Справа № 813/3753/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/474/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Макарика В.Я., Ільчишин Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року (головуючий суддя Гулкевич І.З., 14 год. 30 хв., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним і скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в якому просив визнати протиправним та скасувати п.1 наказу начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 р «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення догани заступнику начальника штабу начальника відділу управління службовою підполковнику ОСОБА_1 та визнати протиправним і скасувати дисциплінарне стягнення «догана», що накладене на підполковника ОСОБА_1 наказом начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 р «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано п.1 наказу начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 р «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення догани заступнику начальника штабу-начальнику відділу управління службою підполковнику ОСОБА_1 , у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить таке скасувати та прийти нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що 08 червня 2017 року першим заступником начальника Львівського прикордонного загону - начальником штабу на ім`я начальника Львівського прикордонного загону було опрацьовано доповідну записку, інвентарний №6871, про те, що п`ять військовослужбовців прикордонного загону у відповідності до затверджених графіків у травні місяці 2017 року не організували та не здійснили перевірку зміни охорони.
Наказом начальника Львівського прикордонного загону від 12 червня 2017 року №144-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» притягнуто до дисциплінарної відповідальності п`ять військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , з них: три заступники начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та два заступники начальника штабу, серед яких і відповідач, який заступав старшим оперативної групи 04 травня 2017 року.
Факт відсутності здійснення перевірки позивачем підтверджується відсутністю підпису позивача в книзі видачі разових посвідчень на право перевірки варти за 04 травня 2017 року.
Перевірка зміни охорони по АДРЕСА_1 визначена графіком контролю, затвердженим наказом начальника Львівського прикордонного загону від 05 грудня 2016 року №210-од «Про організацію служби військ у Львівському прикордонному загоні у 2017 році», алгоритмами роботи старшого оперативної групи (додаток 5 до наказу начальника Львівського прикордонного загону від 29 квітня 2017 року №53-од) та складу оперативної групи ІНФОРМАЦІЯ_1 (додаток 6 до наказу начальника Львівського прикордонного загону від 29 квітня 2017 року №53-од).
Алгоритмами роботи старшого оперативної групи та складу оперативної групи Львівського прикордонного загону, графіком контролю командуванням прикордонного загону за організацією, несенням служби особами добового наряду і зміни охорони та дотриманням персоналом прикордонного загону встановленого розпорядку дня визначена щоденна перевірка несення служби зміною охорони по АДРЕСА_1 складом персоналу, який призначений в склад оперативної групи по прикордонному загону.
Відповідно до графіку служби групи оперативного контролю, чергових частини та здійснення ними перевірок вартової та внутрішньої служби на період з 01 по 16 травня 2017 року, затвердженого начальником Львівського прикордонного загону, позивач ніс службу старшим оперативної групи 04 травня 2017 року.
Враховуючи вищезазначене, твердження позивача що не проводилась службова перевірка, не встановлено коли саме позивач не здійснив перевірку, чи вчинено правопорушення під час виконання службового обов`язку, чи були у позивача підстави і повноваження здійснювати таку перевірку є хибними та такими, що не відповідає дійсності.
Твердження позивача, що Львівський прикордонний загін порушив порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності також не відповідає дійсності з огляду на те, що ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. Статтею 84 того ж статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Статтею 87 вищезазначеного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення.
Окрім того, пунктом 29 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 14 лютого 2005 року № 111 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.02.2005 року №261/10541), визначено: накладення на військовослужбовців дисциплінарних стягнень: «попередження про неповну службову відповідність», «пониження в посаді», «пониження у військовому званні на один ступінь», «пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду», «позбавлення сержантського (старшинського) звання», «позбавлення військового звання», «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю» без проведення службового розслідування забороняється. Дисциплінарне стягнення «Догана» відсутнє у вищезазначеному переліку.
Позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності без проведення службового розслідування тому, що його вина була встановлена і необхідності проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини не було.
Щодо того, чи було під час накладення стягнення враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, тривалість його служби та рівень знань про порядок її проходження, то апелянт зазначає, що ці питання особливо ретельно вивчались начальником Львівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України.
Так ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначає: стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до дисциплінарної відповідальності.
За стан дисципліни у військовій частині відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення(абзац 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551 -XIV).
Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність (абзац 6 статі 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV).
Притягуючи до дисциплінарної відповідальності за нездійснення перевірки зміни охорони, начальник Львівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб визначений законом, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження було надано, обґрунтовано, неупереджено і прав позивача, при цьому порушено не було, а тому підстав у задоволенні позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання до вчинення певних дій у суду не було.
Підставами для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності визначеними статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, є невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
Дисциплінарна відповідальність, військовослужбовців настає, за правопорушення, які пов`язані з виконанням службових обов`язків.
Отже, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення. Вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.
Відповідно до норм ч.4 ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Адміністративний суд, в свою чергу, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.
З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.
Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченими ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
З огляду на вказане, право відповідача на вчинення дій, зокрема, щодо прийняття рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення та проведення службового розслідування, є дискреційним повноваженням, а тому задоволення позовних вимог в цій частині є формою втручання в дискреційні повноваження державного органу.
Окрім цього, суд дійшов хибного висновку, що позивач не був уповноважений командуванням прикордонного загону здійснювати перевірку зміни охорони по АДРЕСА_1 , тому, що йому начальником Львівського прикордонного загону не було видано разового посвідчення на перевірку та не надавався наказ здійснювати таку перевірку.
В даному випадку є наявні два накази начальника Львівського прикордонного загону від 05.12.2016 року №210 та від 29.04.2017 року №53-од, якими передбачена перевірка зміни охорони по вулиці О.Степанівни.
Також судом невірно досліджено наявні в матеріалах справи докази та не враховано пояснення відповідача та свідка ОСОБА_2 , щодо видачі разових перепусток на право перевірки.
Ні Статутом гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України, ні Положенням про ВОХОР не визначено, що начальник прикордонного загону (командир військової частини) повинен видавати перепустку особисто. У Львівському прикордонному загоні визначено, що офіцер який призначений для перевірки варти та зміни охорони, отримує разові перепустки підписані начальником прикордонного загону у чергового частини.
При чому, позивач отримав перепустку для перевірки варти та не отримав перепустку для перевірки зміни охорони по вулиці О.Степанівни.
Судом також не враховано пояснення свідка ОСОБА_2 , що інструктаж старшого групи оперативного контролю (відповідального по прикордонному загону) проводиться щоденно під час проведення загальної ранкової наради офіцерів управління прикордонного та чергової служби. Вище зазначене підтверджує, що позивач крім наказів начальника Львівського прикордонного загону від 05.12.2016 року №210 та від 29.04.2017 року №53-од, якими передбачена перевірка зміни охорони по вулиці О.Степанівни, додатково пройшов інструктаж по порядку організації служби групи оперативного контролю на час несення служби.
Крім того, судом не враховано вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме:
статті 6: внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець;
абзацу 4 статті 11: необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
беззастережно виконувати накази командирів (начальників);
статті 16: кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
статті 17: на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Окрім того, апелянт зазначає, що суд прийшов до висновку, що наказ начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині накладення дисциплінарного стягнення «Догана» заступнику начальника штабу начальнику відділу прикордонної служби підполковнику ОСОБА_1 винесено неправомірно, однак позовна вимога про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення догана, що накладене на підполковника ОСОБА_1 наказом начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», є така, що не підлягає до задоволення, оскільки на переконання суду, буде втручанням в дискреційні повноваження державного органу.
З огляду на це апелянт вважає, що фактично одна й та ж за змістом позовна вимога розглядається судом по різному, і відповідно у резолютивній частині одна вимога задовольняється, а в другій вимозі відмовлено.
Підсумовуючи вище викладене, апелянт вважає, що притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_1 є законним, відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , проходить військову службу в Державній прикордонній службі України з 1994 року і з січня 2016 року проходив службу в Львівському прикордонному загоні Західного регіонального управління Держаної прикордонної служби України на посаді заступника начальника штабу - начальника відділу управління служби штабу Львівського прикордонного загону.
12 червня 2017 року начальником Львівського прикордонного загону винесено наказ №144к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» яким серед інших осіб оголошено догану заступнику начальника штабу начальника відділу управління службовою підполковнику ОСОБА_1 за нездійснення перевірок зміни охорони у відповідності до затверджених графіків, а саме до графіку контролю командуванням прикордонного загону за організацією, несенням служби особами добового наряду і зміни охорони та дотриманням персоналом прикордонного загону, який затверджений наказом начальника Львівського прикордонного загону від 05.12.2016 р №210 «Про організацію служби військ у Львівському прикордонному загоні у 2017 році».
Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно вказав, що відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV (надалі - Дисциплінарний статут Збройних сил України), за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині(підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів(начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.
Згідно ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст.68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а)зауваження; б)догана; в)сувора догана; г)попередження про неповну службову відповідність; д)пониження в посаді; е)пониження військового звання на один ступінь; є)звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж)позбавлення військового звання.
Статтями 83, 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Також судом першої інстанції правильно враховано, що порядок несення служби вартою прикордонного загону та здійснення перевірок несення служби регулюється Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, яким визначено, що перевірка варти може здійснюватись особами, яким командиром військової частини видано разове посвідчення на перевірку варти. Перевірку варти без разового посвідчення здійснюють лише особи, що визначені в статті 209 цього Статуту (ст. 181 Статуту). Порядок несення служби ВОХР регламентовано Положенням про воєнізовану охорону Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 26.05.2015 № 612, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2015 р. за №709/27154 (далі по тексту (Положення про ВОХР), яким, зокрема, встановлено, що відповідно до п. 1 розділу VІ «Організація вартової служби»: варта - озброєний підрозділ, призначений для виконання бойового завдання з охорони та оборони об`єктів органів Держприкордонслужби. Варта підпорядковується начальнику органу Держприкордонслужби, начальнику варти, черговому по органу Держприкордонслужби та його помічнику. У розділі ІХ «Вартове приміщення», порядок доступу до нього та об`єкта, що охороняється. Дії начальника варти у разі нападу на вартове приміщення, виникнення пожежі, стихійного лиха, встановлено, зокрема, наступне: безперешкодно до вартового приміщення допускаються начальник органу Держприкордонслужби, черговий по органу та його помічник, начальник відділу організації повсякденної діяльності, начальник та заступник начальника підрозділу ВОХОР. Про прибуття цих осіб начальник варти доповідає черговому по органу Держприкордонслужби. Офіцери свого органу Держприкордонслужби допускаються до вартового приміщення при наявності службового посвідчення особи та разового посвідчення на право перевірки варти, виданого начальником органу Держприкордонслужби. Інших осіб, що прибули для перевірки варти, начальник варти допускає до вартового приміщення при наявності письмового припису, підписаного посадовою особою органу Держприкордонслужби вищого рівня, за дорученням якої призначено здійснити перевірку, й тільки у супроводі чергового(його помічника) по органу Держприкордонслужби.
Перевірка організації несення служби вартою проводиться:
начальником варти - не менше двох разів на добу, з них - один раз у нічний час;
начальником підрозділу ВОХОР (заступником) - два рази на тиждень (з них один раз уночі);
начальником органу Держприкордонслужби та його заступниками - не менше одного разу на тиждень;
офіцерами органу Держприкордонслужби - згідно з графіком, який складається щомісяця, за рішенням начальника органу Держприкордонслужби при наявності разової перепустки на право перевірки варти.
З огляду на вказані норми Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України та Положення про воєнізовану охорону Державної прикордонної служби України, суд першої інстанції правильно вважав, що позивачу для перевірки варти, чи зміни охорони ВОХР, оскільки він за посадою не відноситься до осіб, які визначені ст. 209 Статуту та Положення про ВОХР, необхідно разове посвідчення, що видається начальником прикордонного загону - який є начальником органу Держприкордонслужби та командиром частини.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що згідно спірного наказу №144к від 12.06.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та доповідної записки від 08.06.2017 р, відповідач вказав, що позивачем не здійснювалась перевірка зміни охорони, що передбачено ст. 186 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних сил України та наказом начальника Львівського прикордонного загону від 05.12.2017 року №210 «Про організацію служб військ у Львівському прикордонному загоні у 2017 році». При цьому суд першої інстанції вважав, позивач не був уповноважений командуванням прикордонного загону здійснювати перевірку зміни охорони 04.05.2017 року по АДРЕСА_1 , так як йому не було видано начальником Львівського прикордонного загону разового посвідчення на перевірку і начальником прикордонного загону наказ на перевірку зміни охорони ВОХР не ставився.
З огляду на це, суд дійшов висновку, що наказ начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 р «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення догани заступнику начальника штабу начальника відділу управління службовою підполковнику ОСОБА_1 винесено неправомірно, а тому підлягає скасуванню.
Крім того розглядаючи позовну вимогу про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення «догана», що накладене на підполковника ОСОБА_1 наказом начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», то суд першої інстанції вважав, що така не підлягає до задоволення, оскільки це буде втручанням в дискреційні повноваження державного органу.
Однак суд апеляційної інстанції з такими доводами суду першої інстанції не погоджується.
Поза увагою суд першої інстанції залишив ту обставину, що згідно наказів начальника Львівського прикордонного загону від 05.12.2016 року №210 од «Про організацію служби військ у Львівському прикордонному загоні»(а.с.20-37) та від 29.04.2017 року №53-од «Про організацію служби оперативної групи ІНФОРМАЦІЯ_1 » з Додатками 1,5,6(а.с.38-51) передбачена перевірка зміни охорони по АДРЕСА_1 складом оперативної групи. Необхідність здійснення такої перевірки зазначена і у графіку контролю командуванням(а.с.56)
Крім того, відповідно до графіку служби групи оперативного контролю, чергових частини та здійснення ними перевірок вартової та внутрішньої служби на період з 01 по 16 травня 2017 року, затвердженого начальником Львівського прикордонного загону, позивач ніс службу старшим оперативної групи 04 травня 2017 року.(а.с.54)
Факт відсутності здійснення перевірки зміни охорони позивачем по АДРЕСА_1 підтверджується відсутністю підпису позивача в книзі видачі разових посвідчень на право перевірки варти за 04 травня 2017 року(а.с.58), при цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що для проведення перевірки «варти» позивач таке посвідчення отримав.
Оскільки перевірка зміни охорони по АДРЕСА_1 визначена графіком контролю, затвердженим наказом начальника Львівського прикордонного загону від 05 грудня 2016 року №210-од «Про організацію служби військ у Львівському прикордонному загоні у 2017 році», алгоритмами роботи старшого оперативної групи (додаток 5 до наказу начальника Львівського прикордонного загону від 29 квітня 2017 року №53-од) та складу оперативної групи ІНФОРМАЦІЯ_1 (додаток 6 до наказу начальника Львівського прикордонного загону від 29 квітня 2017 року №53-од), то суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що позивач не був уповноважений командуванням прикордонного загону здійснювати перевірку зміни охорони по АДРЕСА_1 , тому, що йому начальником Львівського прикордонного загону не було видано разового посвідчення на перевірку та не надавався наказ здійснювати таку перевірку.
Більше того, ні Статутом гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України, ні Положенням про ВОХОР не визначено, що начальник прикордонного загону (командир військової частини) повинен особисто видавати разове посвідчення на перевірку особам які зобов`язані проводити таку.
Як пояснив представник відповідача у суді апеляційної інстанції у Львівському прикордонному загоні визначено, що офіцер який призначений для перевірки варти та зміни охорони, отримує разові перепустки підписані начальником прикордонного загону у чергового частини, окремим документом такі правила не зафіксовані.
Підсумовуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства, і підстав для задоволення позову не має. .
Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем фактично було заявлена одна і та ж вимога, однак суд першої інстанції помилково відхилив вимогу про визнання протиправним і скасування дисциплінарного стягнення «догана», що накладене на підполковника ОСОБА_1 наказом начальника Львівського прикордонного загону №144к від 12.06.2017 р «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» вважаючи таку дискреційними повноваженнями державного органу.
З огляду на це суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду не відповідають матеріалам справи, і судом порушено норми матеріального та процесуального права, а у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задовольнити, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року по справі № 813/3753/17 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш
Судді В.Я. Макарик
Н.В. Ільчишин
Повний текст постанови виготовлений 02.03.2018 р.