Справа № 826/9180/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2018 року № 826/9180/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 в інтересах малолітньої дочки - ОСОБА_2
до1. Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни, 2. Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)
третя особаОСОБА_4
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дочки - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом (з урахуванням уточнення позовних вимог від 28.11.2017 року) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни (далі - Державний реєстратор, відповідач 1), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (далі - відповідач 2) третя особа: ОСОБА_4» (далі - ОСОБА_4.) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни № 27850652 від 18.01.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими проведено державну реєстрацію права власності наквартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянки України, серія та номер НОМЕР_4, виданий 09.07.2011, видавник: Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, країна громадянства: Україна, та на підставі яких внесено запис № 12947419, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- зобов'язання Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) внести до Державного реєстру прав запис про скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни № 27850652 від 18.01.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянки України, серія та номер НОМЕР_4, виданий 09.07.2011, видавник: Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, країна громадянства: Україна, та на підставі яких внесено запис № 12947419, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2016 року суддею Арсірієм Р.О. відкрито провадження у справі №826/9180/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

04 жовтня 2016 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2017р. №6002 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25), адміністративну справу №826/9180/16 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року суддею Амельохіним В.В. справу № 826/9180/16 прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27850652 від 18.01.2016 державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянки України, серія та номер НОМЕР_4, виданий 09.07.2011, видавник: Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, країна громадянства: Україна, є незаконним, протиправним та підлягає скасуванню, оскільки таке рішення прийнято на підставі рішення суду, яке є підробленим.

У судовому засіданні, призначеному на 08.02.2018 року, представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 1, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни, у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Згідно наданих до суду письмових заперечень, відповідач 1 зазначав, що при прийняті оскаржуваного рішення діяв в межах наданих йому повноважень.

Представник відповідача 2, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні в частині позовних вимог, заявлених до нього. Згідно наданих до суду письмових заперечень, відповідач 2 звертає увагу, що Департамент наділений повноваженнями внести запис про скасування державної реєстрації прав виключно у випадку скасування судом рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав.

Окрім цього, відповідач 2 зазначає, що в силу положень статей 49 та 51 Кодексу адміністративного судочинства України, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не являється єдиним суб'єктом державної реєстрації прав.

Третя особа, ОСОБА_4, у судове засідання не з'явилася, письмових пояснень щодо позовних вимог до суду не подала.

08 лютого 2018 року ухвалено про продовження розгляду справи у порядку спрощеного провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

22 жовтня 2015 року між ОСОБА_6 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 7029, за умовами якого Продавець передає, а Покупець купує та приймає квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 122, 00 (сто двадцять два) кв.м., житлова площа - 59, 40 (п'ятдесят дев'ять цілих, сорок сотих) кв.м.

01 грудня 2015 року відповідно до Договору дарування квартири № 1374, ОСОБА_1 (Дарувальник) подарувала (передала безоплатно у власність), а ОСОБА_7, який діє в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_2 (Обдаровувальна) прийняв у дарунок квартиру за номером 33 (тридцять три) в будинку АДРЕСА_1

Згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.12.2015 року за № 48764852, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2.

В подальшому, як зазначає позивач, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, він дізнався, що вищевказану квартиру, яка належить його малолітній доньці, зареєстровано за ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_6, виданий 09.07.2011 р. Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві), на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (№ 27850652 від 18.01.2016), яке було прийнято державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любов'ю Миколаївною.

Незгода з вказаним рішенням відповідача 1, обумовила позивача до суду за захистом прав та інтересів своєї малолітньої дочки - ОСОБА_2.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) (в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Пунктом першим частиною першою ст. 2 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно..

У той же час, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

Згідно частини першої ст. 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 18 Закону № 1952-IV).

Відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Порядок) державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав (п. 9 Порядку)

При цьому, відповідно до п. 40 вказаного Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 28 Закону України "Про державну реєстраціюречових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Частиною четвертою ст. 18 Закону № 1952-IV передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Водночас частиною першою ст. 24 Закону № 1952-IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частини другої ст. 24 Закону № 1952-IV передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

З аналізу наведених положень вбачається, що рішення про державну реєстрацію прав приймається за умови подання заявником достатніх та належним чином оформлених документів, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а також підстав для відмови у державній реєстрації.

Як встановлено матеріалами справи, рішення відповідачем 1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 122, 00 (сто двадцять два) кв.м.,в т.ч. житлова площа - 59, 40 (п'ятдесят дев'ять цілих, сорок сотих) кв.м. було прийнято на підставі заяви від 15.01.2016 року (реєстраційний номер № 15272809) та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22.12.2015 року, поданих ОСОБА_4.

З наданої відповідачем 1 копії реєстраційної справи щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2, судом встановлено наступне.

15 січня 2016 року ОСОБА_4 подано до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме щодо виникнення права власності на вказану вище квартиру. До вказаної заяви, третьою особою було додано:

- квитанції № , № від 14.01.2016 року про сплату адміністративного збору за державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та за надання інформації з реєстру;

- копію паспорту;

- копію ідентифікаційного коду;

- копію ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22.12.2015 року.

Зокрема, з наданої копії ухвали Апеляційного суду м. Києва вбачається, що згідно її резолютивної частини, судом визнано за ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 122, 00 кв.м., житлова площа - 59, 40 кв.м. за рахунок погашення суми боргу.

Згідно відмітки суду «станом на 13.01.2016 року вказана ухвала набрала законної сили».

Зі змісту вказаної копії ухвали суду вбачається, що Апеляційним судом м. Києва рішення від 22.12.2015 року було прийнято по цивільній справі № 22-ц/796/12284/2015 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2015 року про стягнення боргу за борговим документом.

При цьому, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 (батько ОСОБА_2) за фактом незаконного заволодіння квартирою, що належить його дочці, звернувся з заявою до Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, за результатами розгляду якої останнім було внесено вказані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004236.

Під час досудового розслідування, старшим слідчим СВ Облолонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві здійснено дії щодо направлення до Апеляційного суду м. Києва запиту про надання копії ухвали від 22.12.2015 року.

Матеріали справи містять відповідь на вказаний запит, відповідно до якого Апеляційним судом м. Києва повідомлено, що в його провадженні перебувала справа № 22-ц/796/12284/2015 за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_8 про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду за апеляційною скаргою ОСОБА_9 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.09.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено частково. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року скасовано. Питання про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційним судом м. Києва також повідомлено, що будь-яких інших рішень 22.12.2015 року у справі № 22-ц/796/12284/2015 судом не ухвалювалося.

Водночас, з інформації наданої Оболонським районним судом м. Києва від 30.11.2017 року, згідно бази даних автоматизованої системи документообігу суду в період з 1 січня 2013 року по 30 листопада 2017 року справ за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 судом не зареєстровано, також будь-яких справ, у яких стороною була б ОСОБА_2, судом також не зареєстровано.

При цьому, судом береться до уваги той факт, що згідно Свідоцтва про народження від 28.12.2013 року Серії НОМЕР_5, ОСОБА_2 народилася АДРЕСА_3 року, в той час, як згідно вказаної вище ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22.12.2015 року, вбачається, що 14.05.2015 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 75 000, 00 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, та неповернення вказаної суми в строк стало підставою для звернення останньої до суду з позовом до Оболонського районного суду м. Києва про стягнення суми боргу, позовні вимоги якої рішенням від 01.10.2015 року задоволено в повному обсязі, що в свою чергу стало підставою для звернення третьою особою до Апеляційного суду м. Києва про стягнення боргу за борговим документом та визнання за ОСОБА_4 права власності на вказану вище квартиру.

Вказані вище факти свідчать про те, що подана до відповідача 1 ухвала Апеляційного суду м. Києва від 22.12.2015 року, як підстава виникнення у третьої особи права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 122, 00 кв.м., житлова площа - 59, 40 кв.м., була виготовлена, шляхом її підроблення.

Суд зазначає, що згідно абзацу 2 пункту 5 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (далі - Порядок № 1141) під час формування та реєстрації заяви про державну реєстрацію права власності у базі даних про реєстрацію заяв і запитів додатково до відомостей, обов'язковість зазначення яких передбачено затвердженою відповідно до законодавства формою такої заяви, до зазначеної бази даних вносяться такі відомості: підстава для виникнення права власності: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; тип об'єкта нерухомого майна (у разі реєстрації заяви щодо об'єкта нерухомого майна).

Пунктом 10 Порядку № 1141 передбачено, що під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта цього права; (обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

Відповідно до п. 11 вказаного порядку пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами:

1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи:

2) за адресою об'єкта нерухомого майна / місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради.

Під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор додатково здійснює пошук інших заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на те саме майно та рішень судів про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією таких прав, у базі даних про реєстрацію заяв і запитів (п. 12 Порядку).

У той же, час суд звертає увагу на те, що станом на час прийняття оскаржуваного рішення, Законом № 1952-IV не було передбачено положення, відповідно до якого державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень (п. 4.ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV). Вказані зміни було внесено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 06.10.2016 року № 1666-VIII, який набрав чинності 02.11.2016 року.

Вказаного обов'язку не було передбачено і Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1127.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону № 1952-IV відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Аналіз вказаних вище обставин та положень нормативно-правових актів, свідчить про те, що третьою особою було надано документи для проведення державної реєстрації права власності на квартиру у відповідності до вимог Закону, а також зважаючи на відсутність передбачених нормами Закону підстав для відмови у проведенні такої реєстрації, відповідачем 1 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27850652 від 18.01.2016 щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянки України, серія та номер НОМЕР_4, виданий 09.07.2011, видавник: Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, країна громадянства: Україна.

Втім, враховуючи те, що 22.12.2015 року Апеляційним судом м. Києва не приймалося ухвали, якою за ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) визнано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 122, 00 кв.м., житлова площа - 59, 40 кв.м. за рахунок погашення суми боргу, яка належала на праві приватної власності малолітній ОСОБА_2, суд приходить до переконання, що підстава набуття права власності на вказану квартиру, з якою звернулася третя особа до відповідача 1, є такою, що отримана в незаконний спосіб, а саме шляхом підроблення відповідного документа, та такою, що ввела в оману державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни.

А тому, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про протиправність рішення відповідача 1 від 18.01.2016 № 27850652 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими проведено державну реєстрацію права власності наквартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянки України, серія та номер НОМЕР_4, виданий 09.07.2011, видавник: Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, країна громадянства: Україна, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню.

У той же час, щодо вимоги про зобов'язання Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) внести до Державного реєстру прав запис про скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни № 27850652 від 18.01.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянки України, серія та номер НОМЕР_4, виданий 09.07.2011, видавник: Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, країна громадянства: Україна, та на підставі яких внесено запис № 12947419, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону № 1952-IV (у редакції, яка діє станом на момент розгляду справи судом), у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З урахуванням викладеного, у разі набрання даним судовим рішенням законної сили позивач не позбавлений права на звернення до відповідного органу реєстрації з вимогою про скасування запису про державну реєстрацію, внесеного на підставі рішення, скасованого у судовому порядку.

Слід зазначити, що представником відповідача 2, на якого наразі, у тому числі, покладено обов'язок державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, підтверджено у письмових запереченнях проти позову факт того, що у разі задоволення заявлених позовних вимог законодавством України передбачений обов'язок останнього внести записи про скасування записів Державного реєстру прав незалежно від участі у судовій справі.

Також слід зазначити, відповідно до частини 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб'єкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

акредитовані суб'єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Отже, суд дійшов до висновку, вказана позовна вимога є передчасною, а обов'язок в частині скасування реєстраційного запису, внесеного на підставі рішення, скасованого у судовому порядку, є законодавчим обов'язком відповідного органу державної реєстрації.

Беручи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Абзацом другим частини п'ятої статті 139 КАС України встановлено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дочки - ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни № 27850652 від 18.01.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими проведено державну реєстрацію права власності наквартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянки України, серія та номер НОМЕР_4, виданий 09.07.2011, видавник: Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві, країна громадянства: Україна, та на підставі якого внесено запис № 12947419, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

3. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дочки - ОСОБА_2 відмовити.

4. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дочки - ОСОБА_2 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін