Справа № 805/4441/17-а
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 р. Справа№805/4441/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу адміністративний позов Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, м. Покровськ до публічного акціонерного товариства «Макіївський коксохімічний завод», м. Покровськ про стягнення заборгованості у розмірі 72331,68 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Красноармійське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства «Макіївський коксохімічний завод» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.10.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 72331,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з даними особового рахунку страхувальника у публічного акціонерного товариства «Макіївський коксохімічний завод» наявна заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.10.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 72331,68 грн.

Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком. Відповідачеві надсилалися повідомлення про фактичний розрахунок витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, але витрати відшкодовані не були, в звязку з чим утворилась заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 01.10.2017 року по 30.11.2017 року за списком № 1 у розмірі 72331,68 грн.

Оскільки, зазначена сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач, на підставі частини другої Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663, просив суд стягнути суму заборгованості з відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2017 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та виклику учасників справи та запропоновано відповідачу у пятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

Ухвалою суду від 11 січня 2018 року, позовну заяву вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

07 лютого 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача до суду не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 28.02.2018 року надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача до суду не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

24.01.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», жодні підприємства не зобовязані компенсувати витрати на виплату та доставку пенсій.

Також, відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Верховною Радою України визначено ряд тимчасових заходів для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. Згідно ст. 10 зазначеного закону, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Враховуючи наявність відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України, представник відповідача вважає, що підприємство звільнено від відповідальності за неналежне виконання відповідного зобовязання.

З урахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову Пенсійного фонду.

24.01.2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що до суми фактичних витрат, понесених ПФУ, інших складових, крім визначених інструкцією №22-1, не заявлено.

Враховуючи положення частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги та заперечення, дослідивши докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, суд встановив наступне.

Відповідач публічне акціонерне товариство «Макіївський коксохімічний завод» металургійний завод» є юридичною особою, .

Позивачем на підставі розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV в частині пенсій призначених відповідно до пунктів «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначено розмір витрат, які підлягають відшкодуванню публічним акціонерним товариством «Макіївський коксохімічний завод» за період з 01.10.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 72331,68 грн.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058) останній визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Отже, спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058) та іншими нормативно-правовими актами (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною другою розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пільгових пенсій. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Згідно пункту 6 Інструкції «Про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 (далі Інструкція № 21-1), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 6.4 розділу 6 Інструкції 21-1 встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно положень пункту 6.5 Інструкції 21-1 розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Згідно з пунктом 6.7 розділу 6 Інструкції 21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Отже, підприємство зобов'язане відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій.

Красноармійське обєднане управління Пенсійного фонду України в період з 01.10.2017 року по 30.11.2017 року здійснювало доставку та виплату пільгових пенсій за Списками № 1 працівникам публічного акціонерного товариства «Макіївський коксохімічний завод».

Таким чином, відповідач повинен відшкодувати УПФ витрати за доставку та виплату пільгових пенсій за Списками №1 з 01.10.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 72331,68 грн.

На час розгляду справи доказів погашення відповідачем вказаної заборгованості суду не надано.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, як на ознаку протиправності вимог Пенсійного фонду, на досягнення особами, яким виплачені пенсії, пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з огляду на наступне.

Згідно абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Разом з тим, предметом позову по даній справі є відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Таким чином, відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не повязується з досягненням працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Крім того у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що особи, пенсії яких заявлені до відшкодування не досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно розрахунків трудового стажу, судом встановлено, що спірні особи набули певного трудового стажу, саме працюючи на підприємстві відповідача у справі.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи відповідача, що особи яким були призначені, нараховані та виплачені пенсії не є його працівниками.

Крім того, суд наголошує, що наявність сертифіката Торгово-промислової палати України та перебування на територія де проводилася антитерористична операція, не звільняє відповідача від обовязку щодо відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що отримавши розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не оскарживши їх у встановленому законом порядку, наявні всі підстави для відшкодування відповідачем понесених позивачем витрат.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі №804/19942/14 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області до Комунального підприємства «Солонянська друкарня» Солонянської районної ради Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по відшкодуванню пільгових пенсій, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

З огляду на зазначене та беручи до уваги докази, які наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги УПФ про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за період з 01.10.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 72331,68 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до публічного акціонерного товариства «Макіївський коксохімічний завод» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.10.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 72331,68 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Макіївський коксохімічний завод» (місцезнаходження: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Торгівельна, 106А, ) на користь Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Центральна, 154, м. Покровськ, Донецька область, 85302) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.10.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 72331 (сімдесят дві тисячі триста тридцять одна) грн. 68 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Лазарєв В.В.