Справа № П/800/526/17
Суддя: Саприкіна Ірина Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2018 року

м. Київ

Справа № П/800/526/17

Провадження № 11-2заі17

Велика Палата Верховного Суду у складі:

Головуючого судді Князєва В.С.,

судді-доповідача Саприкіної І.В.,

суддів: Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Гудими Д.А., Золотнікова О.С., Кібенко О.Р., Лобойка Л.М., Лященко Н.П., Прокопенка О.Б., Рогач Л.І., Ткачука О.С., Уркевича В.Ю., Яновської О.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Бондар О.А.,

за участю представника СПрАТ «Водолій» - Мартиновця О.М.,

за участю представника Вищої ради правосуддя - Белінської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства «Водолій» на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2017 року у справі за їх адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною і скасування ухвали Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 жовтня 2017 року «Про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Чаплинського районного суду Херсонської області Пилипенко І.О.» та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року Сільськогосподарське приватне акціонерне товариство «Водолій» (далі - СПрАТ «Водолій») звернулися з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя про: визнання протиправною та скасування ухвали Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 жовтня 2017 року «Про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Чаплинського районного суду Херсонської області Пилипенко І.О.»; зобов'язання Вищої ради правосуддя відкрити дисциплінарну справу стосовно судді Чаплинського районного суду Херсонської області Пилипенко І.О.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 30 листопада 2017 року відмовив у відкритті провадження за п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції, чинній на момент постановлення цієї ухвали), оскільки предмет позову, визначений у позовній заяві СПрАТ «Водолій», не є предметом адміністративного позову.

Не погодившись із таким судовим рішенням з підстави порушення судом першої інстанції норм процесуального права, 19 грудня 2017 року СПрАТ «Водолій» подали апеляційну скаргу про скасування незаконної, на думку товариства, ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Обгрунтовуючи свої доводи, СПрАТ «Водолій» зазначають, що судом під час прийняття оскаржуваної ухвали не проведено розмежування між поняттями «рішення про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді» та «рішення про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді», оскільки в першому випадку питання про відкриття дисциплінарної справи тільки вирішується, а в другому - дисциплінарну справу стосовно судді вже відкрито та розглядається по суті дисциплінарна скарга щодо нього.

Також особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує, що ухвала Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 жовтня 2017 року «Про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Чаплинського районного суду Херсонської області Пилипенко І.О.» не потребує дозволу Дисциплінарної палати на оскарження, оскільки такий дозвіл потрібен тільки для оскарження рішення цього органу за результатами розгляду дисциплінарної скарги, тобто коли безпосередньо вирішується питання щодо притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

За правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у спірній ухвалі, скаржник має право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до Вищої ради правосуддя за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження (ч. 1 ст. 51 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» (далі - ЗУ «Про Вищу раду правосуддя»). При цьому, за приписами ст. 52 ЗУ «Про Вищу раду правосуддя» до суду може бути оскаржене рішення Вищої ради правосуддя, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати.

Вища рада правосуддя у відзиві на апеляційну скаргу звертає увагу, що рішення Дисциплінарної палати про відмову у відкритті дисциплінарного провадження щодо судді не підлягає оскарженню, в тому числі й у порядку адміністративного судочинства.

У своїй відповіді на відзив СПрАТ «Водолій», посилаючись на норми ст. 55 Конституції України, зазначають, що особа не може бути обмежена у зверненні до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки кожному гарантується оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, зокрема Вищої ради правосуддя.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та надані на противагу їм аргументи Вищої ради правосуддя, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, Велика Палата Верховного Суду знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - зміні в мотивувальній частині з наступних підстав.

У розділі 4 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов'язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Краска проти Швейцарії» від 19 квітня 1993 року встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Конституцією України передбачено, що відповідно до закону в системі правосуддя утворюються органи та установи для забезпечення, зокрема, розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності судді (ч. 10 ст. 131)

Пункт 3 ч. 1 ст. 131 Основного Закону визначає, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.

Порядок дисциплінарного провадження щодо судді врегульовано Законом України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»), зокрема ч. 1 ст. 107 визначено право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа.

Як вбачається з матеріалів справи, СПрАТ «Водолій» реалізували своє право на звернення до Вищої ради правосуддя, подавши скаргу на дії судді Чаплинського районного суду Херсонської області Пилипенко І.О., яка, на думку товариства, вчинила дисциплінарний проступок.

Дисциплінарне провадження розпочинається за скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарна скарга), поданою відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», або за ініціативою Дисциплінарної палати чи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.

Дисциплінарне провадження включає: 1) попереднє вивчення та перевірку дисциплінарної скарги; 2) відкриття дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності (ст. 42 ЗУ «Про Вищу раду правосуддя»).

Велика Палата Верховного Суду погоджується з доводами СПрАТ «Водолій», що судом під час прийняття оскаржуваної ухвали не проведено розмежування між поняттями «рішення про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді» та «рішення про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді», однак вважає за необхідне звернути увагу на таке.

За приписами ст. 108 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному ЗУ "Про Вищу раду правосуддя", з урахуванням вимог цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про Вищу раду правосуддя» член Дисциплінарної палати, визначений для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (доповідач): вивчає дисциплінарну скаргу і перевіряє її відповідність вимогам закону та наявність підстав для (…) відмови у відкритті дисциплінарної справи.

Підстави для відмови у відкритті дисциплінарної справи визначено у ч. 1 ст. 45 цього Закону.

З ухвали Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 жовтня 2017 року вбачається, що у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Чаплинського районного суду Херсонської області Пилипенко І.О. відмовлено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про Вищу раду правосуддя», оскільки очевидною метою подання скарги є спонукання судді до ухвалення певного судового рішення. Водночас в цій ухвалі зазначено, що вона оскарженню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про Вищу раду правосуддя» передбачено, що рішення про відмову у відкритті дисциплінарної справи ухвалюється Дисциплінарною палатою та оскарженню не підлягає.

З викладених законодавчих приписів можна зробити висновок, що рішення Дисциплінарної палати не може бути самостійним предметом судового розгляду.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що в розумінні ст. 51, 52 ЗУ «Про Вищу раду правосуддя» оскарженню до Вищої ради правосуддя підлягає виключно рішення дисциплінарного органу Вищої ради правосуддя, прийняте за результатами розгляду скарги на дії судді по суті.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою ( пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року ).

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 241 КАС України судовими рішеннями є, зокрема ухвали.

За правилами ст. 315, 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: (…) змінити судове рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду приходить до висновку, що судом першої інстанції по суті прийнято правильне процесуальне рішення, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому наявні підстави для зміни ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2017 року в її мотивувальній частині з викладених вище обставин.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 242, 266, 315, 317, 322 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства «Водолій» на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2017 року у справі за їх адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною і скасування ухвали Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 жовтня 2017 року «Про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Чаплинського районного суду Херсонської області Пилипенко І.О.» та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2017 року - змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції даної постанови, в іншій частині ухвалу Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови суду буде складено 26 лютого 2018 року.

Головуючий суддя: В.С. Князєв

Суддя-доповідач: І.В. Саприкіна

Судді:

Н.О. Антонюк Л.М.Лобойко

С.В.Бакуліна Н.П. Лященко

В.В.Британчук О.Б. Прокопенко

Д.А. Гудима Л.І. Рогач

О.С. Золотніков О.С. Ткачук

О.Р.Кібенко В.Ю. Уркевич

О.Г. Яновська

Повний текст постанови складено 26 лютого 2018 року.