Справа № 824/799/17-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/799/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

28 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року (повний текст якої складено 22 листопада 2017 року в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення рішення,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.06.2017 № 10164-13.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням неправомірно визначено позивачу суму податкового зобов'язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості за 2016 рік, враховуючи, що при проведенні первинної інвентаризації житлового будинку було помилково зазначено розмір загальної площі житлового будинку 506,7 кв.м., тоді як вірною площею будинку є 484,40 кв.м. та у відповідності до п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України позивач направляла звернення до відповідача для проведення звірки вказаних даних і перерахунку суми податку, однак останнім зазначена заява залишена без задоволення.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.06.2017 № 10164-13; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок ) грн., які були сплачені згідно квитанції № 55 від 27 жовтня 2017 року, оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так апелянт зазначає про те, що своїм рішенням суд першої інстанції фактично повністю звільнив ОСОБА_2 від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік. В апеляційній скарзі не містилось клопотання відповідача про розгляд справи за його участі.

22 січня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача, в якому останній вказував на безпідставність доводів апелянта та просила залишити апеляційну скаргу без задоволення. У відзиві на апеляційну скаргу містилось клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.

З урахуванням вимог п. 7 ч. 1 ст. 306, ст.ст. 307, 311 КАС України та відсутності клопотань про розгляд справи за участі сторін розгляд даної справи призначено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, за ОСОБА_2 зареєстровані об'єкти житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_1 таАДРЕСА_2 та нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_3.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ААС №091490 від 13.11.2008 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20907589 від 13.11.2008 ОСОБА_2 належить житловий будинок, 1989 року побудови, розташований по АДРЕСА_2, загальною площею 506,70 кв. м. (а.с. 23-24).

27.06.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 10164-13, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості за 2016 рік у сумі 25550,28 грн. (а.с. 13).

22.08.2017 позивачем виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_2 згідно якого: загальна площа приміщення становить - 484,40 кв.м., із них житлова площа становить 234,20 кв.м., допоміжна площа 250,20 кв.м. (а.с. 15-22).

Згідно з довідкою БТІ №273 від 28.08.2017 при проведенні первинної інвентаризації вказаного нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_2 була допущена помилка, а саме до загальної площі житлового будинку була врахована площа господарської будівлі гаража, а тому при проведені поточної інвентаризації загальна площа будинку змінилась з 506,70 кв.м. на 484,40 кв.м. (а.с. 25).

31.08.2017 державним реєстратором зареєстровано заяву та внесено зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності із занесенням відомостей про фактичну площу нерухомого майна позивача - житлового будинку по АДРЕСА_2 (а.с. 26).

Вважаючи невірним розрахунок податку на нерухоме майно та суму відображену в податковому повідомленні-рішенні, позивач 13.09.2017 на адресу відповідача направила заяву про перерахунок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки з розрахунку загальної площі будинку 484,40 кв.м.

Листом від 29.09.2017 №581/Б/24-13-13-02-19 Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області відмовило позивачу у проведенні перерахунку суми податку, мотивуючи це тим, що наданий позивачем витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності для врахування при перерахунку податку, свідчить про зміну площі житлового будинку (484,40 кв.м.) 13.08.2017, а податок на нерухоме майно з об'єктів житлової нерухомості сплачується фізичними особами у 2017 році за 2016 рік, а тому нарахований податок у сумі 25550,28 грн. за площу житлового будинку 506,7 кв.м. Також вказаним листом позивача було повідомлено, що згідно з наданими нею оригіналами та копіями документів внесено зміни до бази даних ІТС "Податковий блок", які будуть враховані при перерахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у 2018 році (а.с. 14).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, на час звернення позивача до контролюючого органу відповідні відомості про площу будинку в розмірі 484,40 кв.м. були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, однак відповідач самоусунувся від виконання покладених на нього обов'язків визначених нормами пп.266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України, не провівши перерахунок сум податків, не відкликав (скасував) податкове повідомлення-рішення та не виніс нове податкове повідомлення-рішення розраховане відповідно до рішення №58/3-2016 від 29.01.2016 Заставнівської міської ради та наявної площі об'єкта нерухомості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п. 8.3 ст. 8 ПК України).

Згідно з пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.

Відповідно до пп. 12.3.1 п. 12.3 ст. 12 ПК України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Рішенням Заставнівської міської ради №58/3-2016 від 29.01.2016 затверджено Положення та встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Заставністької міської ради, відповідно до п. 2.1 "а" якого для об'єктів житлової нерухомості на території Заставністької міської ради ставку податку визначено 0.1 % - для фізичних осіб, власників житлового будинку/будинків, загальна площа яких перевищує 120 кв.м.

Статтею 266 ПК України врегульовано питання справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Положення пп. 266.1.1 п. 266.1, пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначають, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

В розумінні наведених вище норм, позивач являється платником податків, як власник об'єктів житлової та нежитлової нерухомості.

За приписами пп. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 263 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Нормами пп. 266.4.1 п.266.4 ст. 266 ПК України передбачено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у вигляді зменшення бази оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зокрема, для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.1ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Так, відповідно до п. "б" пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку за наявності у власності платника податку більше одного об'єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст.266 ПК України (в редакції Закону України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який діяв з 1 січня до 31 грудня 2016 року) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

За приписами п. "ґ" п.266.7.1 п.266.7 ст. 266 ПК України за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Положеннями пп. 266.7.2. п. 266.2 ст.266 ПК України передбачено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з абз. 2 пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Аналізуючи доводи апелянта стосовно відсутності підстав для обрахунку суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з розрахунку загальної площі спірного об'єкта нерухомого майна 484,40 кв.м., суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач сформував податкове повідомлення рішення від 27.06.2017 № 10164-13, яким позивачу визначив податкове зобов'язання за платежем (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості) за 2016 рік у сумі 25550,28 грн. за житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_2, використавши при розрахунку загальну площу будинку 506,70 кв.м.

ОСОБА_2, виявивши розбіжності, звернулася до відповідача з заявою про перерахунок сум податку, надавши при цьому оригінали та копії документів, які спростовували наявну у власності позивача площу будинку в розмірі 506,70 кв.м.

При цьому, на час звернення до контролюючого органу відповідні відомості про площу будинку в розмірі 484,40 кв.м. були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідач не виконав обов'язків, визначених нормами пп.266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України, не провів перерахунок суми податку, не відкликав (скасував) податкове повідомлення-рішення та не виніс нове податкове повідомлення-рішення розраховане відповідно до рішення Заставнівської міської ради №58/3-2016 від 29.01.2016 та наявної площі спірного об'єкта нерухомості.

Крім того, при вирішенні цього спору судом першої інстанції правомірно не проведено перерахунку розміру податку на нерухоме майно з урахуванням рішення №58/3-2016 від 29.01.2016 для часткового задоволення позову (скасування в частині суми 25000,00 грн. та 0,1%=506,7 кв.м. - 484,40 кв.м.), оскільки в силу вимог пп.266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове рішення-повідомлення вважається відкликаним (скасованим).

При цьому, з урахуванням судового рішення по даній справі, відповідач дійсно не позбавлений права здійснити розрахунок та винести нове податкове повідомлення-рішення, оскільки доводи апеляційної скарги щодо неможливості вчинити такі дії відповідно до ст. 60 ПК України є помилковими, оскільки застосуванню до даних правовідносин підлягають саме норми ст. 266 ПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального, то підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.