Справа № 199/3622/17(2-а/199/153/17)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2018 року справа № 199/3622/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року (ухвалену в м. Дніпрі в порядку скороченого провадження суддею Якименко Л.Г.)

у справі №199/3622/17

за позовом ОСОБА_1

до головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська з позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання перерахунку пенсії неправомірним та зобов'язання перерахувати і виплачувати пенсію з урахуванням премій в загальній сумі 26857,15 гривень, що отримана за період роботи в Головному управлінні ДФС у Донецькій області з жовтня 2015 року по лютий 2016 року, зобов'язання виплатити заборгованість за весь період, за який пенсія виплачувалась без урахування премій в загальній сумі 26857,15 гривень, а саме з квітня 2017 року по день фактичного виконання відповідачем рішення по справі.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позовні вимоги задоволено.

Визнано перерахунок та виплату головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пенсії ОСОБА_1 без урахування премій в загальній сумі 26857,15 гривень, які позивач отримав за період роботи в Головному управлінні ДФС у Донецькій області з жовтня 2015 року по лютий 2016 року включно, здійснені в березні-квітні 2017 року неправомірним.

Зобов'язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та в подальшому виплачувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням премій в загальній сумі 26857,15 грн., які позивач отримав за період роботи в Головному управлінні ДФС у Донецькій області з жовтня 2015 року по лютий 2016 року включно.

Зобов'язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість за весь період, за який пенсія виплачувалася без урахування премій в загальній сумі 26857,15 гривень, з квітня 2017 року по день фактичного виконання відповідачем рішення по справі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги, дії відповідача є правомірними оскільки ним виконано рішення суду. Інших підстав для перерахунку або виплати пенсії позивачу в іншому розміру відсутні.

Позивач подав відзив, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, матеріалами справи підтверджується і не заперечується сторонами, позивач перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з червня 2016 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року у справі №199/8377/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, визнано неправомірним призначення головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пенсії ОСОБА_1, без урахування премій з жовтня 2015 року по лютий 2016 року та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, з урахуванням премій отриманих ним з жовтня 2015 року по лютий 2016 року включно, в загальній сумі 26857,15 грн. та виплатити різницю у виплатах пенсії за весь період, за який виплачувалась пенсія в меншому розмірі, з 17 червня 2016 року по день ухвалення рішення по справі (а.с. 7-11).

На виконання рішення суду, головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, здійснило перерахунок пенсії позивача та в березні 2017 року виплатило різницю за період 17 червня 2016 року по 16 грудня 2016 року (а.с. 20 - 22).

12 квітня 2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову ВП №53638442 про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із виконанням вимог виконавчого документу в повному обсязі (а.с. 23).

З протоколу пенсійної справи №(ДПА) від 17 червня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_1 призначено пенсію в щомісячному розмірі: 2384,59 грн. (а.с. 19).

Пенсія була призначена з урахуванням таких видів грошового забезпечення: посадового окладу - 1562 грн., окладу за спеціальне звання - 130 грн., надбавки за вислугу років (30%) - 507,60 грн., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 2386,15 грн., всього - 4585,75 грн., тобто без урахування премій за період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року.

На виконання судового рішення у справі №199/8377/16, відповідачем до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється розмір пенсії враховано премії в загальній сумі 26857,15 грн., які позивач отримав за період роботи в Головному управлінні ДФС у Донецькій області з жовтня 2015 року по лютий 2016 року включно.

Відповідно до розрахунку на доплату, щомісячний розмір пенсії позивача з урахуванням виконання відповідачем постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року у справі №199/8377/16 складав 2966,49 грн. (а.с. 20).

У квітні 2017 року позивач отримав пенсію у розмірі 2384,59 грн. (а.с. 12).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно зменшив розмір виплачуваної позивачу пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час провадженні у суді першої інстанції) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналогічні положення містить частина 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року у справі №199/8377/16, що набрала законної сили 14 лютого 2017 року встановлені зокрема така обставина: у довідці від 01 червня 2016 року №232/05-99-05-0213-2 (відповідно до якої відповідачем розраховувався розмір пенсії позивачу при її призначенні) про додаткові види грошового забезпечення в ГУ ДФС у Донецькій області за період роботи з 02 жовтня 2015 року по 15 лютого 2016 року, зазначені також разові премії в загальній сумі 26857,15 грн. Відповідач зазначену суму при розрахунку середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці не врахував.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем після виконання судового рішення у справі №199/8377/16 проведено перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування премій, отриманих ним за період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року в загальній сумі 26857,15 грн., тобто відповідач фактично станом на час виникнення спірних відносин виплачує позивачу пенсію у розмірі, який встановлений при призначенні пенсії.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом.

При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Згідно із пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що отримувані позивачем премії за період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року та з яких сплачений внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що пенсія позивачу призначена довічно (а.с. 19).

Щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання пенсії.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача про вирішення судом спору на майбутнє.

Крім того, судом першої інстанцій вірно стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору за подання адміністративного позову, оскільки стаття 94 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час розподілу судових витрат судом першої інстанції) містить імперативну норму за якою, здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати повертаються йому за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, яким у справі є відповідач.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено, постанову суду першої інстанції у справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 23 лютого 2018 року.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим