Справа № 607/3423/17
Суддя: Сливка Л. М.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2018 Справа №607/3423/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у березні 2017 року пред»явив до суду адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі - ГУ ПФУ в Тернопільській області) про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Тернопільській області, та йому призначено пенсію за вислугу років в розмірі 4904,36 гривень, згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після виходу на пенсію він використав конституційне право на працю та був призначений на посаду заступника начальника УМВС України в Тернопільській області (зі статусом державного службовця), а після ліквідації УМВС , з 07 листопада 2015 року - на аналогічну посаду у Головному управлінні Національної поліції в Тернопільській області. Відповідачу було відомо про те, що позивач має статус державного службовця і він правомірно виплачував ОСОБА_1 пенсію включно до січня 2016 року. З 01 лютого 2016 року по 19 грудня 2016 року ГУ ПФУ в Тернопільській області припинило виплату пенсії позивачу з посиланням на Закон України від 24 грудня 2015 року № 911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». З 01 січня 2017 року виплату пенсії відповідачем відновлено, однак її розмір за січень становив 3923,49 замість 4904,36 гривень. Оскільки жодних рішень з приводу зменшення розміру пенсії відповідач не надсилав, після звернення позивача до ГУ ПФУ в Тернопільській області , відповідач 07 березня 2017 року надав позивачу копію свого рішення від 17 січня 2017 року за № 2 про утримання надміру виплачених сум пенсії, з якого позивачу стало відомо про підстави утримання переплати пенсії, з якими він категорично не згідний.

Як зазначено у рішенні, переплата пенсії ОСОБА_1 в сумі 13257,59 гривень утворилась за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року у звязку з його перебуванням на державній службі у Національній поліції та неповідомленням позивача про даний факт відповідача. Крім того, у рішенні зазначено наступне: «Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно. У разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01 січня 2017 року до повного погашення».

Вказане рішення від 17 січня 2017 року ГУ ПФУ в Тернопільській області отримане позивачем 07 березня 2017 року.

З 01 червня 2015 року робота на посадах державних службовців, в тому числі на посаді, яку займає позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», внаслідок чого на нього не поширюються встановлені обмеження щодо виплати пенсії. Пенсія за вислугу років, призначена позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підлягає виплаті в повному обсязі, і як наслідок, рішення відповідача про нарахування переплати пенсії за період з 07 листопада 2015 року по 31 грудня 2016 року та утримання 20% з її пенсії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

За вказаних вище обставин позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 17 січня 2017 року № 2 про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії в розмірі 13257,59 гривень та зобовязати відповідача повернути на розрахунковий пенсійний рахунок позивача фактично утримані грошові кошти, що відраховані з його пенсії, згідно рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 17 січня 2017 року № 2.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, попередньо подав до суду заяву, вказавши,що просить судовий розгляд проводити за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ГУ ПФУ в Тернопільській області , повторно в судове засідання не прибув, попередньо подав до суду письмові заперечення які приєднано до справи , згідно із якими щодо задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні .

Суд оцінивши безпосередньо,всебічно повно та об»єктивно досліджені докази у справі, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ у звязку з чим перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Тернопільській області. З 2012 року йому призначено пенсію за вислугу років в розмірі 4904,36 грн., згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

25 липня 2012 року ОСОБА_1, як особа, якій призначено пенсію за вислугу років, отримав пенсійне посвідчення №, серія ААЖ №259336, видане Пенсійним фондом України.

11 січня 2016 року відповідач звернувся до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (Вих.№110/10) з листом щодо надання інформації про перелік громадян, які перебувають на посадах в Національній поліції, але яким призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», час з якого вони працевлаштовані.

Згідно інформації Головне управління Національної поліції в Тернопільській області направленої відповідачу ГУ ПФУ в Тернопільській області ОСОБА_1 перебуває на посаді державного службовця з 07 листопада 2015 року.

Листом від 01 лютого 2016 року №219 відповідач інформував позивача про те, що Законом України № 213-VIIІ від 02 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що тимчасово, при працевлаштуванні на державну службу у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, виплата призначених пенсій призупиняється. Відповідно до Закону України № 911- VIIІ від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» продовжено особливий період невиплати пенсій, а саме з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року . Враховуючи вищенаведене ОСОБА_1 повідомлено про необхідність повернути переплату пенсії в розмірі 13257,59 гривень.

17 січня 2017 року ГУ ПФУ в Тернопільській області прийнято рішення №2 про утримання надміру виплачених сум пенсій. Зі змісту цього рішення слідує, що розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок НОМЕР_1 МВС ОСОБА_1, який одержує пенсію за вислугу років в розмірі 4904,36 гривень на місяць, встановлено, що сума переплати 13257,59 гривень утворилася за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року, крім періоду з 29 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у звязку з перебуванням позивача на державній службі у Національній поліції. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно. У разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01 січня 2017 року до повного погашення.

Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Тернопільській області, ОСОБА_1 М . звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, суд приймає до уваги те, що закріплені ст.22 Конституції України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З вимог ст.71 КАС України вбачається, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст.59 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відрахування з пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей провадиться в порядку, встановленому ч.2 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно зі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім'ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до п.3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за №374/7695, суми пенсій виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Тобто, діючим законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для утримання надміру виплачених пенсій,так, не підлягає поверненню: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку набувача.

Вищенаведені норми закону та подані докази свідчать про те, правових підстав для прийняття рішення відповідачем щодо стягнення з позивача сум надмірно виплаченої пенсії, у суб'єкта владних повноважень не має.

На виконання вимог ч. 2 ст.77 КАС України відповідач не надав жодних доказів того, що пенсіонер ОСОБА_1 вчинив будь-які протиправні дії, які призвели до переплати йому пенсії .

Доводи ГУ ПФУ в Тернопільській області про те, що в період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року посада, на якій працював ОСОБА_1 в органах Національної поліції не давала йому права на виплату без обмеження пенсії в силу того, що п.3 «Прикінцевих положень» Закону України № 213-VIIІ від 02 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» до переліку осіб, передбачених цим пунктом, не було віднесено осіб, що перебувають на посадах в Національній поліції, суд вважає неспроможними, оскільки на день прийняття цього Закону Національна поліція як орган не існувала, а посада, яку обіймала позивач у спірний період часу, не відноситься до посад державних службовців в розумінні Закону України «Про державну службу». Відтак обмеження, щодо виплати позивачу пенсії в особливий період, згідно п.3 та п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 на позивача не поширювались.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі № 1-38/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, а саме: - першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Пpo судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Відповідно до ст.152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

На час прийняття ГУ ПФУ в Тернопільській області рішення від 17 січня 2017 року № 2 про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії в розмірі 13257,59 гривень норми на які покликається субєкт владних повноважень, було визнано неконституційним, а тому відповідач не може застосовувати щодо виниклих між сторонами правовідносин неконституційний закон.

Підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 17 січня 2017 року № 2 про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії в розмірі 13257,59 гривень є протиправним, таким, що порушує конституційне право позивача на отримання пенсійного забезпечення в повному обсязі, оскільки при постановленні такого рішення, суб'єктом владних повноважень не враховано ту обставину, що відповідно до вимог пенсійного законодавства України, підставою про стягнення сум надміру виплачених пенсій з пенсіонера є встановлений факт зловживання з боку цього пенсіонера, а тому порушене право позивача необхідно відновити шляхом зобовязання відповідача повернути на розрахунковий пенсійний рахунок ОСОБА_1 фактично утримані грошові кошти, що відраховані з його пенсії, згідно рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 17 січня 2017 року № 2.

Позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору , які слід відшкодувати позивачу за рахунок держави, відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст.132 та ч.1 ст.139 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 72-77, 139, 242-246, 250, 251, 255, 293,295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовзадовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 17 січня 2017 року № 2 про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії в розмірі 13257,95 гривень.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ( ОСОБА_2, 3 м. Тернопіль, 46001, Код ) повернути на розрахунковий пенсійний рахунок ОСОБА_1 (пр.. ОСОБА_3,4/10 м. Тернопіль ) фактично утримані грошові кошти, що відраховані з його пенсії, згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 17 січня 2017 року № 2.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640,00 гривень за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_4