Справа № 461/8239/17
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/8239/17
Провадження №2-а/461/84/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Городецької Л.М.,

при секретарі Думичі Р.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання до вчинення дій, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 18 липня 2017 року та 06 вересня 2017 року ОСОБА_1 подано до ЛМР заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Личаківській, 167. Однак, двічі відповідачем - Управлінням земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради вказані вище заяви були повернуті позивачу без розгляду на сесії ЛМР. Стверджує, що Управлінням земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради неправомірно не допущено розгляд заяв ОСОБА_1 на пленарному засіданні ЛМР, а відповідачем ЛМР не дотримано принципу рівності перед законом, та неупередженості, оскільки він раніше за ОСББ «На Війтівській» звернувся із заявою про виготовлення проекту землеустрою, однак його заяву так і не було розглянуто з дотриманням вимог ст.ст. 2, 10, 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Поряд з тим, вважає, що земельна ділянка на вул.Личаківській, 167 у м.Львові відноситься до земель м.Львова, що не надані у власність або користування, вона не межує із прибудинковими територіями, а відтак відноситься до вільних земель міста. Просить суд: визнати неправомірною бездіяльність Львівської міської ради з розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.09.2017 р. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Личаківській, 167; зобовязати Львівську міську раду розглянути на пленарному засіданні сесії, подану ОСОБА_1 від 06.09.2017 р. заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Личаківська, 167 у м.Львові у строки, порядку та спосіб, передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування» та Земельним кодексом України, прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства рішення; вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 30 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 04 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідачів: ЛМР та Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування ЛМР ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві. Додатково надала пояснення про те, що вимоги позивача до ЛМР є безпідставними, адже із заявою від 06.09.2017 року №3-Л-76311/АП-3403 про погодження місця розташування земельної ділянки із наданням дозволу на виготовлення проекту землеустрою ОСОБА_1 звертався до Львівського міського голови м.Львова, який є окремим субєктом адміністративних правовідносин. Поряд з тим, стверджує, що питання розгляду заяв (клопотань) на отримання земельної ділянки віднесено до повноважень управління земельних ресурсів департаменту містобудування ЛМР, тоді як Львівська міська рада приймає рішення в порядку, встановленому регламентом міської ради. Розгляду будь-якого питання на пленарному засідання сесії міської ради передує робота з перевірки питань, перевірки наданих документів, підготовки проекту ухвали, пояснювальної записки, тощо.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідачів дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівської міської ради зі заявою від 18 липня 2017 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Личаківській, 167, яка зареєстрована за номером 3-Л-59379/АП-2403.

10 серпня 2017 року Управлінням земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради ОСОБА_1 повідомлено про неможливість вирішення питання висловленого у зверненні вказаному вище (а.с.10). Управлінням повідомлено позивача про те, що територія на вул.Личаківській, 167 відповідно до плану зонування Личаківського району знаходиться в зоні Ж-2 (зона малоповерхової житлової забудови ( до 4 пов.). Також, запропонована ОСОБА_1 земельна ділянка входить в межі прибудинкової території будинків №№2, 4, 6, 8 на вул.Козланюка та вул.Личаківській, 165 у м.Львові.

Крім того, ОСОБА_1 повторно було подано заяву до Львівської міської ради від 06 вересня 2017 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Личаківській, 167, яка зареєстрована за номером 3-Л-76311/АП-2403.

Однак, 12 вересня 2017 року Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради листом відповіддю повідомило ОСОБА_1 про неможливість вирішення питання висловленого у зверненні вказаному вище з аналогічних мотивів наведених у попередньому листі - відповіді (а.с.11).

Управлінням повідомлено позивача про те, що територія на вул.Личаківській, 167 відповідно до плану зонування Личаківського району знаходиться в зоні Ж-2 (зона малоповерхової житлової забудови ( до 4 пов.).

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім того, ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Як встановлено матеріалами справи, заяви ОСОБА_1 від 18 липня 2017 року та від 06 вересня 2017 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Личаківській, 167, не були вирішені на пленарному засіданні Львівської міської ради.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд звертає увагу на особливу важливість принципу «належного урядування», який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», п. 120, «Онер'їлдіз проти Туреччини», п. 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі», п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії», п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини», п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).

Порядок, за яким діє відповідач субєкт владних повноважень, повинен відповідати вимогам законності, а також чіткості та передбачуваності.

Таким чином, вирішення заяв позивача повинно було відбуватись в порядку, визначеному Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто на пленарному засіданні ЛМР, адже саме такий спосіб прийняття рішення про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку передбачений законодавством і саме прийняття рішення в такий спосіб свідчитиме про прозорість і ясність дій органу місцевого самоврядування.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, оскільки представником відповідачів не надано доказів належного розгляду заяв позивача від 18.07.2017 року та від 06.09.2017 року з дотриманням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування», суд приходиться до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.116, 118 ЗК України, з урахуванням ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання до вчинення дій, задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Львівської міської ради з розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.09.2017 р. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Личаківській, 167.

Зобовязати Львівську міську раду (м.Львів, пл.Ринок,1) розглянути на пленарному засіданні сесії, подану ОСОБА_1 від 06.09.2017 р. заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Личаківська, 167 у м.Львові у строки, порядку та у спосіб, передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України, рішення.

Стягнути пропорційно з Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено в повному обсязі 07 березня 2018 року.

Суддя Л.М.Городецька