Справа № 753/20329/17
Суддя: Коренюк А. М.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/130/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2018 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Коренюк А.М., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов»язання вчинити відповідні дії - перерахування пенсії, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він знаходиться на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві й отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Відповідно до статті 63 даного Закону, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв»язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом, або у зв»язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищення) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і проводиться у строки, встановлені частиною 2 статті 51 цього Закону. Таким чином, на думку позивача, відповідач повинен був провести перерахунок його пенсії у зв»язку із внесенням змін до ст. 63 даного Закону, яку доповнено новою частиною про те, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. При зверненні до відповідача йому було відмовлено в перерахунку пенсії, у зв»язку з чим він просить визнати вказані дії відповідача протиправними та зобов»язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії про розмір грошового забезпечення військовослужбовців, що виплачувався за відповідний період, та здійснити відповідні виплати без обмежень граничного розміру.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Кодекс адмінстративного судочинства України викладений в новій редакції.

Суд розглядає, відповідно до п. 2 ч.1 ст.263 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов»язковим державним соціальних страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідач надав письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що перерахунок пенсії проводиться органами пенсійного фонду відповідно до порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України. Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення права на перерахунок й проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України у строки, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що ним й вчинено.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, у їх сукупності, суддя вважає достатніми підстави для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Підстав для розгляду справи в судовому засіданні немає.

Суддя, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом, позивач є пенсіонером, знаходиться на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві, й отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з грудня 2014 року.

При розгляді даної справи суд враховує те, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов'язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов'язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захисту суверенітету, територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України).

Конституційний Суд України зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Окрім того, Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 (справа № 1-38/2016) у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень; - першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п'ятою статті 17 Конституції України, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Згідно статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв»язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом, або у зв»язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат,підвищення) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і проводиться у строки, встановлені частиною 2 статті 51 цього Закону.

З аналізу вказаної норми вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб»єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Проте, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємоз»язок доказів у їх сукупності, з урахуванням вищевказаних положень норм, суд приходить до висновку про те, що факт наявності в діях відповідача як суб»єкта владних повноважень протиправних дій не встановлений, виходячи із таких підстав.

Так, позивач не довів того, що має право на перерахунок пенсії у зв»язку із збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців на підставі довідки про розмір грошового забезпечення військовослужбовців за відсутності відповідних доказів (довідки про розмір грошового забезпечення за посадою, яку обіймав позивач до звільнення, та її збільшення станом на дійсний час).

Тобто, зважаючи на те, що частина 3 статті 63 зазначеного Закону не вказує на рішення суб»єкта владних повноважень про зміну видів грошового забезпечення військовослужбовців як підставу перерахунку пенсії, а пов»язує її перерахунок з фактичною зміною видів грошового забезпечення, суд вважає, що за відсутності доказів про розмір грошового забезпечення за посадою, яку обіймав позивач до звільнення та її збільшення на даний час, підстави для перерахунку пенсії немає.

Окрім того, вивчивши обгрунтування позивачем правової позиції щодо дотримання ним строку звернення до суду в частині вимог з 01 січня 2016 року по 01 травня 2017 року, вважає її безпідставною та приходить до висновку, що строк, визначений законом для звернення до суду позивачем пропущений, підстав для його поновлення немає.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Тобто законом чітко визначені правові підстави поновлення судом строку, а саме: докази про поважність пропуску строку, проте позивач цих доказів суду не надав, а тому позов в частині вимог за період часу з 01 січня 2016 року по 01 травня 2017 року підлягає залишенню без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», статтями 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 19, 20, 21, 22, 42, 44, 45, 46, 47, 72-76, 77, 79, 192, 193, 194, 241, 242, 243, 245, 246, 250, 251, 263, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов»язання вчинити відповідні дії - перерахування пенсії, - відмовити.

Позов ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов»язання вчинити відповідні дії - перерахування пенсії за період часу з 01 січня 2016 року по 01 травня 2017 року, - залишити без розгляду

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст.297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя: Коренюк А.М.