Справа № 825/3364/15-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

27 лютого 2018 року

Київ

справа №825/3364/15-а

адміністративне провадження №К/9901/1501/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого Гриціва М.І.,
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України (далі Міноборони) на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року (судді Бородавкіна С.В., Кашпур О.В., Соломко І.І.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року (судді Ісаєнко Ю.А., Губська Л.В., Федотов І.В.) в адміністративній справі № 825/3364/15-а за позовом ОСОБА_1 до Міноборони, Чернігівського обласного військового комісаріату (далі Обласний військкомат) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність Міноборони щодо залишення без реалізації документів про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язати Військкомат направити на адресу Міноборони заяву та додані документи щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язати Міноборони розглянути його заяву та додані документи щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та прийняти відповідне рішення.

Суди встановили, що ОСОБА_1 проходив військову службу в період з 02 листопада 1984 року по 01 листопада 1986 року, а з 15 лютого 1985 року по 31 березня 1986 року на території Республіки Афганістан, де в той час велися бойові дії, та брав участь у бойових діях на посаді стрілка.

Згідно з витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 24 грудня 2014 року № 4071 у позивача встановлено мінно-вибухове множинне осколкове поранення голови, закрита черепно-мозкова травма, контузія, травма хребта, різані рани правої голені, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні і країнах, де велись бойові дії.

Уподальшому позивачу встановлена ІІІ група інвалідності безтерміново, що настала в результаті поранення, закрита черепно-мозкова травма, контузія, травма хребта, різана рана правої гомілки, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 19 лютого 2015 року серії АВА № 005992.

03 березня 2015 року позивач звернувся до Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату Чернігівської області (далі Міський військкомат) із заявою про виплату одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велись бойові дії, та надав копії необхідних документів.

05 березня 2015 року Міський військкомат надіслав до Обласного військкомату документи позивача для призначення виплати одноразової грошової допомоги.

Листом від 12 березня 2015 року № 1613 Обласний військкомат надіслав висновок щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України з відповідними додатками.

Листом від 16 червня 2015 року № 248/3/6/1204 Департамент фінансів Міністерства оборони України в особі начальника управління організаційного, соціального забезпечення та тарифікації повідомив Обласний військкомат, що відповідно до пункту 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок), особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Оскільки така виплата допомоги має здійснюватись Державною прикордонною службою України, документи позивача повернув без реалізації як такі, що надіслані не за належністю.

03 липня 2015 року листом Обласний військкомат повідомив про вказане рішення позивача. Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 07 жовтня 2015 року позов задовольнив.

Рішення обґрунтував тим, що відповідач у встановленому порядку не розглянув заяву позивача та не прийняв рішення щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги, чим допустив порушення права на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Міноборони не погодилося із рішенням суду першої та апеляційної інстанцій і подало касаційну скаргу про їх скасування та постановлення нового рішення про відмову у задоволення позову. Зазначає, що позивач не проходив службу в Збройних Силах України, тому на нього не розповсюджуються положення Порядку. Оскільки ОСОБА_1 звільнявся з Прикордонних військ, одноразову грошову допомогу має виплачувати Державна прикордонна служба.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-XII).

За змістом частини другої статті 16 зазначеного Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності військовослужбовцю виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Закону Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок. Перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, дії розпорядника бюджетних коштів після надходження зазначених документів, які полягають у прийнятті рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, надсилання цього рішення разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, передбачені у пунктах 11, 13 цього Порядку.

Наказом Міністерства оборони України від 12 квітня 2007 року № 168 «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» (далі наказ № 168) призначена постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До складу даної комісії входить заступник Міністра оборони України та 8 керівників структурних підрозділів Міністерства оборони України.

Усупереч наведеним вимогам одноособовим рішенням начальник управління організаційного, соціального забезпечення та тарифікації Департаменту фінансів Мінооборони повернув документи ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги без розгляду як такі, що надіслані не за належністю.

У контексті наведених обставин слід визнати необґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що Міноборони як головний розпорядник коштів не вправі розглядати та відповідно до унормованого порядку прийняти рішення про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності III групи.

Доводи касаційної скарги не містять належних та слушних міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої та апеляційної інстанцій.

У ній також не наведено інших аргументів, які б не були предметом перевірки судів та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,

постановив:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців
Судді : Я.О. Берназюк
Н.В. Коваленко