Справа № 826/9571/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2018 року м. Київ №826/9571/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (далі - Уповноважена особа) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017р. позивач звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 22.08.2017, просить:

1) визнати протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемними бан-ківських договорів, укладених із позивачем, за п. 3 ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

2) зобов'язати Уповноважену особу виконати свої обов'язки і внести позивача до Пере-ліку вкладників, яким виплачують гарантовані законом кошти.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є вкладником ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором про відкриття банківського рахунку від 27.11.2013 №980-002-000000075 і щодо позивача відсутні визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстави для не відшкодування їй коштів, у зв'язку з чим на неї поширюються передба-чені цим Законом гарантії відшкодування коштів, що 19.05.2016 надійшли на її рахунки НОМЕР_3 і НОМЕР_2 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвес-тиційно-розрахунковий центр" (далі - ТОВ "ІРЦ").

Під час розгляду справи 16.11.2017 позивач підтримала позов з наведених підстав.

Відповідач явку свого представника до судового засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причин неприбуття не суду повідомив, у зв'язку з чим та згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017) суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідач подав до суду заперечення, в яких просить відмовити в позові з тих підстав, що договір позики від 13.05.2016 №980-002-000238863, укладений позивачем з ТОВ "ІРЦ", є двостороннім, без участі банку як повіреного, та не є вкладом згідно із Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на наказ тимчасової адміністрації Банку від 01.06.2016 №42/2 про затвердження результатів перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, і акт Комісії №2, згідно з якими встановлено нікчемність правочинів (транзак-цій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "ІРЦ" по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі ,74 грн. відповідно до п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом вста-новлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

27 листопада 2013р. між ОСОБА_1 (Клієнт) і ПАТ "Банк Михайлівський" (Банк) укладено договір банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" №980-002-000000075, згідно з умовами якого Банк за ініціати-вою Клієнта відкриває на його ім'я поточний рахунок НОМЕР_3 (рахунок) в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допо-могою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього Договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банку.

09 вересня 2014р. між ОСОБА_1 (Клієнт) і ПАТ "Банк Михайлівський" (Банк) укладено договір про надання та обслуговування банківських карток НОМЕР_4 та НОМЕР_5.

13 травня 2016р. позивач (Сторона-1) уклала із ТОВ "ІРЦ" (Сторона-2) договір №980-002-000238863 "Суперкапітал" (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) (далі - договір позики №980-002-000238863).

Згідно з умовами цього договору позивач передає у власність ТОВ "ІРЦ" грошові кошти в розмірі 179759,92 грн. на строк не більше 182 дні по 11.11.2016, а ТОВ "ІРЦ" зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти за ставкою 33,54% річних в порядку та на умовах, встановлених цим договором, перерахувавши вказані кошти на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" НОМЕР_3 (кошти у безготівковій формі) та на рахунок НОМЕР_2 (проценти у безготівковій формі). При цьому днем надання суми коштів у власність ТОВ "ІРЦ" вважається день зарахування коштів у розмірі 179759,92 грн. на поточний рахунок товариства відповідно до умов цього договору. Підпунктом 5.4.3 цього договору передбачено право ТОВ "ІРЦ" з власної ініціативи достроково повернути кошти Стороні-1 (позивачу) у будь-який момент дії договору, в тому числі, але не виключно, у випадку, якщо Сторона-1 звернеться із вимогою про дострокове розірвання договору добровільного страхування фінансових ризиків "Капітал".

Також, 13.05.2016 позивач (Сторона-1) уклала із ТОВ "ІРЦ" (Сторона-2) договір №980-002-000238850 (далі - договір позики №980-002-000238850), копія у справі відсутня.

19 травня 2016р. ТОВ "ІРЦ" перераховано на рахунок позивача НОМЕР_3 кошти в сумі 5000 грн. за призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-002-000238850 від 13.05.2016" і кошти в сумі 179759,92 грн. за призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-002-000238863 від 13.05.2016", а разом 184759,92 грн., що підтверджується наявною у справі копією довідки ПАТ "Банк Михайлівський" про стан рахунку НОМЕР_3 від 04.10.2016 №3Г3 (К)/8426.

19 травня 2016р. ТОВ "ІРЦ" перераховано на рахунок позивача НОМЕР_6 кошти в сумі 18,45 грн. за призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-002-000238850 від 13.05.2016" і кошти в сумі 663,04 гр. за призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-002-000238863 від 13.05.2016", а разом 681,49 грн., що підтвер-джується наявною у справі копією довідки ПАТ "Банк Михайлівський" про стан рахунку НОМЕР_2 від 04.10.2016 №3Г3 (К)/8427.

Вказані перекази коштів на загальну суму 185441,41 грн. підтверджуються також наданими відповідачем до суду виписками від 14.11.2017 по особовим рахункам позивача НОМЕР_3 і НОМЕР_6 у ПАТ "Банк Михайлівський" за період з 19.05.2016 по 31.10.2015.

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 №4/БТ "Про відне-сення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних", виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Миха-йлівський" призначено Ірклієнка Ю.П.

13 червня 2016р. виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" з 23.06.2016 до 22.07.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконав-чою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно, призначено Уповноважену особу та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівсь-кий" Ірклієнку Ю.П. з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно.

Рішенням від 01.09.2016 №1702 виконавча дирекція Фонду змінила Уповноважену особу, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" з 05.09.2016, на Волкова О.Ю.

Рішенням від 24.01.2017 №265 виконавча дирекція Фонду делегувала окремі повнова-ження ліквідатора Волкову О.Ю. з 25.01.2017 та призначила Уповноваженою особою Гри-ценка В.В. з 25.01.2017, делегувавши йому також окремі повноваження ліквідатора.

Листом Уповноваженої особи від 19.05.2017 №3Г1(К)/19393 повідомлено позивачу, що оскільки договір від 06.05.2016 №980-024-000234890 укладено ним з ТОВ "ІРЦ" без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного, вказаний договір за своїм суб'єктним скла-дом не відповідає вимогам Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг", з огляду на що відсутні правові підстави для включення інформації про позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду (а.с. 31).

Листом Уповноваженої особи від 04.10.2016 за №3Г3(К)/8426/1 повідомлено позивачу про те, що на підставі ст.ст. 215. 216 ЦК України та ст. 37, пп. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" переказ коштів (транзакція), здійснені ТОВ "ІРЦ" 19.05.2016:

- в сумі 179759,92 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з догово-ром №980-002-000238863 від 13.05.2016",

- в сумі 5000 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-002-000238850 від 13.05.2016", є нікченим.

За результатами розгляду звернення позивача у зв'язку із набранням чинності Законом України від 15.11.2016 №1736-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" (далі - Закон №1736) листом Уповноваженої особи від 09.06.2017 №3Г/20445 повідомлено позивачу, що оскільки договір від 13.05.2016 №980-002-000238863 укладено ОСОБА_1 з ТОВ "ІРЦ" без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного, вказаний договір не відповідає вимогам вказаного закону за суб'єктним складом, з огляду на що відсутні правові підстави для включення позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Спірні правовідносини виникли у сфері функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб і відшкодування за вкладами та стосуються правомірності невключення пози-вача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлено Законом України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №4452 (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський") Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшко-дування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 Закону №4452 (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський"):

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах дого-вору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3);

вкладник - фізична особа (у т.ч. фізична особа-підприємець), яка уклала або на ко-ристь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).

Як було встановлено судом, позивачем укладено з ПАТ "Банк Михайлівський" дого-вір договір банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" №980-002-000000075, на який позивачу надійшли кошти у загальній сумі 185441,41 грн., що підтверджено наявними у справі копіями довідок ПАТ "Банк Михайлів-ський" від 04.10.2016 №3Г3 (К)/8426, від 04.10.2016 №3Г3 (К)/8427, виписок від 14.11.2017 по особовим рахункам позивача НОМЕР_3 і НОМЕР_6 (а.с. 15, 16, 44, 45).

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'я-зується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1).

Частиною 2 цієї статті передбачено право банка використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Статтею 1067 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (ч. 1). Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2).

Операції за рахунком, що виконуються банком, врегулювано нормою ст. 1068 ЦК України, згідно з якою банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (ч. 1). Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (ч. 2). Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перера-хувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахун-кового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ч. 3).

Передбачені Законом №4452 гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні положень ст. 2 цього Закону). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, в тому числі на умовах договору банківського рахунка, у зв'язку з чим та з огляду на встановлені судом обставини справи суд дійшов висновку про належність позивача до вкладників ПАТ "Банк Михайлівський". Зазначений висновок, зокрема, відповідає позиції Вищого адмініст-ративного суду України, наведеній в ухвалі від 13.09.2017 №К/800/16649/17.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 26 цього Закону гарантії Фонду не поширюються на відшко-дування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 4 ст. 26 цього Закону передбачає, що Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення);

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як ауди-тор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення);

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умова-ми відповідно до ст. 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпе-чення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах;

11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Про наявність обставин, визначених у ч. 4 ст. 26 Закону №4452, що є підставою для не відшкодуванням Фондом коштів позивачу, належних останній на її рахунку, ніхто з учасників справи не стверджував, а судом таких обставин у цій справі не встановлено.

Як зазначає представник відповідача і підтверджується наявною у справі копією акта №2 від 01.06.2016 про проведення перевірки правочинів (у т.ч. договорів), які відповідають критеріям нікчемності (а.с. 50), додатку №1 до нього (а.с. 51, 52) Комісією по перевірці правочинів (у т.ч. договорів) на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікче-мними (далі - Комісія), в ході перевірки виявлено, що Банком 19.05.2016 виконано платіжні документи ТОВ "ІРЦ" з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі ,74 грн., при цьому фінансових можливостей товариства, зокрема, залишку кош-тів, було недостатньо для проведення вищенаведених правочинів. Виходячи із наведеного Комісією встановлено, що за ознаками нікчемності та обставин, наведених у додатку до акту, зазначені правочини (транзакції) підпадають під критерії, передбачені п. 7 та п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з наявним у справі витягом з додатку до акта №2 від 01.06.2016 Комісії (а.с. 46) позивача включено до Переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснені перера-хування коштів з поточного рахунку НОМЕР_7 ТОВ "ІРЦ" у сумі 185441,41 грн.

Наказом від 01.06.2016 №42/2, копія якого наявна у справі (а.с. 49), Уповноваженою особою затверджено викладені в акті №2 Комісії результати проведеної перевірки право-чинів (у т.ч. договорів) на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними, та на виконання вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України застосовано наслідки нікчемності правочинів (транзакцій).

Оцінюючи доводи відповідача щодо нікчемності правочину позивачу, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 38 Закону №4452 встановлено, що протягом дії тимчасової адміністра-ції Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у т.ч. договорів), вчинених (укладе-них) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними з підстав, визначених час-тиною третьою цієї статті.

Частиною ж 3 цієї статті передбачено, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспро-можного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без вста-новлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у корис-тування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, пос-луг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факто-ринг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у т.ч. договори), умови яких передбачають платіж чи пере-дачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встанов-лених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у т.ч. договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий право-чин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (перео-формлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону №4452 Фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторо-ни за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону №4452 у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Аналізуючи наведені вище нормативні положення у контексті встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо наявності передбачених п. 7 та п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстав для визнання спірних операцій позивача нікчемними, що відповідно призвело до створення перешкод для відшкодування позивачу коштів за рахунок Фонду.

Посилаючись на наявність визначених п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстав визнання правочинів нікчемними, відповідачем не доведено вказаних обставин.

Як неодноразово вказував Вищий адміністративний суд України у своїх рішеннях, право уповноваженої особи Фонду здійснювати перевірку правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Так, всупереч п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 відповідачем не надано доказів того, що умови укладеного між позивачем і ПАТ "Банк Михайлівський" правочину (договір банківсь-кого рахунку) передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Водночас зміст укладеного з позивачем договору, дослідженого судом, таких умов не передбачає.

Всупереч п. 8 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 відповідач не надав доказів того, що позивач є пов'язаною особою банку і що такий правочин (договір) не відповідає вимогам законодавства України

Всупереч п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 відповідачем не надано доказів здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" після віднесення його 22.12.2015 до категорії проблемних, опе-рацій, укладення (переоформлення) договорів з позивачем, що призвело до збільшення вит-рат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Водночас, як встановлено судом, договір банківського рахунку з позивачем не переоформлювався, інших договорів з Банком позивач не укладав.

Посилання відповідача у своїх запереченнях на встановлені для ПАТ "Банк Михайлів-ський" обмеження постановою Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ, якою цей банк віднесено до категорії проблемних, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки, як вбачається з наявної у справі копії постанови Національного банку України від 27.04.2016 №295/БТ (а.с. 56, 57), якою викладено п. 4 постанови Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ у новій редакції, жодних обмежень щодо укладення з позивачем дого-вору банківського рахунку у ПАТ "Банк Михайлівський" і перерахування коштів на рахунок у відповідача станом на 13-19.05.2016 не було.

Посилання відповідача на здійснення Банком кредитних операцій та на обставини повернення ТОВ "ІРЦ" коштів фізичним особам, а також надані відповідачем до суду копії графіку погашення кредитної заборгованості, договору відступлення права вимоги №1805 від 18.05.2016 і додатків №№1, 2 до нього, реєстру кредитних договорі, договору відступ-лення права вимоги №1 від 19.05.2016 і додатків №№1, 2 до нього, реєстру основних догово-рів (а.с. 58-65), суд не бере до уваги як неналежні докази і відхиляє, оскільки вони не стосуються взаємовідносин між Банком і позивачем та не спростовують відкриття позивачу банківського рахунку.

Посилання відповідача на те, що договір позики, укладений між позивачем і ТОВ "ІРЦ", є двостороннім, суд вважає вірними, адже це не суперечить змісту даного договору. Однак, виходячи з того, що Банк не був стороною цього правочину, то за змістом ч. 3 ст. 38 Закону №4452 цей правочин не підпадає під критерії нікчемності, визначені вказаною нормою, тому твердження відповідача про протилежне суд вважає безпідставними.

Окремо суд зауважує, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження нікчемності правочинів позивача з підстав, визначених у ст. 228 ЦК України, якою визначено загальне поняття нікчемності правочинів.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, АР Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (ч. 1). Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. 2). У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідачем не зазначено і не надано відповідних доказів, які б свідчили про те, що правочин (договір банківського рахунку) є таким, що порушує публічний порядок чи спрямо-ваний на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошко-дження майна держави; не надано судового рішення про визнання недійсним договору банківського рахунку позивача, як і судового рішення за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що визнання відповідачем нікчем-ними правочинів позивача з підстав, визначених у п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452, є необґрунтованим і суперечить вимогам цього Закону.

Враховуючи відсутність підстав для не відшкодування позивачу коштів за рахунок Фонду, визначених цим Законом, суд дійшов висновку про те, що гарантії Фонду поши-рюються на відшкодування позивачу коштів у сумі 185441,41 грн. за його вкладом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №4452 (у редакції, чинній на час відкликання ліцензії) Уповноважена особа складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкоду-вання коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та норматив-но-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 цього Закону Уповноважена особа протягом трьох днів з дня отри-мання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Як встановлено судом, після прийняття 13.07.2016 рішення про відкликання банківсь-кої ліцензії та ліквідацію Банку і отримання цього рішення Фондом, відповідач не включив позивача до переліку вкладників (рахунків), які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом.

Враховуючи, що згідно із ст. 26 Закону №4452 позивач набув право на одержання га-рантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду в сумі 185441,41 грн., однак після отримання Фондом рішення про відкликання ліцензії та ліквідацію Банку не був включений відповідачем до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, з причин (визнання правочинів нікчемними), які не відповідають цьому Закону, суд дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

Посилання відповідача на відсутність у нього договору позики №980-002-000238850 від 13.05.2016, на виконання якого ТОВ "ІРЦ" здійснило переказ коштів у сумі 5018,45 грн. (у т.ч. 18,45 грн. - проценти) на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський", а також на те, що позивач не зверталася до відповідача щодо відшкодування цих коштів, суд вважає формальними і несуттєвими, адже обставина відсутності у відповідача цього договору жод-ним чином не завадила зробити йому висновок про нікчемність правочину та включити транзакції по переказу коштів у сумі 5018,45 грн. до переліку нікчемних правочинів. Крім того, факт надходження коштів на банківський рахунок позивача у сумі 5018,45 грн. не запе-речується відповідачем і підтверджується довідками і виписками по рахунку.

З огляду на те, що визнання відповідачем нікчемними правочинів позивача і допу-щення відповідачем бездіяльність щодо не включення позивача до переліку вкладників (рахунків) ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порушують право позивача на одержання гаран-тованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі 185441,41 грн., а також з метою захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про обґрун-тованість адміністративного позову і наявність підстав для його часткового задоволення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 254 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", який має право на відшкодування коштів у сумі 185441,41 грн. відповідно до договору від 27.11.2013 №980-002-000000075 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

Щодо вимоги про визнання протиправними дій відносно п. 3 ч. 2 ст. 38 Закону №4452, то її буквальне формулювання позивачем у деякій мірі суперечить обставинам справи, оскільки, як встановлено судом, підставою визнання правочинів нікчемними зазначено п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 цього Закону. Крім того, належним способом захисту порушеного права у разі оскарження рішення про визнання правочинів нікчемними є оскарження відповідного розпо-рядчого акта, яким у даному випадку є наказ від 01.06.2016 №42/2 про затвердження резуль-татів перевірки.

З метою повного і ефективного захисту прав та інтересів позивача і згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку про можливість виходу за межі позовних вимог і виз-нання протиправним та скасування наказу від 01.06.2016 №42/2 у частині визнання нікчем-ним правочину позивача.

За цих обставин слід відмовити у задоволенні позову у частині визнання проти-правними дій.

Щодо строку для звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС (в чинній на час подання позову редакції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У листі від 04.10.2016 за №3Г3(К)/8426/1 Уповноваженою особою повідомлено пози-вачу про нікчемність проведених ТОВ "ІРЦ" транзакцій. Однак здійснювати відлік строку на звернення до суду із цим позовом від моменту отримання позивачем вказаного листа, як це наведено у клопотанні про залишення позову без розгляду вх. від 16.11.2017 №80910/17, суд вважає необґрунтованим.

Так, стверджуючи про обізнаність позивача про порушення своїх прав ще у жовтні 2016р., відповідачем не взято до уваги факт звернення позивача на адресу Уповноваженої особи з огляду на прийняття Закону України від 15.11.2016 №1736-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гаранту-вання вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" (далі - Закон №1736), яким внесено зміни до Закону України "Про банки і банків-ську діяльність". Внесені зміни, як вбачається, могли вплинули на правове регулю-вання спірних правовідносин, а тому позивач мала право сподіватись на перегляд відпові-дачем прийнятого ним рішення у листі від 04.10.2016 за №3Г3(К)/8426/1.

Відповідь за результатами звернення позивача з огляду на прийняття Закону №1736-VIII надано Уповноваженою особою листом від 09.06.2017 №3Г/20445, а звернулася до суду з даним - 01.08.2017, тобто в межах визначеного ст. 99 КАС шестимісячного строку, у зв'язку з чим клопотання відповідача про залишення позову без розгляду залишено судом без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 90, 241-246, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_6 (02217, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

2. Визнати протиправним і скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" Ірклієнка Ю.П. від 01.06.2016 №42/2 у частині визнання нікчемним правочину з перерахування коштів з поточного рахунку НОМЕР_7 Това-риства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" на користь ОСОБА_6 у сумі 185441,41 грн.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на лік-відацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1) як вкладника Публічного акціонер-ного товариства "Банк Михайлівський", яка має право на відшкодування коштів у сумі 185441,41 грн. за вкладом відповідно до договору від 27.11.2013 №980-002-000000075 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. Відмовити ОСОБА_6 у задоволенні адміністративного позову у іншій чачтині.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко