Справа № 826/10753/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2018 року № 826/10753/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни
до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві
провизнання незаконною та скасування постанови, визнання протиправними дій,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна Марина Анатоліївна (надалі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про накладення штрафу від 02.08.2017 в межах виконавчого провадження №54182315;

- визнати незаконною та скасувати постанову відповідача від 02.08.2017 про накладення штрафу в межах виконавчого провадження №54182615 в сумі 5100 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що оскаржувані дії та постанова не відповідають вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, заперечень на позов не надав, про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Із заявами/клопотаннями до суду не звертався.

Відповідно до положень ч.6 ст.128 КАС України (в редакції, чинній на момент вчинення судом процесуальної дії), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача в судове засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження, а рішення винесено з урахуванням п.10 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження ВП № 54182315 з примусового виконання виконавчого листа № 826/20410/15, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва 12 червня 2017 року про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну М.А. акцептувати (визнати) кредиторські вимоги ОСОБА_3 на суму 53 361,34 грн., внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» шляхом включення акцептованих вимог ОСОБА_3 на суму 53 361,34 грн. як таких, що підлягають задоволенню у другу чергу та подати зміни, внесені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк», на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

22 червня 2017 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54182315, якою боржника зобов'язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

В даному випадку суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження. Разом з цим, відповідачем, в порушення вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства, до матеріалів справи не надано матеріалів виконавчого провадження та/або доказів надіслання (вручення) позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.06.2017, хоча відповідно до п.6 резолютивної частини ухвала суду про відкриття провадження у справі, відповідача зобов'язано надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дій, з приводу яких подано позов.

В подальшому, 02.08.2017, у зв'язку з не виконанням позивачем рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу ВП №54182315, якою на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіну М.А. накладено штраф в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5100 грн (17 грн. (н.м.д.г.) *300).

Незгода позивача із вказаною вище постановою про накладення на нього штрафу зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч.1 ст.5 Закону).

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Так, згідно із ч. 6 ст. 26, ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

За рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з аналізу викладених норм, штраф накладається на боржника у разі невиконання рішення без поважних причин у встановлений строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Водночас, необхідним також є повідомлення боржника, шляхом надіслання рекомендованим листом із повідомленням про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання його виконати рішення суду у встановлений законодавством строк.

Отже, підставою для прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу є невиконання боржником без поважних причин рішення у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, за умови обізнаності боржника про таку постанову та про строк, у який він може добровільно виконати таке рішення.

Як вже зазначено вище судом, суб'єктом владних повноважень в підтвердження власної правової позиції до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження направлення (вручення) позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого дії відповідача щодо винесення постанови про накладення штрафу від 02.08.2017 в межах виконавчого провадження №54182315, не можна вважати правомірними.

Разом з цим, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про неможливість, в будь-якому випадку, застосування державним виконавцем до позивача штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з урахуванням наступного.

За змістом ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

В даному випадку відповідач застосував до позивача штраф в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає розміру застосування штрафу за невиконання рішення юридичною особою.

Пунктом 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відтак, оскільки Уповноважена особа не має статусу юридичної особи, а є посадовою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, застосування до позивача штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян не неправомірним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про накладення штрафу від 02.08.2017 в межах виконавчого провадження №54182315.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 02.08.2017 про накладення штрафу в межах виконавчого провадження №54182615 в сумі 5100 грн.

4. Присудити на користь Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ідентифікаційний код 19017842, адреса: 02096, м. Київ, вул. Харківське шосе, 49) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (ідентифікаційний код 35011660, адреса: 02094, м.Київ, ВУЛ.КРАКІВСЬКА, будинок 20).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович