Справа № 804/1903/17
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 рокусправа № 804/1903/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Головко О.В.

судді: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпрі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Царікова О.В.) від 20 червня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпрі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпрі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 26.12.2016 № 5936-1303.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником нежитлових приміщень, придбаних у ВАТ «Дніпрополімермаш» на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_1, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В.

Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 26.12.2016 № 5936-1303, згідно з яким позивачеві визначено податкове зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 124160,58 грн.

Підставою для визначення зобов'язання стала інформація Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 04.08.2016 за № 8866, відповідно до якої: площа земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Б. Хмельницького, 147 - 0,3420 га, зональний коефіцієнт Км2 - 2,09, сукупний локальний коефіцієнт Км3 - 0,88, коефіцієнт функціонального використання Кф - 1,20, грошова нормативна оцінка - 4138685,99 грн., середня (базова) вартість одного квадратного метру - 306,35 грн.

Розрахунок земельного податку проведено відповідачем за формулою: 2,09х0,88х1,20х3420х548,31=4138685,99грн.; 4138685,99 грн. х 3%=124160,58 грн.

Податковий орган при обрахуванні податкового зобов'язання виходив з приписів п. 1.6 рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 № 7/11, згідно з яким плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку, за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 1.3 - 1.5 цього додатка.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Статтею 269 ПК України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 287 ПК України встановлено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Також згідно зі ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Відповідно до відомостей Державного акту на право користування землею 1982 року НОМЕР_2, виданого Дослідному заводу полімерного машинобудування, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, відноситься до категорії земель промисловості.

Відповідачем, за пропозицією суду апеляційної інстанції, не доведено, що органом місцевого самоврядування було змінено цільове призначення вказаної земельної ділянки.

Згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради № 7/11 від 13.07.2016 ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, становить у відсотках від їх нормативної грошової оцінки, зокрема, за земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти промисловості (які розташовані на землях промисловості) - 0,75.

Аналогічна норма містилася і в попередніх редакціях рішення Дніпропетровської міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста».

Позивачем доведено, відповідачем не спростовується, що ним здійснюється виробнича діяльність за адресою: м. Дніпро, вул. Б. Хмельницького, 147, на об'єктах, що є його власністю за договором від 21.05.2017, в результаті діяльності ПрМП «Іверія», основним видом діяльності якого є виробництво шпалер.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що податковим органом необґрунтовано застосовано до земельної ділянки, яка належить позивачеві, коефіцієнту Кф на рівні 3% від нормативної грошової оцінки.

При цьому судом також встановлено, що у попередніх звітних періодах податковий орган обрахував розмір земельного податку за користування вказаною земельною ділянкою, виходячи з 1% від її нормативної грошової оцінки.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпрі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року в адміністративній справі № 804/1903/17 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 27 лютого 2018 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 01 березня 2018 року.

Головуючий суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров