Справа № 826/14101/16
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2018 року № 826/14101/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Покрівельні рішення»
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві
про скасування податкових повідомлень-рішень від 22.08.2016 р. № та від 22.08.2016 р. № ,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Покрівельні рішення» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Покрівельні рішення») звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ДПІ у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № від 22.08.2016 та № від 22.08.2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року суддею Вєкуа Н.Г. прийнято справу до свого провадження у зв'язку з припиненням повноважень судді Іщука І.О., в провадженні якого вона перебувала та не була ним розглянута.

В судовому засіданні 06.06.2017 року представники сторін не заперечили проти переходу у письмове провадження, з урахуванням положень ч.6.ст 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновок контролюючого органу не ґрунтується на нормах чинного податкового законодавства.

Відповідач позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, які наявні в матеріалах справи. Посилається на те, що при проведенні перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку прибуток.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

У відповідності до п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, в порядку ст.76 розділу ІІ Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати платежу з податку на прибуток ТОВ «Покрівельні рішення». За результатами проведеної перевірки Відповідачем складено Акт від 01.08.2016 № 1777/2655-12-06.

Відповідно до Акту, за результатами перевірки було встановлено порушення ТОВ «Покрівельні рішення»: - термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України.

За результатами вищезазначених висновків, Контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення № від 22.08.2016 та № від 22.08.2016 року, якими позивачу за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податоку на прибуток приватних підприємств на підставі статті 126 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України за затримку на 66, 66,66,66,97,127,58,88,52,52,90,118,60,121,57,121,87,118,58,87,57,90,57,232,20 календарних днів в розмірі 913772 грн., 00 коп. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 182 754 грн.40 коп. , та за затримку сплати на 28,28,26,29,24,25,22,20,20,28,27,29,29,26 календарних днів у розмірі 324037, 4 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 32 433, 74 грн.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач, вважаючи, рішення відповідача протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (ПК України).

Згідно ст. 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У відповідності до п.п. 20.1.4, п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, згідно з п. 75.1. ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.1. п. 75.1. ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно з п. 76.1. ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (п. 76.2. ПК України).

Згідно з п. 86.2. ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У відповідності до п. 86.8. ст. 86 ПК України, зокрема, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі акта перевірки від 01.08.2016 № 1777/2655-12-06, однак вказаний акт прийнято з порушенням вимог п. 86.2 ст. 86 ПК України, а саме він не підписаний посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, а отже, як наслідок, акт перевірки не був вручений позивачу, адже документ з такими реквізитами, який надійшов останньому 11.08.2016, не є актом перевірки у розумінні п. 86.2 ст. 86 ПК України.

Матеріали справи не містять доказів на спростування відсутності підпису посадової особи на акті, який був направлений позивачу.

У відповідності до п. 54.1 ст. 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із п.57.1 ст.57 ПК України, платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Отже, вказаною нормою права визначено як осіб, що є платниками авансових внесків, розмір щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, так і порядок сплати таких авансових внесків. При цьому, у названій нормі матеріального права зазначено, що авансові внески сплачуються у порядку і в строки, які встановлено для місячного податкового періоду.

Як вбачається із спірних податкових вимог та свідчать встановлені обставини справи, авансовий платіж з податку на прибуток розрахований позивачем виходячи із показників податкової декларації з податку на прибуток підприємства за дев'ять місяців 2012 року та розрахунків щомісячних авансових внесків, а також законодавчо визначеного розміру авансового платежу (1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року).

Відповідно до п.33.1 ст.33 ПК України, податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів.

Податковим кодексом України визначено наступні види податкового періоду: календарний рік, календарне півріччя, календарні три квартали, календарний квартал, календарний місяць, календарний день (ст.34 ПК України).

Згідно із пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останній календарним днем звітного (податкового) місяця.

Абзацом 1 п.57.1 ст.57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Іншого порядку для сплати грошового зобов'язання за місячний податковий період, Податковим кодексом не визначено.

Законом України від 05.07.2012р. №5083 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні», який набрав чинності 12.08.2012 р., пункт 2 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено абзацом другим такого змісту: «Платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні-лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Отже, вказаними доповненнями до пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у порівнянні із п.57.1 ст.57 ПК України, змінено як розмір авансового платежу так і порядок його сплати у звітних (податкових) місяцях січень-лютий 2013 року. При цьому, вказаною нормою права визначено, що авансові платежі сплачуються протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця

Оскільки, звітним податковим місяцем, у спірному випадку, є січень та лютий 2013 року, то граничним строком сплати авансових платежів за січень 2013 року є 20.02.2013р., за лютий 2013 року - 20.03.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, оскаржувані податкові повідомлення рішення № від 22.08.2016 та № від 22.08.2016 року прийняті з порушенням норм ПК України в частині обчислення строків для визначення суми грошових зобов'язань.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу. Відповідно до абз.1 п. 102.1 ст. 102 цього ж Кодексу контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Тому з урахуванням приписів вищезазначеної статті, самостійне визначення контролюючим органом грошових зобов'язань можливе з 21 серпня 2013 року, проте згідно акту перевірки її проведено з січня 2013 року., тобто охоплено діяльність за межами 1095 денного терміну( з січня по липень 2013 року).

Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку, та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

У відповідності до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строк) сплати суми грошового зобов'язання, у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Виходячи з системного аналізу фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що позивач своєчасно сплатив самостійно визначене грошове зобов'язання з податку на прибуток.

Враховуючи, що контролюючим органом нараховано штрафні санкції за порушення за відсутності законодавчо визначених підстав, отже, податкові повідомлення-рішення № від 22.08.2016 та № від 22.08.2016 року є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на те, що відповідач не довів законність та обґрунтованість спірних податкових-повідомленнь рішень, позовні вимоги ТОВ «Покрівельні рішення» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадови чи службова особа.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 22.08.2016 та № від 22.08.2016 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Покрівельні рішення" () судові витрати у розмірі 3 227,37 грн. (три тисячі двісті двадцять сім гривень тридцять сім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Н.Г. Вєкуа