Справа № 520/12278/16-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 520/12278/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Луняченко В.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року, ухвалену в порядку скороченого провадження в м. Одесі, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку розміру пенсії за вислугу років, скасування рішення та зобов`язання здійснити перерахунок, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати неправомірними дії та рішення управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси від 05.09.2016 № 128766 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії; скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси за № 128766 від 05.09.2016 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії; зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 в розмірі 90% від середнього заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2015 року по теперішній час.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси з 29.05.2002 року та отримував пенсію, яку йому призначено на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90 відсотків від заробітку. Стаж роботи надає позивачу право на даний вид пенсії і він має право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку у розмірі 90 відсотків від суми його місячної заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. У зв'язку з підвищенням заробітної плати робітникам прокуратури останній звернувся 01.09.16 року до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси з довідкою про зарплату, яка видана прокуратурою Одеської області 22.08.2016 року за №171, оскільки має право на перерахунок пенсії. Згідно довідки прокуратури одеської області від 22.08.16 року №171 позивач працював на посаді заступника прокурора м.Одеси та з 01.12.2015 року заробітна плата заступника прокурора складає 15608,19 гривень, зокрема: основний оклад 3085,00 гривень, доплати за чин 135 грн., вислуга років 40% -1288 грн., страхові внески -6667,33 грн., та інші виплати, які передбачені чинним законодавством. Однак рішенням управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси від 05.09.2016 р. № 128766 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що пунктом 5 розділу III «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №213 від 02.03.2015р., який набирає чинності з 01 квітня 2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення (перерахунку) всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України. Позивач вважає, що вказані дії управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси щодо відмови у перерахунку призначеної йому пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру» є протиправними та такими, що грубо порушують вимоги законодавства України та його права, гарантовані Конституцією України, що змусило позивача на звернення до суду з відповідним позовом .

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII з 1 червня 2015 року призначення, перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не здійснюється. Крім того, судом задоволено позовні вимоги з 01.12.2015 р., що, на думку апелянта, є порушенням ст. ст. 99,100 КАС України.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури близько біль ніж 15 років, його загальний ( повний трудовий) стаж становить 31 рік 3 місяці 12 днів, а з 29.05.2002р. перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, та отримує пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90 відсотків з середнього заробітку.

У зв'язку з підвищенням заробітної плати робітникам прокуратури ОСОБА_1 звернувся 01.09.16 року до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси з довідкою про зарплату, яка видана прокуратурою Одеської області 22.08.2016 року за №171.

Однак рішенням управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси від 05.09.2016 р. № 128766 ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що пунктом 5 розділу III «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №213 від 02.03.2015р., який набирає чинності з 01 квітня 2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення (перерахунку) всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника- консультанта народного депутата України.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із частиною 13 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру"" №1789-ХІІ, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Даний Закон згідно пункту 1 Прикінцевих положень набрав чинності 01 січня 2015 року

15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення Закону №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Згідно з частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому зазначені зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Норми законодавства, якими не встановлено право на перерахунок призначених прокурорам пенсій на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними.

Відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Пунктом 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116). У Рішенні від 2 березня 1999 року №2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції безпідставно послався на правову позицію Верховного Суду України викладену, зокрема у постанові від 10.12.2013 року ( справа № 21-348а13), оскільки не звернув уваги на те, що спірні правовідносини у вказаній справі виникли у листопаді 2012 року, коли підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулювалися частинами 13 та 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті). Таким чином, нормами матеріального закону було визначено умови та порядок перерахунку пенсій, які призначені працівникам прокуратури.

Отже, з урахуванням норм діючого законодавства та обставин справи, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що при перерахунку пенсії позивачу відповідач повинен був керуватися ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії ).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем жодних порушень діючого законодавства не допущено, у зв'язку з чим висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі пунктів 1, 2, 3 та 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси - задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року - скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.02.2018 року.

Головуючий суддя Шевчук О.А.
Судді Зуєва Л.Є. Федусик А. Г.