Справа № 802/2584/17-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2018-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 березня 2018 р. Справа № 802/2584/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що управління соціального захисту населення Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради листом від 27.11.2017 за №08-00-019-51278 протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Таке рішення відповідача, на переконання позивача, є протиправним, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Ухвалою від 02.01.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та зазначено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Крім того, відповідачу встановлений 15-денний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 162 КАС України та 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення в порядку ст. 164 КАС України, а позивачу - 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив в порядку ст. 163 КАС України.

19.01.2018 на адресу Вінницького окружного адміністративного суду надійшов відзив представника Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на позовну заяву, згідно якого він заперечує проти задоволення позову. Окремо зазначає про те, що відповідачем у даній справі є не Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, а Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, оскільки управління є структурним підрозділом та підпорядковується Департаменту, крім того зазначає, що саме до повноважень Департаменту належить забезпечення діяльності комісії з питань призначення населенню субсидій та інших видів державних допомог, веде облік та здійснює виплату внутрішньо переміщеним особам з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Також зазначає, що місто Петровськ Луганської області не відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Крім того, посилаючись на витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначає, що Краснолуцька міська рада та Петровська міська рада є різними юридичними особами та розташовані за різним місцезнаходженням. Так, відповідач зазначає, що з 03.06.2017 право на отримання щомісячної адресної допомоги на наступний строк позивач втратила, оскільки м. Петровське Луганської області, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р розташоване в іншому регіоні, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Ухвалою від 08.02.2018 суд призначив розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 20.02.2018.

14.02.2018 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення, зокрема, позивач зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України № 79-р від 07.02.2018 внесено зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 та до переліку населених пунктів внесено на території, яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження включено місто Петрово-Красносілля (Петровське) Луганської області. З урахуванням зазначеного, позивач просить задовольнити адміністративний позов.

Ухвалою від 20.02.2018 суд замінив неналежного відповідача у справі - управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на належного - Департамент соціальної політики Вінницької міської ради; витребував у Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради належним чином завірений витяг рішення міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань, оформлене протоколом № 47 від 21.11.2017, яким відмовлено позивачеві у призначенні допомоги як внутрішньо переміщеній особі з 26.10.2017. Розгляд справи був відкладений на 27.02.2018.

В судове засідання, призначене на 27.02.2018, учасники справи не прибули, будучи належним чином повідомлені, водночас надали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на наведене вище, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також достатність письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку розглянути та вирішити справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 є вимушеною переселенкою з тимчасово непідконтрольної території Луганської області та на даний момент проживає в м. Вінниці, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.04.2016 № 509623326.

У грудні 2017 року позивач отримала повідомлення управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 27.11.2017 № 08-00-019-51278 про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до зазначеного повідомлення рішенням міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань, яке оформлене протоколом № 47 від 21.11.2017 позивачу відмовлено в призначенні з 26.10.2017 допомоги як внутрішньо переміщеній особі згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014.

При цьому, у повідомленні від 27.11.2017 № 08-00-019-51278 зазначено, що місто Петровське не відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, які затверджені Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з такого.

Процедуру та підстави надання щомісячної адресної допомоги визначено Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 із змінами та доповненнями (далі - Порядок №505).

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 № 370, яка набула чинності 03.06.2017, були внесені зміни до Порядку № 505.

Так, відповідно до абзаців 1,2 пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 (Офіційний вісник України, 2014 p., № 92, ст. 2655; 2015 p., № 98, ст. 3368).

Відповідно до п. 2 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" Міністерству внутрішніх справ, Службі безпеки за поданням Антитерористичного центру при Службі безпеки щомісяця вносити в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо внесення змін до переліків, затверджених цим розпорядженням.

Як випливає із матеріалів справи, позивачем подано заяву про призначення щомісячної адресної допомоги, що передбачена Порядком № 505. Згідно копії паспорта позивача місце реєстрації зазначено: АДРЕСА_1.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин місто Петровське Луганської області не було включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11 2014 №1085-р.

Згідно з відповіддю № 6/13-6864 від 06.12.2017 Луганської обласної військово-цивільної адміністрації на адвокатський запит зазначено, що м. Петрово-Красносілля Петровської міської ради входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади (бюджетні установи, підприємства та організації, які належать до сфери їх управління) не здійснюють свої повноваження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на сході України, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України.

Отже, станом на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги вона мала право на отримання такої допомоги як внутрішньо переміщена особа з окупованої території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відтак, відмова комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань, оформлена протоколом № 47 від 21.11.2017 про відмову у призначенні з 26.10.2017 допомоги як внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 є протиправною.

Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 № 79-р "Про внесення змін у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085" внесено зміни у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014. № 1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 92, ст. 2655; 2015 р., № 36, ст. 1090, № 98, ст. 3368).

Так, згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження внесено м. Петрово-Красносілля (м. Петровське).

Отже, станом на момент розгляду справи по суті спірні правовідносини врегульовані законодавством. Дані обставини підтверджують право позивача на отримання адресної допомоги як внутрішньо переміщеної особи, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства"(Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку, що вимога позивача щодо зобов'язання відповідача призначити їй допомогу як внутрішньо переміщеній особі є належним способом захисту порушеного права.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено, правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_1) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення міської ради з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань, яке оформлене протоколом № 47 від 21.11.2017 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні з 26.10.2017 допомоги як внутрішньо переміщеній особі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014.

Зобов'язати Департамент соціальної політики Вінницької міської ради (21050, м.Вінниця, вул. Соборна, 50, ) призначити ОСОБА_1 допомогу як внутрішньо переміщеній особі з 26.10.2017 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович