Справа № 640/618/18
Суддя: Божко В. В.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/618/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Божко В.В., за участю секретаря Гайфутдінової Б.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 4 батальйону 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

15.01.2018 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача - інспектора роти 4 батальйону 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому позивач просить визнати протиправними дії відповідача, скасувати постанову серії БР № 853642 по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 680,00 грн. та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 03.01.2018 року інспектором роти 4 батальйону 3 УПП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР № 853642 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. Відповідно до постанови він, керуючи транспортним засобом ГАЗ А 079 14, р.н. НОМЕР_1, по вул. Полтавський шлях, 114 в м. Харкові, мав несправності зовнішніх світлових приладів в темну пору доби та не мав відповідного обладнання працездатного вогнегасника та медичної аптечки, чим порушив п. 31.4.7.Е ПДР України. Позивач вважає, що відповідач при винесенні даної постанови порушив норми чинних нормативно-правових актів, його вина у вчиненні правопорушення належним чином не доведено, його твердження не спростовані, оскаржувана постанова прийнята з порушенням ст.283 КпАП України та п.9 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, а саме у графі 6 поліцейським допущено виправлення відомостей щодо номера статті КУпАП за якою позивачу інкриміноване вчинення адміністративного правопорушення, а саме: стаття «121» виправлена на статтю «122» чи навпаки. Всупереч вимогам КУпАП, дана постанова складена за відсутності належних доказів скоєння ОСОБА_1 правопорушення.

Ухвалою судді від 19.01.2018 року було відкрите провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ст. 12, 257, ч. 5 ст. 262, 263 КАС України справа розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх докази, суд доходить висновку про обґрунтованість позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.01.2018 року інспектором роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Харківській області - лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії БР №853642 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно оскаржуваної постанови до ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. Підставами для притягнення позивача до відповідальності стало те, що він керуючи транспортним засобом ГАЗ А 079 14, р.н. НОМЕР_1, по вул. Полтавський шлях, 114 в м. Харкові, мав несправності зовнішніх світлових приладів в темну пору доби та не мав відповідного обладнання працездатного вогнегасника та медичної аптечки, чим порушив п. 31.4.7.Е ПДР України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення, винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 03.01.2018 року Правил дорожнього руху України, а саме п. 31.4.7.Е ПДР України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, оскільки дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст.245,251,280 КУпАП.

В зв'язку з викладеним постанова серії БР № 853642 від 03.01.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. підлягає скасуванню.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, до суду не надійшло доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, скасувати постанову інспектора серії БР №853642 від 03.01.2018 року, якою позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

В зв'язку з наведеним провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Керуючись ст. ст.2, 6-10,77, 205, 229, 241-246,255, 257, 263, ч. 4 ст. 286, 295, 382 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти 4 батальйону 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 853642 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн., винесену інспектором роти 4 батальйону 3 УПП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 КУпАП та закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі ч. 4 ст. 286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя - В.В. Божко