Справа № 364/177/18
Суддя: Ткаченко О. В.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 364/177/18
Провадження № 2-а/364/5/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2018 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Бондаренко Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт Володарка, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Володарського районного відділення Сквирського відділу поліції ГУНП в Київській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: інспектор СРПП № 2 Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУНП в Київській області Косован Станіслав Вікторович,

про скасування постанови серії ГБ № 402207 про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09 лютого 2018 року, звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 18 грудня 2018 року близько 09 години 40 хвилин, він зайшов до підвального приміщення житлового будинку, в якому він проживає за адресою АДРЕСА_1, щоб взяти продукти харчування та через погане освітлення ненавмисно наступив на безпритульного кота, який знаходився у підвальному приміщенні, яке не замикається, за що інспектором СРПП № 2 Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області Косованом С.В. було винесено постанову за ч. 1 ст. 89 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 3400 гривень. Позивач не погоджується з вказаною постановою про накладення адміністративного стягнення, оскільки зазначає, що жодних протиправних дій не вчиняв.

Позивач просить суд скасувати постанову серії ГБ № 402207 від 31.01.2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 89 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з'явився, відзиву та будь яких клопотань до суду не направляв.

Третя особа інспектор Косован С.В. в судовому засіданні вказав, що пояснень у ОСОБА_1 не відбирав, до відділу поліції не викликав, спілкувався з ОСОБА_1 в усному порядку за місцем проживання останнього, в зв'язку з поданою заявою ОСОБА_3, права та обов'язки не роз'яснював, копію протоколу про адміністративне правопорушення не вручав, копію постанови про адміністративне правопорушення направив поштою. Щодо позовних вимог вказав на розсуд суду.

Згідно ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Ст. 286 ч. 1 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Матеріалами справи встановлено, що 18 грудня 2017 року близько 09 години 40 хвилин, ОСОБА_1 перебував зайшов до підвального приміщення житлового будинку, в якому він проживає за адресою АДРЕСА_1, щоб взяти продукти харчування та через погане освітлення ненавмисно наступив на безпритульного кота, який знаходився у підвальному приміщенні, яке не замикається, за що інспектором СРПП № 2 Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області Косованом С.В. було винесено постанову за ч. 1 ст. 89 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 3400 гривень. При винесенні постанови інспектором не було взято до уваги пояснення ОСОБА_1 .

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_4 надала покази, щодо обставин справи, а саме, події, яка відбулась 18.12.2017 року, щодо жорстокого поводження з безпритульним котом з боку ОСОБА_1, а саме, нанесення удару.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_1 надав покази, що він не вчиняв будь-яких дій щодо жорстокого поводження з безпритульним котом, в зв'язку з чим на нього було складено адміністративний протокол.

Покази ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не можуть бути взяті судом до уваги, в зв'язку з тим, що в судовому засіданні встановлено порушення процесуальних норм при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та винесенні постанови про адміністративне правопорушення працівником поліції щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 89 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ч. 1 ст. 9 КАС України зазначає, що розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 570663, при складенні зазначеного протоколу посадовою особою не відібрано пояснення у ОСОБА_1 та не зазначено щодо відмови правопорушника від підпису та надати пояснення, не вручено другий примірник протоколу ОСОБА_1 . Також в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено чітке місце складення протоколу, а саме, зазначено вул. Коцюбинського, смт. Володарка, Київської області та не роз'яснено права та обов'язки ОСОБА_1 . 31.01.2018 року інспектором СРПП № 2 Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ГБ № 402207, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 89 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, яка була складена без присутності ОСОБА_1 та копія постанови була направлена останньому рекомендованим листом.

Право на захист належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Право особи на захист - це сукупність наданих йому законом повноважень для спростування підозри або обвинувачення, пом'якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.

Право на захист включає в себе як право захищатися від підозри та обвинувачення, так і право захищати свої особисті і майнові інтереси.

Право на юридичну допомогу знайшло своє закріплення у нормах міжнародного законодавства, що є частиною національного законодавства України: ст. 11 Загальної декларації прав людини і громадянина, ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, п.п. «с» п. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основних свобод, п. 93 Мінімальних стандартних правил поводження з в'язнями.

Право на правову допомогу - це закріплене в Конституції України та в інших законодавчих актах відповідно до міжнародно-правових стандартів право кожного на одержання послуг юридичного характеру з метою забезпечення реалізації особистих (громадянських), політичних, економічних, соціальних і культурних інтересів, а також захисту прав і свобод особи.

Європейський Суд з прав людини сформулював ряд положень, згідно з якими відмова особі в доступі до правозахисника поліцією у ситуації, коли праву на захист могло бути завдано непоправної шкоди (якою б не була підстава такої відмови), є несумісним із правами особи, передбаченими п.п. «с» ч. 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (рішення у справах «Мюррей проти Об'єднаного Королівства» від 8 лютого 1996 року, «Балицький проти України» від 3 листопада 2011 року, «Григор'єв проти України» від 15 травня 2012 року).

ОСОБА_1 не було роз'яснено його права та обов'язки, чим було грубо порушено його право на захист та отримання правової допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГБ № 402207 від 31.01.2018 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 89 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. підлягає скасуванню через численне порушення порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до норм ст. 19 Конституції України де зазначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що інспектором не було дотримано при складанні адміністративного протоколу зазначевих вище норм.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи з наведеного вище.

Ч. 4 ст. 286 КАС України зазначає, що апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 8, 9, 19, 72, 73, 74, 205, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 294, 295 Кодексу Адміністративного Судочинства України, ст.ст. 254, 256, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Володарського районного відділення Сквирського відділу поліції ГУНП в Київській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: інспектор СРПП № 2 Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУНП в Київській області Косован Станіслав Вікторович, про скасування постанови серії ГБ № 402207 про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГБ № 402207 винесену 31.01.2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 89 ч. 1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до адміністративного суду апеляційної інстанції через Володарський районний суд Київської області.

Суддя: О. В. Ткаченко