Справа № П/811/399/17
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 року м.Дніпро справа № П/811/399/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Уханенка С.А.,

суддів: Дадим Ю.М. Богданенка І.Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 р. (суддя Т.М. Кармазина ) по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на публічній службі , -

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 06.11.2015 №383 о/с в частині звільнення її з посади оперуповноваженого сектору розкриття майнових злочинів відділу карного розшуку кримінальної міліції Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області згідно з пунктами 8 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та з пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- поновити її на даній посаді оперуповноваженого сектору розкриття майнових злочинів відділу карного розшуку кримінальної міліції Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області з 06 листопада 2015 року.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем з грубим порушенням п.9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та п."г" ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а також трудового законодавства, оскільки вона не відмовлялась від проходження служби в поліції, їй не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, не було перевірено можливості подальшого використання на службі. Крім того, зазначає, що її було звільнено під час перебування у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що суперечить вимогам ч.3 ст.184 Кодексу законів про працю України.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 06.11.2015 №383 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору розкриття майнових злочинів відділу карного розшуку кримінальної міліції Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області згідно з пунктом 8 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, відповідно до п.64"г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору розкриття майнових злочинів відділу карного розшуку кримінальної міліції Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області з 07 листопада 2015 року.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді звернена до негайного виконання.

Не погодившись з постановою суду, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, грубе порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 2008 року проходила службу в органах внутрішніх справ України, що підтверджується матеріалами справи (а.с.12, 46).

Наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області "По особовому складу" від 17.03.2015 №101 о/с з 19 березня 2015 року по 27 грудня 2017 року старшому лейтенанту міліції ОСОБА_1 оперуповноваженому сектору розкриття майнових злочинів відділу карного розшуку кримінальної міліції Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.10).

Наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області "По особовому складу" від 06.11.2015 №383 о/с, згідно з п.8 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, відповідно до пункту 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору розкриття майнових злочинів відділу карного розшуку кримінальної міліції Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил через скорочення штатів (а.с.11).

Не погоджуючись з діями відповідача та наказом про звільнення, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено, що при прийнятті оскаржуваного наказу він діяв у спосіб, визначений діючим законодавством, а отже наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 06.11.2015 №383 о/с в частині звільнення позивача у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" Положення (через скорочення штатів) не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої істанції з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580).

Відповідно до положень цього нормативного акту, викладених у пунктах 8 - 10 Прикінцевих та перехідних положень, в органах внутрішніх справ мало місце скорочення штатів.

Як зазначено у пункті 8, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

В пунктах 9 та 10 встановлено порядок вивільнення працівників міліції. Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, жодної вакантної посади позивачу, при звільненні, не пропонувалось.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

В той же час, питання вивільнення працівників, які мають певні пільги, в тому числі вагітних жінок, жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда спеціальним законом не врегульовано, тому згідно із частиною 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Таким законом, в даному випадку, є Кодекс законів про працю України.

За приписами частини третьої статті 184 цього Кодексу звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, окрім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Тобто, звільнення, вказаних осіб, можливе лише у випадку повної ліквідації підприємства, установ, організації з обов'язковим працевлаштуванням.

Згідно фактичних обставин, встановлених судом, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Не дивлячись на зазначені обставин, наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 06.11.2015 №383 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" Положення (через скорочення штатів) без вжиття заходів по працевлаштуванню.

З урахуванням наведених обставин та норм права суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування наказу та зобов'язання у поновленні ОСОБА_1 на посаді, яку вона обіймала до звільнення, оскільки відповідачем порушено її право, передбачене статтею 184 Кодексу законів про працю України та не доведено факт ліквідації установи, в якій вона працювала.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати судове рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального чи процесуального права. Зокрема, як зазначалося вище, позивач як жінка, що має дитину віком до трьох років та перебуває у відпустці по її догляду, не може бути звільнена з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби в органах внутрішніх справ без працевлаштування.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо неправомірності відмови суду першої інстанції в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та визнання поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки згідно матеріалів справи позивачу стало відомо про її звільнення 20.02.2017 року (під час отримання витягу з наказу і трудової книжки), при цьому відповідачем належних і допустимих доказів на спростування даного факту не надано.

Таким чином, в межах доводів апеляційної скарги, порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Вирішуючи питання можливості касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції суд виходить з положень ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції від 15 грудня 2017 року, якою справи з приводу звільнення з публічної служби віднесені до справ незначної складності, а п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України визначено, що справи незначної складності не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко