Справа № 601/2037/17
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 601/2037/17

27 лютого 2018 рокум. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Маринюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Кременецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільській області про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області про визнання неправомірною відмови відповідача щодо перерахування позивачу пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу та зобов'язання відповідача провести перерахунок його пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу, зарахувавши в пільговому обчисленні - рік роботи за один рік і шість місяців - період його роботи із 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990 в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та виплатити пенсію починаючи з 13.06.2015, про допуск до негайного виконання постанови суду та стягнення з відповідача витрат пов'язаних з розглядом справи.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 у справі № 601/2037/17 закрито провадження в частині позовних вимог про допуск до негайного виконання постанови суду та стягнення з відповідача витрат на оплату праці адвоката.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач із 13.06.2015 отримує пенсію за віком, яку управління ПФУ нарахувало без урахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі, оскільки згідно записів у трудовій книжці про роботу, ОСОБА_4 в періоди з 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990 працював на постійній основі на підприємствах, які розташовані на території Російської Федерації в районах Крайньої Півночі.

У зв'язку з чим, позивач звернувся у 2017 р. до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати йому пенсію з урахуванням часу його навчання до загального стажу роботи та пільгового обчислення стажу, зарахувавши в пільговому обчисленні - рік роботи за один рік і шість місяців - період роботи з 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990 в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, провести перерахунок призначеної пенсії за віком та виплатити пенсію з 13.06.2015.

Однак, листом від 13.11.2017 № 23/Р-11 відповідач повідомив позивача, що з 13.06.2015 йому буде проведено перерахування пенсії з урахуванням періоду навчання з 30.09.1971 по 03.03.1972 який не враховано при первинному призначенні пенсії, а щодо перерахування пенсії з урахуванням стажу роботи та пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відмовив. Мотивуючи тим, що в наданих довідках про роботу в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі не міститься необхідної інформації для зарахування стажу роботи з 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною та звернувся з позовом до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що Пенсійний фонд України правомірно відмовив позивачу в перерахуванні зазначеної пенсії, оскільки позивач не надав копії договору, укладеного на три роки, які підтверджували роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, свідоцтва про бронювання житла у зв'язку з роботою в районах Крайньої Півночі на підставі трудового договору та в трудовій книжці були відсутні відповідні записи (відмітки) про користування пільгами, а також інші документи, які підтверджували роботу в зазначених місцевостях на підставі строкового договору укладеного на три роки.

З огляду на зазначене та посилаючись на відзив на позовну заяву від 11.01.2018 № 170/07 просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Суд встановив, що позивач звернувся у жовтні 2017 р. до відповідача із заявою (арк. справи 8 - 9), в якій просив перерахувати йому пенсію з урахуванням часу його навчання до загального стажу роботи та пільгового обчислення стажу, зарахувавши в пільговому обчисленні - рік роботи за один рік і шість місяців - період роботи з 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990 в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, провести перерахунок призначеної пенсії за віком та виплатити пенсію з 13.06.2015.

Листом від 13.11.2017 № 23/Р-11 (арк. справи 10 - 11) відповідач повідомив позивача, що з 13.06.2015 йому буде проведено перерахування пенсії з урахуванням періоду навчання з 30.09.1971 по 03.03.1972 який не враховано при первинному призначенні пенсії, а щодо перерахування пенсії з урахуванням стажу роботи та пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відмовив. Мотивуючи тим, що в наданих довідках про роботу в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі не міститься необхідної інформації для зарахування стажу роботи з 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990. У зв'язку з такою відмовою позивач звернувся з позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Кременецькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

31.10.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати йому пенсію з урахуванням часу його навчання до загального стажу роботи та пільгового обчислення стажу, зарахувавши в пільговому обчисленні - рік роботи за один рік і шість місяців - період роботи з 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990 в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, провести перерахунок призначеної пенсії за віком та виплатити пенсію з 13.06.2015 (а.с.8-9).

Листом від 13.11.2017 № 23/Р-11 відповідач повідомив позивача, що з 13.06.2015 йому буде проведено перерахування пенсії з урахуванням періоду навчання з 30.09.1971 по 03.03.1972 який не враховано при первинному призначенні пенсії, а щодо перерахування пенсії з урахуванням стажу роботи та пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відмовив. Мотивуючи тим, що в наданих довідках про роботу в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі не міститься необхідної інформації для зарахування стажу роботи з 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990 (10-11).

З вказаної відповіді позивач дізнався про порушення, на його думку, органом Пенсійного фонду України його права на належне пенсійне забезпечення, оскільки вважав, що вказаний період роботи повинен бути зарахований до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, в пільговому обчисленні - з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Судом також встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_4 з 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990 року працював в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме:

з 20.10.1983 по 13.01.1988 року водієм автомобіля другого класу Коголимського управління механізованих робіт №3 в подальшому перейменованого в Коголимське ДУМР тресту "КНССДР".

з 18.01.1988 по 23.11.1989 водієм автомобіля другого класу ПО "Когалимнефтеспецстрой" ССУ - 1 в подальшому перейменованого в СУМР-2 тресту "Когалимнефтеспецстрой";

з 24.11.89 по 01.10.1990 водієм автомобіля другого та в подальшому першого класу кооперативу "Омега".

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до абз. 1 п. 5 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

Статтею 5 цього Указу передбачено надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року № 1908-VII «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з п'яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, - за умови укладання трудового договору, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Згідно з п. 7 вказаної Інструкції трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пп. «б» п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до метеріалів справи та пояснень сторін, звертаючись до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач надв, зокрема:

- трудову книжку, в якій містяться записи про роботу позивача з 20.10.1983 по 13.01.1988 року у Коголимського управління механізованих робіт №3 в подальшому перейменованого в Коголимське ДУМР тресту "КНССДР", з 18.01.1988 по 23.11.1989 у ПО "Когалимнефтеспецстрой" ССУ - 1 в подальшому перейменованого в СУМР-2 тресту "Когалимнефтеспецстрой"; з 24.11.89 по 01.10.1990 в кооперативі "Омега", а саме в місцевостях які прирівняні до районів Крайньої Півночі (а.с. 11-13);

- довідку Західно - Сибірської філії ООО "Бурової компанії "Євразія" №356/10 від 01.10.2015 року, про отримані виплати ОСОБА_4за період з листопада 1983 року по грудень 1989 року для визначення пенсії (а.с.27).

Отже, факт роботи позивача з 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990 в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, підтверджується записами у трудовій книжці і довідкою, в яких зазначено періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та користування пільгами, передбаченими відповідними нормативно-правовими актами.

З огляду на наведене право позивача на пільги, що передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі, зокрема право на зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, щодо вказаного періоду повністю підтверджено.

Враховуючи наведене орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував вказаний період в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає повноваження суду при вирішенні справи, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19.02.2009 року, п. 33) повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачем, надані позивачем документи підтверджують необхідність зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоду роботи позивача з 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990 в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи.

З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язання відповідача зарахувати позивачу до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, вказаний період її роботи в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи, і провести перерахунок пенсії та виплату недоплаченої суми пенсії з 13.06.2015 року, тобто з дати, з якої просить позивач.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_2 виданий Кременецьким РВУМВС України в Тернопільській області 15 липня 2010р., РНОКПП НОМЕР_1) до Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області (47003, Тернопільська обл., м. Кременець,вул. Чорновола,2, ) про визнання неправомірною відмови відповідача щодо перерахування позивачу пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу та зобов'язання відповідача провести перерахунок його пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу, зарахувавши в пільговому обчисленні - рік роботи за один рік і шість місяців - період його роботи із 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990 в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та виплатити пенсію починаючи з 13.06.2015, - задовольнити повністю.

Відмову щодо перерахування ОСОБА_4 (АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_2 виданий Кременецьким РВУМВС України в Тернопільській області 15 липня 2010р., РНОКПП НОМЕР_1) пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області (47003, Тернопільська обл., м. Кременець,вул. Чорновола,2, ) від 13.11.2017 №23/Р-11 визнати неправомірною та скасувати.

Зобов'язати Кременецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільській області (47003, Тернопільська обл., м. Кременець, вул. Чорновола,2, ) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_2 виданий Кременецьким РВУМВС України в Тернопільській області 15 липня 2010р., РНОКПП НОМЕР_1) з урахуванням пільгового обчислення стажу, зарахувавши в пільговому обчисленні - рік роботи за один рік і шість місяців - період його роботи із 20.10.1983 по 13.01.1988, з 18.01.1988 по 23.11.1989, з 24.11.1989 по 01.10.1990 в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі та виплатити пенсію починаючи з 13.06.2015.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 березня 2018 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.