Справа № 357/16327/15-а
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2018 року № 357/16327/15-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Кармазіна О.А., суддів: Катющенка В.П., Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про перерахунок одноразової грошової допомоги у разі інвалідності та скасування пункту протоколу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить визнати незаконним пункт 4 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби від 10 березня 2015 року №9, в частині призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в сумі 439,92 грн.

Позов обґрунтовано тим, що при виконанні постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2014 року у справі №357/10212/14-а про зобов'язання призначити та забезпечити виплату ОСОБА_1 в порядку статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, якого визнано інвалідом ІІ групи, внаслідок травми, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби, сума цієї допомоги розрахована відповідачем не вірно. Зокрема, позивач зазначає, що розмір одноразової грошової допомоги, на яку останній має право у зв'язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, повинен обчислюватись з розміру грошового забезпечення військовослужбовців на момент встановлення такої інвалідності, а не на момент звільнення зі служби.

Також позивач зауважив, що даний спір є новим спором, а не тим, що вже вирішувався в межах розгляду Білоцерківським міськрайонним судом Київської області адміністративної справи №357/10212/14-а (2-а/357/280/14), оскільки оскаржується новий протокол комісії при Міністерстві оборони України. Позивач просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що виконав відносно позивача всі вимоги законодавства та не допускав порушення його прав.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2016 року справу №357/16327/15-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання неправомірним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії передано до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Аблова Є.В. від 18 лютого 2016 року прийнято до свого провадження вказану справу.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10 жовтня 2017 року №4116 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 20 жовтня 2017 року справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. та призначено до розгляду по суті на 06 грудня 2017 року, в якому оголошено перерву.

Враховуючи те, що 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Останнє судове засідання було призначено на 24 січня 2018 року. Відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження. Враховуючи наведене, справа розглянута з урахуванням положень пункту 10 частини першої статті 4, частини п'ятої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги в порядку статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зобов'язати відповідача призначити та забезпечити виплату цієї допомоги у розмірі, визначеному законом.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року, у справі 357/10212/14-а позов задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в порядку статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов'язано Міністерство оборони України призначити та забезпечити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в порядку статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 10 березня 2015 року № 9, у зв'язку з набранням чинності вищенаведеним судовим рішенням, позивачу призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 30-місячного грошового забезпечення, визначеному на день звільнення з військової служби в сумі 439,92 грн.

26 жовтня 2015 року позивач звернувся з інформаційним запитом до Міністерства оборони України щодо надання копії протоколу від 10 березня 2015 року № 9, довідки про розмір його грошового забезпечення із розбивкою по видам, а також надання даних про перерахунок коштів та розміру перерахованих сум.

За результатами розгляду звернення Міністерство оборони України, листом від 05 листопада 2015 року №248/3/6/3259 повідомило, що, зокрема, розмір одноразової грошової допомоги визначено виходячи з грошового забезпечення позивача на день звільнення з військової служби, що становить 432,92 грн. та надало відповідний розрахунок і витяг з протоколу від 10 березня 2015 року № 9.

Вважаючи такі дії відповідача щодо нарахування одноразової грошової допомоги в меншому ніж встановлено законодавством розмірі протиправними, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені частиною п'ятою статті 17 та статтею 46 Конституції України, а також Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема частиною 1 статті 9 та частиною 2 статті 16.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що вирішуючи питання щодо правомірності відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в своєму рішенні від 16 грудня 2014 року у справі №357/10212/14-а, зазначила: «…відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499 та за закріпленого нею Порядку - право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов'язаного з її проходженням, починається саме з моментом настання підстав для отримання цієї допомоги. Тобто в даному випадку саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби, як на це посилається відповідач».

За приписами статті 124 Конституції України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, відповідачем в порушення норм чинного законодавства та всупереч рішенню суду, що набрало законної сили, проте із зазначенням у протоколі засідання комісії що саме на його виконання, прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 30-місячного грошового забезпечення, визначеному на день звільнення з військової служби в сумі 439,92 грн.

Окрім того, суд зазначає, що не знайшли свого обґрунтування і твердження відповідача про порушення позивачем встановленого адміністративно-процесуальним законодавством строку звернення за захистом своїх прав, з огляду на таке.

Частинами першою, другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, початком перебігу строку звернення до суду визнається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави стверджувати, що позивач не міг дізнатись, про порушення його прав до моменту залишення без задоволення його звернення за нарахуванням і виплатою відповідної допомоги.

Зважаючи на викладене з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати проведення нарахування й виплати одноразової грошової допомоги, виходячи з розміру грошового забезпечення, обчисленого станом на дату виникнення у нього права на вказану допомогу, тобто станом на момент встановлення йому інвалідності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Положеннями частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову шляхом визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення у зазначеній частині.

При цьому, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України та з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Міністерство оборони України (в особі Комісії) прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 30-місячного грошового забезпечення, визначеного на день настання інвалідності.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати пункт 4 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби від 10 березня 2015 року № 9, в частині призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в сумі 439,92 грн. виходячи з грошового забезпечення, визначеного на день звільнення.

Зобов'язати Міністерство оборони України (в особі Комісії з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби) прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, якого 28.06.1994 звільнено з військової служби та 12.12.2012 визнано інвалідом ІІ групи внаслідок травми, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 30-місячного грошового забезпечення, визначеного на день настання інвалідності.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя О.А. Кармазін

Судді: В.П. Катющенко

Т.О. Скочок