Справа № 700/572/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа №700/572/16-а

адміністративне провадження №К/9901/7589/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Коваленко Н.В., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016р. (головуючий суддя - Чаку Є.В., судді - Мєзєнцев Є.І., Літвінова Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

встановив:

У липні 2016р. ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії державного службовця.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що отримує пенсію як державний службовець в розмірі 80 % заробітної плати. 16.06.2016р. звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії державному службовцю, в зв'язку з підвищенням заробітної плати та посадових окладів працюючим державним службовцям з 01.12.2015р., на яку отримала відмову. Таку відмову позивачка вважає незаконною, оскільки відповідачем порушено норми Конституції України, зокрема щодо зворотної дії нормативно-правових актів в часі, обмеження соціальних стандартів, та така відмова суперечить усталеній практиці Європейського суду з прав людини.

Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 05.10.2016р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016р. постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 05.10.2016р. скасовано, та прийнято нову, якою позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною відмову Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії.

Зобов'язано Звенигородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області здійснити з 01.07.2016р. у відповідності до статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) перерахунок та виплату пенсії державного службовця призначеної в розмірі 80% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу, винагороди за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані відпустки та індексації за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.12.2015р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких норматив правових актів», та довідки Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Черкаській області №4199X23-12-05-02 від 16.06.2016р. про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 80% з урахування різниці проведених виплат.

З рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначає, що у зв'язку із змінами до законодавства положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців, втратили чинність. Таким чином, на переконання відповідача, ОСОБА_1 не має права на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 21.03.2012р. перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 80% від суми заробітної плати, що становить 2964,78грн.

16.06.2016р. позивач звернулась до відповіда із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013, до якої додала довідку Звенигородської обєднаної ДПІ головного управління ДФС у Черкастькій області від 16.06.2016р. №4199/23-12-05-028.

Листом №3261/08 від 21.06.2016р. відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії мотивуючи тим, що починаючи з 01.06.2015р. органи Пенсійного фонду України пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р., пенсії не призначають і не перераховують, оскільки з 01.05.2016р. ЗУ «Про державну службу» № 3723-ХІІ втратив чинність на підставі ЗУ «Про державну службу» №889-VІІ від 10.12.2015р., яким не передбачено проведення перерахунків пенсії державним службовцям.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.12.2015р. чинним законодавством України не визначено суб'єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу». Суд першої інстанції додатково зазначив, що відмова відповідача у перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яка ним отримувалась до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що право на перерахунок пенсії позивачу було гарантоване Законом України «Про державну службу» в чинній на час призначення пенсії редакції, а відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Так, статтею 37-1 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ) в редакції, яка діяла до 01.01.2015р., було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Разом з тим, 01.01.2015р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014р. №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі Закон № 76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015р. делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання в період з 01.01.2015р. по 01.12.2015р. знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 Постанови Кабінету Міністрів України №865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, пунктами 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01.12.2015р., пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: "форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики".

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова Кабінету Міністрів України №1013 не містить.

Отже, з 01.12.2015р. по 01.05.2016р. чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

У ході реформування системи державного управління 10.12.2015р. прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, - Закон України від 10.12.2015р. № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIII) .

Зазначений Закон набув чинності 01.05.2016р., у зв'язку з чим положення Закону України від 16.12.1993р. №3723-XII "Про державну службу" частково втратили чинність, у тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Натомість у ст.90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

Посилання позивача на порушення статті 22 Конституції України у зв'язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже ані Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, ані стаття 90 Закону №889-VIII, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, зважаючи на практику Верховного Суду України (справа № 21-953а17) та Верховного Суду (справа №359/5905/16-а) у подібних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції, у свою чергу, невірно застосував норми матеріального права, що призвело до незаконного скасування судового рішення, яке відповідає закону.

Відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, а тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 345, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016р. скасувати, а постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 05.10.2016р. залишити в силі

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Н.В. Коваленко

В.М. Кравчук