Справа № 489/3169/17
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 489/3169/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Потапчука В.О.

суддів - Семенюк Г.В.

- Шляхтицький О.І.

при секретарі - Алексєєвій Н.М.

за участю адвоката Мельник І.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Звягінцева Олександра Валерійовича, Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Звягінцева Олександра Валерійовича, Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що постанову винесено з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим апелянт просив скасувати оскаржувану постанову та прийняту нову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

15 червня 2017 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Миколаєві, по пр. Миру - вул. 1 Лінія, наближаючись до пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід, не зменшив швидкість руху та не зупинився, щоб дати дорогу, чим створив для пішохода перешкоду. Його було зупинено інспектором УПП та винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 477956 за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вищевказаним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи відповідачем відбувся із повним додержанням вимог закону, так як було досліджено докази, вислухано правопорушника, винесено Постанову та запропановано її отримати, окрім того сам факт порушень ПДР позивачем доведено.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення та Правилам дорожнього руху.

В апеляційній скарзі вказується на те, що зазначена постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2017 року та ухвалення нової постанови, якою адміністративний позов задовольнити. Окрім того апелянт зазначає, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу інспектор УПП суттєво порушив права водія.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі -ПДР).

Згідно з п.1.1 ПДР вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Так, частиною 2 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:…, зокрема, і за частинами першою, другою і третьою статті 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).

З наведеного вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення у зв'язку із вчиненням правопорушення, яке передбачено, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП не складається.

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення, що передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 на місці вчинення такого правопорушення.

До такого ж висновку дійшов Верховний суд в постанові від 31 січня 2018 року у справі К/9901/5974/18 (489/1525/16-а).

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 вказаної Інструкції № 1395 від 07 листопада 2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.п.18.1 ПДР водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП України передбачено відповідальність та стягнення за порушення проїду пішохідного переходу, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів..

Дослідивши матеріали справи, а саме оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення серії БР №477956 від 15 червня 2017 року, колегією суддів встановлено, що вказана постанова інспектором прийнята у зв'язку з порушенням позивачем п.п. 18.1 ПДР, оскільки, в порушення вимог ч.1 ст. 122 ч.1 КпАП України, «водій, наближаючись до пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи не зменшив швидкість автомобіля та не зупинився щоб дати дорогу чим створив перешкоду для них». /а.с.9/

Вищевказані обставини мають відео підтвердження, з якого дійсно вбачається, що позивач не надав перевагу у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, чим порушив п.п. 18.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КпАП України, а тому оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення прийнята інспектором УПП правомірно.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що з тексту оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії БР №477956 від 15 червня 2017 року не вбачається того, що особа оспорює допущене нею порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, що є додатковим підтвердженням правомірності дій інспектора щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення на місці вчинення такого правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу є правомірним, а тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Звягінцева Олександра Валерійовича, Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 20 лютого 2018 року.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Семенюк Г.В.

Суддя: Шляхтицький О.І.