Справа № 805/2758/17-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року справа №805/2758/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Василенко Л.А., Міронової Г.М.,

секретар судового засідання - Чернявська К.Г.

за участю: представника позивача - Помалюк І.В., довіреність 36566/10/05-99/10-05 від 13.12.2017 року,

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі № 805/2758/17-а (головуючий 1 інстанції Христофоров А.Б.) за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу у розмірі 13 169,40грн.

Постановою від 13 листопада 2017 року Донецький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позову на підставі необґрунтованості доводів позовної заяви.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу в якій пославшись на порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року та прийняти нове рішення яким задовольнити позов. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що на даний час відповідач має податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 13 169,40грн. Заборгованість з основного платежу в розмірі 12 933,41грн. виникла в зв'язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання, самостійно визначеного відповідачем у податковій декларації від 17.07.2015 року за № за 2015 рік в сумі 5 310,16 грн., та рішення про розстрочення грошового зобов'язання № 43/05-22-25 від 19.02.2015 року за період з липня 2015 року по грудень 2015 року в сумі 7623,25грн. Крім того, сума нарахованої пені з єдиного податку з фізичних осіб становить 235,99грн. Апелянт також зазначив, що в порушення норм Податкового кодексу України, відповідачем не сплачені узгоджені суми податкового зобов'язання з єдиного податку. Вважає, що відповідачем не було надано доказів виконання податкового обов'язку у спосіб, визначений Податковим кодексом України.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та наголошувала на її задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість з основного платежу в розмірі 12 933,41 грн. виникла в зв'язку з несплатою відповідачем узгодженої суми податкового зобов'язання, самостійно визначеного відповідачем у податковій декларації від 17.07.2015 року за № за 2015 рік в сумі 5 310,16 грн., та рішення про розстрочення грошового зобов'язання № 43/05-22-25 від 19.02.2015 року за період з липня 2015 року по грудень 2015 року в сумі 7623,25 грн.

Вказане рішення про розстрочення грошового зобов'язання № 43/05-22-25 від 19.02.2015 року було прийнято податковим органом на підставі укладеного з відповідачем Договору про розстрочення податкових зобов'язань від 19.02.2015 року за № 43/25-014 на загальну суму 13 929,90грн.

Так, рішенням про розстрочення податкових зобов'язань від 19.02.2015 року на період з 16.03.2015 року по 15.12.2015 року, тобто на 10 місяців з сплатою рівними частками у розмірі 1329,29грн. на місяць, було розстрочено суму податкового боргу з єдиного податку за 4 квартал 2014 року.

Крім того, податковим органом платнику податків нарахована пеня в розмірі 235,99 грн., яка виникла у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкових зобов'язань з єдиного податку з фізичних осіб на виконання вимог п.п.129.1.1 п.129.1, п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України.

На адресу боржника позивачем було надіслано податкову вимогу за № 1096-17 від 14.09.2016 року, яка отримана відповідачем 02.10.2016 року.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючи органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Органом стягнення, у відповідності до приписів п.п. 14.1.137. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, є державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Тобто, позивач в даних правовідносинах є суб'єктом владних повноважень, який реалізує повноваження надані йому Податковим кодексом України.

Відповідно до положень статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 20.1.18. статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54, п. 56.11 ст. 56 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України, яка визначає строки сплати податкового зобов'язання, встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі п.54.3 ст. 54 ПК України визначено випадки, коли контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.

Платник податків несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого контролюючим органом узгодженого грошового зобов'язання (п. 54.5 ст. 54 вказаного Кодексу).

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На підставі пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129, п. 131.1 ст. 131 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Відповідно до п.п. 95.1 - 95.3 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Проте, колегія суддів звертає увагу на платіжне доручення від 03.02.2015 року за № 22 на суму 13 500грн. з призначенням платежу - єдиний податок за 4 квартал 2014 року, яке було прийнято до виконання Відділенням № 1 м. Слов'янська ПАТ «Енергобанк», про що мається відповідний штамп банку.

З листа відповіді № 43/39.21 від 05.03.2015 року вбачається, що ПАТ «Енергобанк» постановою Правління Національного банку України від 12.02.2015 року № 96 віднесено до категорії неплатоспроможних у зв'язку з чим платіжне доручення від 03.02.2015 року за № 22 на суму 13 500грн. не виконано.

Згідно положень статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року за № 2346-III (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Згідно положень пункту 22.4 статті 22 цього ж Закону при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання, погашення платником податків податкового зобов'язання відбувається в момент подання до банку платіжного доручення на перерахування суми податку до бюджету.

Приписами пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції (а.с.31).

Відтак, матеріалами справи підтверджено факт прийняття банком розрахункового документа позивача на виконання, а відтак платник податку не може нести відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 4 квартал 2014 року.

Аналізуючи обставини справи колегія суддів вважає, що, Договір про розстрочення суми податкових зобов'язань відповідача з єдиного податку за 4 квартал 2014 року було укладено сторонами у зв'язку з не виконанням банком своїх зобов'язань, а саме, порушення порядку своєчасного та повного внесення/зарахування податків/зборів до бюджетів або державних цільових фондів. Сторонами по справі дана обставина не заперечується.

Крім того, згідно даних інтегрованої картки платника податків, відповідачем з 19.02.2015 року (день укладання Договору про розстрочення податкових зобов'язань) та протягом 2015 року були сплачені податкові зобов'язання з єдиного податку в розмірі 9210грн., а саме, платіжними дорученнями від 10.03.2015 року за № 97 на суму 1350грн., від 18.03.2015 року за № 103 на суму 308грн., від 27.04.2015 року за № 108 на суму 2241грн., від 18.05.2015 року за № 109 на суму 5078грн., від 19.05.2015 року за № QS22229909 на суму 233грн., які згідно приписів Податкового кодексу України були зараховані позивачем в рахунок сплати податкового боргу та пені з єдиного податку попередніх податкових періодів (а.с. 15-20).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача відсутній податковий боргу з єдиного податку з фізичних осіб.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 243, 244, 272, 250, 283, 311, 313 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі № 805/2758/17-а за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі № 805/2758/17-а - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 статті 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Л.А. Василенко

Г.М. Міронова