускає також випадковий добір на основі статистичної вибірки чи ініціативи співробітника митниці, заснованої на його досвіді чи інтуїції" (пункт 7.1 Рекомендацій до Загального додатка до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції)). Тобто наведене Стандартне правило передбачає, що поглибленій перевірці підлягають документи, стосовно яких спрацювала система управління ризиками, або документи, відібрані співробітниками митниці.

На виконання Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції) у Митному кодексі України запроваджений інститут управління ризиками.

Так, статтею 320 цього Кодексу було запроваджено вибірковість митного контролю, яка, зокрема, означала те, що "форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів з країни при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками" (частина перша). У логічному зв'язку з наведеним положенням перебуває положення частини другої статті 361 цього ж Кодексу: "органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю".

Вітчизняний інститут управління ризиками ґрунтується на концепції, що викладена у Положенні про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю, затвердженому наказом Державної митної служби України від 27 травня 2005 року № 435. Згідно з пунктом 3.5 цього Положення одним із критеріїв ризику закріплено факт того, що "заявлена митна вартість товарів значно відрізняється від ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів при, їх увезенні на митну територію України".

Отже, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості посадові особи, що провадять такий контроль, застосовують Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом ДФС від 11.09.2015 року № 689.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органи, доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом ДФС від 11.09.2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації як інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу Позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UA500010/2017/007327 від 17.10.2017 було встановлено, що у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо включення або не включення вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

В частині 10 статті 58 Митного кодексу України наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, до яких зокрема, віднесені витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; витрати на страхування цих товарів.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу).

Згідно з пунктом 3 доповнення від 23.08.2017 №281 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 12.10.2012 № 1012/12 витрати на упаковку та маркування включені у вартість товару. Проте у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо було перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

В пункті 21 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі» (ЕСЕ/ТRADE/148) (Женева, вересень 1983 року) зазначено, що точний зміст переліку витрат залежить від застосовуваних умов поставки.

В пункті 22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі» (ЕСЕ/ТRADE/148) (Женева, вересень 1983 року) показано у якому порядку можуть зазначатися суми по рахунку, додаткові витрати та вирахування (в тому числі зазначаються витрати на пакування та інші витрати).

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Отже, положення вищезазначених міжнародних документів та норм законодавства України передбачають зазначення достовірних відомостей про вартість товарів (в тому і про вартість упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням) не тільки в зовнішньоекономічному договорі (контракті), але в рахунку-фактурі (інвойсі). пакувальному листі тощо, а тому відсутність у поданих до митного оформлення документах (інвойсі, пакувальному листі) відомостей про вартість упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням, виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495- УІ.

Крім того, під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UA500010/2017/007327 від 17.10.2017 було встановлено, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення або нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правйльність визначення митної вартості самих товарів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

В частині 10 статті 58 Митного кодексу України наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, до яких зокрема, віднесені витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до наданого інвойсу від 23.08.2017 № АМ-1018-2017 поставка товару здійснюється на умовах CFR Іллічівськ.

Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс),- це міжнародні правила по тлумаченню найбільш широко використовуваних торгових термінів в області зовнішньої торгівлі, у них зазначені яка з сторін договору-купівлі продажу повинна здійснити необхідні для перевезення та страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, та які витрати несе кожна з сторін. Обрані сторонами умови зовнішньоекономічного договору умови поставки товару визначають те, які витрати включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари або іншими словами, визначають конкретні складові митної вартості товарів.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) умови поставки CFR - COST AND FREIGHT (... named port of destination) - ВАРТІСТЬ І ФРАХТ (... назва порту призначення) означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь- які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.

Отже, згідно обраними умовами поставки CFR вартість страхування не включена у вартість товарів.

У відповідності до розділу V Додатку до рекомендації № 1 "Формуляр-зразок Організації Об'єднаних Націй для зовнішньоторговельних документів. Керівні принципи для застосування" (2001) основними документами, які необхідні для страхування товарів під час здійснення зовнішньоторговельних операцій є угоди про страхування (договір про страхування, страховий поліс, страховий сертифікат); повідомлення про страхування, ковернот: документи адміністративного характеру (повідомлення про страхову премію, рахунок-фактура страховика).

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу).

Також пунктом 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України, до документів, які підтверджують митну вартість товарів, віднесені страхові документи (якщо здійснювалося страхування), а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до пункту 2 Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), яке затверджене наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 06.09.2001 № 201 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.09.2001 за № 833/6024) за домовленістю сторін у договорі (контракті) можуть визначатися додаткові умови, зокрема умови, що стосуються страхування.

В пункті 21 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/ТRADE/148) (Женева, вересень 1983 року) зазначено, що точний зміст переліку витрат залежить від застосовуваних умов поставки.

В пункті 22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/ТRADE/148) (Женева, вересень 1983 року) показано у якому порядку можуть зазначатися суми по рахунку, додаткові витрати та вирахування (в тому числі зазначаються витрати на страхування та інші витрати).

Відповідно до положень статей 134, 137, 138 Кодексу торговельного мореплавства України від 23.05.1995 № 176/95-ВР після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов'язані видати відправнику коносамент, який є доказом приймання перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті, а також документом, що підтверджує наявність і зміст договору морського перевезення вантажу. У коносаменті зазначаються фрахт та інші належні перевізнику платежі або зазначення, що фрахт повинен бути сплачений згідно з умовами, викладеними в рейсовому чартері або іншому документі, чи зазначення, що фрахт повністю сплачено.

Отже, положення вищезазначених міжнародних документів та норм законодавства України передбачають зазначення достовірних відомостей про вартість товарів (в тому і про точний розмір витрат на страхування товарів) в зовнішньоекономічному договорі (контракті), в рахунку-Фактурі (інвойсі). транспортних документах тощо, а тому відсутність у поданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відомостей про здійснення або нездійснення витрат на страхування, виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ.

Також під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № ІІА500010/2017/007327 від 17.10.2017 було встановлено, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення або відсутні дані щодо витрат на навантаження оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів/

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України визначено що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідне де митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покуякем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

В частині 10 статті 58 Митного кодексу України наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, до яких зокрема, віднесені витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу).

В пункті 21 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/TRADE/148) (Женева, вересень 1983 року) зазначено, що точний зміст переліку витрат залежить від застосовуваних умов поставки.

В пункті 22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/RADE/148) (Женева, вересень 1983 року) показано у якому порядку можуть зазначатися суми по рахунку, додаткові витрати та вирахування (в тому числі зазначаються витрати на навантаження товарів, пов'язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України та інші витрати).

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Отже, положення вищезазначених міжнародних документів та норм законодавства України передбачають зазначення достовірних відомостей про вартість товарів (в тому числі і про витрати на навантаження товарів, пов'язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України) в зовнішньоекономічному договорі (контракті), в рахунку-фактурі (інвойсі). пакувальному листі тощо, а тому відсутність у поданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі) відомостей про витрати на навантаження товарів, пов'язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України витрати на навантаження товарів, пов'язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України, виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Таким чином, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. і Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

20.10.2017 декларантом надіслано бухгалтерську довідку від 11.10.2017 №1110, прейскурант (прайс-лист) виробника товару, експертний висновок Київської торгово-промислової палати від 19.10.2017 № Ц-866, а також лист від 20.10.2017 № 2010/17-01.

Однак, наданими додатково документами не спростовано розбіжності, які виявлені митницею під час перевірки документів, які подані разом з митною декларацією з наступних причин.

Пунктом 52 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 передбачено, що оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Також пунктом 53 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 передбачено, що залежно від обраних методичних підходів та методів оцінки оцінювач повинен зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об'єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об'єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об'єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об'єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання).

Однак, експертний висновок Київської торгово-промислової палати від 19.10.2017 № Ц- 866 складений тільки на підставі наданих ТОВ «Текссол-С» копій документів (контракту, інвойсу, коносаменту), у висновку не проаналізовані всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформація про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та інша істотна інформація.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704) первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Однак надана декларантом бухгалтерська довідка від 11.10.2017 № 1110 не містила всіх передбачених законодавством України обов'язкових реквізитів бухгалтерських документів.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та Одеською митницею ДФС була проведені консультації, про що зазначено в рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 500010/2017/000008/2 від 21.10.2017, які виразились у витребуванні додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Вищий адміністративний суд України 27.11.2014 року по справі № К/800/19445/14 дійшов висновку, що інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2CG2 Ут 4495-УІ основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев'ятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати до товарів № 1, 2 метод визначення митної вартості за ціною договору.

Метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2) у даному випадку, не може бути використаний до товарів № 1, 2, у зв'язку з відсутністю даних стосовно фізичних характеристик товару та якості та репутації на ринку. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті (ст.59 Митного кодексу України). При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна походження; виробник.

Відповідно до частин 1-5 статті 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

За результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом щодо товару № 2 у митній декларації було обрано метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (третій метод), про що наявний запис у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 500010/2017/000008/2 від 21.10.2017.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

Статтею 6 Указу Президента України від 25.08.94 № 475/94 «Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів» встановлено, що при здійсненні суб'єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника контактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експортучи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції. Відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності.

Так за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже було здійснено у максимально наближений час є більшим, згідно митної декларації від 18.09.2017 № UA125110/2017/416618 він становить 4,53 дол. США/кг, у той час як декларантом заявлений 3,5 дол. США/кг за Товар 2.

Щодо товару № 1 у митній декларації метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3) - у даному випадку, не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю даних стосовно схожих складових компонентів товару. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ст.60 Митного кодексу України).

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (метод 4) щодо товару № 1 у митній декларації, не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю даних стосовно: 1) витрат на виплату комісійних, що були фактично сплачені або підлягають сплаті, чи звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття загальних витрат у зв'язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду; 2) звичайних витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, та інших пов'язаних з такими операціями витрат).

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (метод 5) щодо товару № 1 у митній декларації - не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю даних що надаються виробником товарів, які оцінюються, або від його імені інформації про вартість, яка повинна складатися із сум: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються; обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів та інших витрат, пов'язаних із ввезенням цих товарів в Україну).

Частинами 1, 2 ст. 64 Митного кодексу України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Митна вартість оцінюваних товарів визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

За результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом щодо товару № 1 у митній декларації було обрано метод визначення митної вартості - резервний, про що зазначено у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 500010/2017/000008/2 від 21.10.2017.

Згідно з Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689, митна вартість, визначена згідно з положеннями 64 статті Кодексу (резервного методу), повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами за методами митних вартостях, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні методів 1-5. Наприклад, вартість операції з ідентичними або подібними (аналогічними) товарами може бути «гнучко застосована», аби дозволити митному органу використати вартість операції ввізних товарів того самого «класу або виду» та/або виготовлених в різних країнах походження.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689, який був чинним з 11.09.2015, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

Статтею 6 Указу Президента України від 25.08.94 УІ 475/94 "Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів" встановлено, що при здійсненні суб'єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника контактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції. Відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності.

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості товарів (застосовано обґрунтовану гнучкість у застосуванні резервного методу), митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, а саме: згідно митної декларації від 27.12.2016 № UA125130013/2016/421479 він становить 4,58 дол. США, в той час як у митній декларації був заявлений 3,5 дол. США/кг за Товар 1.

У зв'язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 500010/2017/000008/2 від 21.10.2017.

Частиною другою статті 55 Митного кодексу України встановлено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Крім того, відповідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 у графі 33 рішення зазначаються обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості № UA 500010/2017/000008/2 від 21.10.2017 року наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів митних декларацій - митна декларація від 18.09.2017 №UA125110/2017/416618, митна декларація від 27.12.2016 № UA125130013/2016/421479.

В постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 року у справі №21-498а15 за позовом приватного підприємства "Українська дистрибуційна система" до Житомирської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирський області, викладений висновок щодо застосування норм права, а саме: "відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів".

Також в постанові від 01.10.2013 року у справі №21-354а13 Верховний Суд України прийшов до висновків про те, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Верховний Суд України в постанові від 15.10.2013 року у справі № 21-270а13, в постанові від 22.10.2013 року у справі 21-342а13 дійшов висновку про те, що наявність в ЄАІС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Таким чином суд дійшов висновку, що Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи..

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю, судові витрати сплачені позивачем не стягується за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці ДФС.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 22) до Одеської митниці ДФС (місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-А), про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500010/2017/000008/2 від 21.10.2017 року - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 28.02.2018 року.

Суддя А.А. Радчук.

.