Справа № 810/1130/17
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року м. Київ Справа № 810/1130/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Харченко С.В., при секретарі: Пільчевській Ю.В., за участю: позивача - ОСОБА_1, представника третьої особи - Гусєвої В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доПереяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області,
третя особа:Броварська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області,
провизнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, третя особа: Броварська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 15.01.2016 № 4-о в частині переведення ОСОБА_1 з посади головного державного ревізора - інспектора відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на посаду заступника начальника відділу податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 27.12.2016 № 42-о про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області; поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність законних підстав для її звільнення (наказ від 27.12.2016 № 42-о) з огляду на порушення відповідачем приписів статті 40 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період перебування працівника у відпустці.

Крім того, позивач стверджує, що під час прийняття відповідачем наказу про її переведення на посаду заступника начальника відділу податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (наказ від 15.01.2016 № 4-о) відповідачем порушено положення статті 32 Кодексу законів про працю України, якими передбачено обов'язкову наявність згоди працівника для переведення його на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У судовому засіданні, призначеному на 21.04.2017, позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що посадові особи Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскаржувані накази прийнято відповідачем правомірно, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представник третьої особи підтримав позицію відповідача у справі.

Судом, з метою забезпечення всебічного та об'єктивного вирішення справи, на підставі частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, оголошено у справі перерву до 25.04.2017, яку в подальшому було продовжено.

У судове засідання, призначене на 27.04.2017, з'явились позивач та представник третьої особи.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка (а.с. 111).

Враховуючи викладене, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 з 04.02.2015 обіймала посаду головного державного ревізора-інспектора відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (а.с. 15).

У листопаді 2015 року позивачу, на підставі її заяви від 04.11.2015, надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 20.11.2015 до 01.09.2018 (наказ Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 04.11.2015 № 111-в (а.с. 95).

19.11.2015 Переяслав-Хмельницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області у зв'язку з веденням в дію переліку змін до структури та штатного розпису було винесено попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 з пропозицією переведення на іншу вакантну посаду, а саме: головного державного ревізора-інспектора Згурівського відділення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (а.с. 66).

Водночас, у січні 2016 року наказом від 15.01.2016 № 4-о ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника відділу податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (а.с. 96-98).

У подальшому, на виконання приписів постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 № 892 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби" розпочато процес реорганізації Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області шляхом її приєднання до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Внаслідок реорганізації відповідачем винесено попередження про звільнення позивача з публічної служби 20.06.2016 у зв'язку із скороченням штату працівників без зазначення вакантних посад (а.с. 62).

За поясненнями представника відповідача, позивачу у грудні 2016 року посадовими особами Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області було запропоновано ряд вакантних посад, від яких ОСОБА_1 відмовилась.

У зв'язку з наведеними обставинами, посадовими особами Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області складено акт відмови від запропонованих посад від 12.12.2016 № 9559/10-06-04 та акт про відмову підписання запропонованих посад від 21.12.2016 № 112/10-17.

У свою чергу позивач зазначає, що в ході розмови з наведеними вище особами їй було надано для огляду попередження, разом з тим будь-яких посад у Переяслав-Хмельницькому відділенні Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області їй запропоновано не було.

Наказом Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 27.12.2016 № 42-о позивача звільнено з посади заступника начальника відділу податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на підставі попередження про наступне вивільнення та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

З наказом від 27.12.2016 № 42-о ОСОБА_1 була ознайомлена 10.03.2017, що не заперечується особами, які беруть участь у справі, та підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. 51).

Не погоджуючись з оскаржуваними наказами, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України, який, зокрема, регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності.

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці не допускається. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації (частина третя статті 40 Кодексу законів про працю України).

Крім того, трудове законодавство передбачає пряму заборону звільнення з роботи жінок, які мають дітей віком до трьох років (за винятком звільнення у зв'язку із повною ліквідацією підприємства, установи, організації).

Так, в силу приписів статті 184 Кодексу законів про працю України, згідно з якими звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю дитини - ОСОБА_3, яка на час звільнення позивача не досягла трирічного віку.

Судом також встановлено, що звільнення позивача з публічної служби відбулось у період перебування її у відпустці по догляду за дитиною.

У свою чергу, повна ліквідація Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області не проводилась, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 № 892 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби" відбувалась реорганізація Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області шляхом її приєднання до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Вказані вище обставини відповідачем та третьою особою не заперечуються.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з займаної посади є таким, що суперечить чинному законодавству про працю, зокрема, статтям 40, 184 Кодексу законів про працю України, у зв'язку з чим наказ Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 27.12.2016 № 42-о є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також звертає увагу контролюючого органу на положення статті 492 Кодексу законів про працю України, якою передбачено порядок вивільнення працівників.

Так, згідно з приписами частини першої та другої статті 492 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно (частина третя статті 492 Кодексу законів про працю України).

Аналізуючи вказані норми у сукупності, суд дійшов висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі у випадках реорганізації підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

За поясненнями представника відповідача, наданими в судовому засіданні, позивачу у грудні 2016 року було запропоновано вакантні посади у структурних підрозділах Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (що утворилась внаслідок реорганізації) в іншій місцевості.

Проте, як встановлено судом та не заперечується представником відповідача, вакантні посади у Переяслав-Хмельницькому відділенні Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області позивачу запропоновані не були.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 15.01.2016 № 4-о, яким позивача переведено на іншу посаду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 32 Кодексу законів про працю України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, приписами статті 32 Кодексу законів про працю України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу на отримання від його працівника згоди для переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Як вже зазначалось судом вище, 19.11.2015 Переяслав-Хмельницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області у зв'язку з веденням в дію переліку змін до структури та штатного розпису було винесено попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 з пропозицією переведення на іншу вакантну посаду, а саме: головного державного ревізора-інспектора Згурівського відділення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (а.с. 66).

Водночас, у січні 2016 року наказом від 15.01.2016 № 4-о ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника відділу податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (а.с. 96-98).

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що переведення позивача на посаду заступника начальника відділу податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області відбулось на підставі її заяви від 15.01.2016.

Разом з тим, під час судового розгляду справи ОСОБА_1 стверджувала, що із заявою від 15.01.2016 про переведення та призначення її на вказану вище посаду до відповідача не зверталась, про її переведення дізналась випадково під час телефонної розмови з начальником кадрів Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області наприкінці 2016 року.

З метою офіційного з'ясування всіх обставин у справі судом витребувано у відповідача докази стосовно отримання відповідачем згоди ОСОБА_1 для переведення її на посаду заступника начальника відділу податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (протокольна ухвала Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2017).

Разом з тим, наведених вище документальних свідоцтв від представника відповідача до суду не надходило.

Натомість, в судовому засіданні, призначеному на 25.04.2017, представник відповідача повідомив, що переведення позивача на вказану вище посаду відбулось без її згоди.

В силу приписів частини третьої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 не була обізнана про її переведення на посаду заступника начальника відділу податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області та згоду на таке переведення не надавала, суд дійшов висновку, що наказ Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 15.01.2016 № 4-о прийнятий з порушенням норм трудового законодавства, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про поновлення ОСОБА_1 на державній службі в органах доходів і зборів, судом встановлено, що на день прийняття рішення по справі ліквідаційна процедура Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області не завершена і триває, а тому перешкоди для поновлення позивача на державній службі в цьому територіальному органі доходів і зборів та вирішення питання про подальше проходження нею державної служби згідно з вимогами чинного законодавства, відсутні.

Оскільки спір вирішено на користь позивача, який в силу приписів статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, суду не надано, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати наказ Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 15.01.2016 № 4-о в частині переведення ОСОБА_1 з посади головного державного ревізора - інспектора відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на посаду заступника начальника відділу податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

3.Визнати протиправним та скасувати наказ Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 27.12.2016 № 42-о про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

4.Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

5.Звернути постанову до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.

Постанову складено у повному обсязі 27 квітня 2017 року.