Справа № 815/2543/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2018 року

Київ

справа №815/2543/17

адміністративне провадження №К/9901/1568/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 у справі №815/2543/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Чорноморське відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Чорноморське відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу від 12.01.2017 №63 "Про покарання працівників Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області" в частині притягнення ОСОБА_2, старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №3 Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20.07.2017, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 12.01.2017 №63.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.10.2016 №1077 о/с капітан поліції ОСОБА_2 призначений старшим інспектором - черговим сектору реагування патрульної поліції №3 Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

23.11.2016 працівниками управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснено перевірку планово-виконавчої, обліково-реєстраційної дисципліни, готовності до дій у надзвичайних ситуаціях, організації інших напрямків оперативно-службової діяльності Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30.11.2016 №2988 призначено службове розслідування. За результатами проведення службового розслідування складено висновок від 28.12.2016 №5/1-2367, яким встановлено, що позивач порушив вимоги пункту 10.1 Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.04.2009 №181, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.08.2009 за №786/16802. Зокрема, позивач неналежним чином поставився до виконання посадових обов'язків в частині здійснення контролю за пропускним режимом до адмінбудівлі відділення поліції, в результаті чого 23.11.2016 працівники УОАЗОР ГУНП безперешкодно проникли до приміщення чергової частини через відкриті двері. При перевірці КЗЗ позивачем не був витребуваний припис на право перевірки, що свідчить про неналежне зберігання ним озброєння та недотримання вимог пункту 12.2 Інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2008 №141. Крім того, позивач показав дуже низький рівень знань наказів Міністерства внутрішніх справ України, які регламентують діяльність чергової частини. Вільного доступу громадянам до книги скарг та пропозицій вказаним працівником не забезпечено.

На підставі висновку Головним управлінням Національної поліції в Одеській області прийнято наказ №63 від 12.01.2017 "Про покарання працівників Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області", яким капітану поліції ОСОБА_2 черговому сектору реагування патрульної поліції №3 Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області оголошено догану.

Суди попередніх інстанцій приймаючи оскаржувані судові рішення виходили з того, що оспорюваний наказ є необґрунтованим, оскільки прийнятий відповідачем без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття. Зокрема, судами першої та апеляційної інстанцій зазначено, що позивач заперечував той факт, що він не витребував припис на проведення перевірки. Проте, на порушення вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230, під час проведення службового розслідування не було відібрано пояснень у інспектора чергової частини ОСОБА_5, який знаходився поруч з позивачем на момент проведення перевірки. Також, відповідачем не відібрано пояснення в особи, яка змогла безперешкодно потрапити до адмінбудівлі та начальника сектору патрульної поліції №3 Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_6, який зі слів позивача зайшов до приміщення разом з цією особою. Щодо посилань на незабезпечення позивачем вільного доступу до книги скарг та пропозицій, то судами попередніх інстанцій зазначено, що відповідачем не вказано конкретних дат допущених порушень. Відповідачем на порушення пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230, не визначено конкретну особу, яка проводитиме службове розслідування. На думку судів попередніх інстанцій, відповідачем не було ознайомлено позивача з наявними у матеріалах справи посадовими інструкціями на момент проведення перевірки, у зв'язку з чим позивач не був ознайомлений з переліком своїх функціональних обов'язків та нормативно-правових актів, які повинен був знати для їх виконання. Судами наголошено, що в оспорюваному наказі відсутні будь-які обґрунтування застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани та не наведено причин неможливості застосування більш м'якого стягнення.

Відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Одеській області подано касаційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що матеріалами службового розслідування підтверджується, що позивачем допущені порушення статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (а саме абзаців 2, 5, 8-9, 11), пункту 12.2 Інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2008 №141, пунктів 4.35, 6.2, 10.1 Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.04.2009 №181, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.08.2009 за №786/16802, що виразилось у неналежному виконанні позивачем своїх службових обов'язків. Вважає, що висновки судів попередніх інстанцій не відповідають обставинам справи.

Позивач - ОСОБА_2 до закінчення встановленого судом строку відзиву на касаційну скаргу не подав.

Перевіривши доводи та вимоги касаційної скарги, а також правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних рішень і ухвалення нового рішення, встановлені статтею 351 КАС України, відсутні.

За приписами пункту 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію"" від 23.12.2015 №901-VIII, до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., N 29, ст. 245 із наступними змінами).

Відповідно до частини статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 року №3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з статтею 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною 1 статті 7 Дисциплінарного статут визначено обов'язки осіб рядового і начальницького складу та вказано, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників (абзац 2); дотримуватися норм професійної та службової етики (абзац 5); стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою (абзац 8); постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень (абзац 9); виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету (абзац 11).

У свою чергу, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з частиною 1 статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Частинами 6, 10 цієї статті визначено, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

При цьому, частиною 4 цією статті передбачено, що порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Зокрема, порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (надалі - особи РНС) у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073 (надалі - Інструкція №230).

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з пунктом 3.2 Інструкції №230, службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 Інструкції №230 передбачено, що виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право, у тому числі: викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування; проводити одночасні опитування осіб, у поясненнях яких про обставини порушення є суттєві розбіжності. Одночасне опитування проводиться за згодою опитуваних осіб, про його проведення складається довідка; ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування.

Підпунктом 6.2.2 пункту 6.2 Інструкції №230 встановлено, що виконавець (голова, члени комісії), який (які) проводив(ли) службове розслідування, є відповідальним(и) за повноту, усебічність і об'єктивність висновку службового розслідування та не повинен(ні) допускати розголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Таким чином, притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності здійснюється на підставі відомостей про вчинений ним дисциплінарний проступок, обставини якого відображаються у висновку службового розслідування, що повинен відповідати вимогам щодо повноти, усебічності та об'єктивності.

Судами попередніх інстанції на основі досліджених під час розгляду справи доказів встановлено, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та винесення оспорюваного наказу стало виявлення відповідачем за наслідками проведеного службового розслідування порушення норм статті 7 Дисциплінарного статуту, пункту 12.2 Інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2008 №141, пунктів 4.35, 6.2, 10.1 Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.04.2009 №181, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.08.2009 за №786/16802 та низький рівень знань позивачем наказів Міністерства внутрішніх справі, які регламентують діяльність чергових частин.

Відповідно до пункту 12.2 Інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2008 №141 (надалі - Інструкція №141), особи, перелічені в підпунктах 12.1.1 - 12.1.5 Інструкції здійснюють перевірки при пред'явленні службового посвідчення. Інші працівники разом з посвідченням зобов'язані пред'явити спеціальний дозвіл на право перевірки озброєння встановленого зразка (додаток 11) за підписом Міністра, його першого заступника або заступника - начальника Головного штабу МВС. У ГУМВС, УМВС, міських та лінійних управліннях право підпису дозволу мають начальники, їх перші заступники та заступники - начальники штабів. Дозвіл скріплюється гербовою печаткою.

Згідно з пунктом 4.35 Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.04.2009 №181, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.08.2009 за №786/16802 (чинної на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Інструкція №181), перед початком перевірки черговий перевіряє документи прибулих та встановлює їх повноваження. У разі проведення перевірки чергової частини надає службову документацію, особисто або за його дорученням інший член добового наряду здійснює супровід перевіряючих. Після закінчення перевірки пропонує посадовим особам зробити запис про виявлені недоліки в книзі перевірок (додаток 5) та доповідає про результати начальникові ОВС і черговій частині вищого рівня.

Пунктом 10.1 Інструкції №181 передбачено, що організація та забезпечення пропускного режиму до адміністративного будинку покладаються на начальника ОВС, а контроль за здійсненням пропускного режиму - на чергову частину. З метою контролю черговий зобов'язаний провести інструктаж працівника міліції, який здійснює допуск до адміністративного будинку ОВС, перевірити знання службових обов'язків, наявність журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених; здійснювати контроль за несенням служби і веденням журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених.

Крім того, пункт 6.2 Інструкції №181 визначає, що до обов'язків чергового віднесено забезпечення вільного доступу осіб до книги скарг і пропозицій (додаток 9).

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що під час проведення службового розслідування відповідач не звернув увагу на ту обставину, що позивач заперечував факт нездійснення ним перевірки документів особи, яка прибула до відділення поліції для проведення перевірки та дозволу на проведення перевірки, про що зазначив у своїх письмових поясненнях і вказав, що дану обставину може підтвердити інспектор чергової частини Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_5, який знаходився поруч з позивачем. Позивач вказав, що зустрів перевіряючого спочатку біля дверей чергової частини ззовні, однак, до неї перевіряючий зайшов разом з начальником сектору реагування патрульної поліції №3 Чорономорського відділення поліції ОСОБА_6, який відрекомендував перевіряючого, як уповноважену на перевірку особу. Разом з тим, відповідачем під час проведення службового розслідування не відібрано пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що свідчить про порушення ним вимог Інструкції №230. Крім того, суди попередніх інстанцій з'ясували, що посадові інструкції старшого інспектора - чергового групи реагування патрульної поліції були зареєстровані в канцелярії Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області лише 02.12.2016, тобто, після проведення перевірки. Також, в матеріалах службового розслідування відсутні докази на підтвердження незабезпечення позивачем вільного доступу до книги скарг та пропозицій і з них не можливо встановити особу, відповідальну за проведення службового розслідування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України. суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості перевіряти правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права інакше, аніж на підставі встановлених ними обставин щодо відсутності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

З урахуванням встановлених судами першої та апеляційної інстанції обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів у тій частині, що при проведенні відповідачем службового розслідування не дотримано вимог щодо його повноти, всебічності і об'єктивності, а тому оспорюваний наказ, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, не може вважатися обґрунтованими, а є неправомірним і підлягав скасуванню.

За приписами частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на наведене, касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Одеській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Одеського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 - залишенню без змін.

Керуючись статтями 341-343, 350, 355-356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 у справі №817/2543/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Чорноморське відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду