Справа № 809/2/18
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2018 р. справа № 809/2/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

при секретарі судового засідання Драгомирецькому І.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання протиправним та скасування рішення №15 від 15.04.2016 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, представник позивача, ОСОБА_3В.), 02.01.2018 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (надалі, також - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №15 від 15.04.2016 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську протиправно, на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 ОСОБА_4 України ''Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування'', винесено рішення №15 від 15.04.2016 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 2 031,86 гривень та нарахування пені в розмірі 77 630,02 гривень. ОСОБА_4 №1058-ІV, на підставі якої прийнято оскаржуване рішення з 01.01.2011 втратила чинність, і на дату винесення рішення, не діяла. Відсутність в Пенсійного фонду України та його територіальних органів повноважень на застосування штрафних санкцій і нарахування пені у спірних правовідносинах з 01.01.2011 узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, викладеної в постановах №21-367а12 від 20.11.2012 і №21-170а13 від 04.06.2013.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 на підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом сторін.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 31.01.2018. В даному відзиві відповідач зазначив, що не погоджується із позовними вимогами позивача, оскільки визначені в розрахунках та нараховані страхові внески за спірні періоди позивач сплачував з порушенням строку, встановленого пунктом 6 статті 20 ОСОБА_4 України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", а тому відповідачем правомірно застосовано штрафні санкції та нараховано пеню, на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 вказаного ОСОБА_4. Посилаючись на пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень ОСОБА_4 України ''Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування'', зазначив, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим ОСОБА_4. Послався на судові рішення Верховного суду України, прийняті в 2015 році, згідно правових висновків яких суд касаційної інстанції вказав на наявність у відповідача повноважень на застосування з 01.01.2011 положень пункту 2 частини 9 статті 106 ОСОБА_4 №1058-ІV. Просив суд в задоволенні позову відмовити (а.с. 47-49).

Представник позивача, 16.02.2018 через канцелярію суду подав відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій зазначила, що доводи відповідача, викладені у відзиві не слід брати до уваги, так як вони не спростовують підстави та предмет позову, а розяснюють процес нарахування фінансових санкцій та пені в період до 01 січня 2011 року. А правова позиція, висловлена у постанові Донецького окружного адміністративного суду від 02.08.2013, яка переглянута Верховним судом України, на яку посилається відповідач, не може бути використана при розгляді даної справи, оскільки предмет та підстава позову є іншими (а.с. 86-87).

В судовому засіданні представник позивача підтримала адміністративний позов із підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив.

Під час розгляду справи суд не знайшов достатніх і обґрунтованих підстав вважати, що позивачем не дотримано строки звернення до суду. Подані представником позивача заява і письмові докази на її підтвердження свідчать про поважність причин пропуску строків звернення до суду.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, додаткові пояснення сторін, встановив наступне.

Фізична-особа підприємець ОСОБА_3 перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В період з 01.01.2004 по 31.01.2007 позивач подав до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щомісячні звіти за найманих працівників, в яких самостійно розрахував суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а саме Додаток 23 ''Розрахунок суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування'' за періоди:

- з 01.04.2004 по 31.12.2004 сума сплати по звітах 4 399,70 гривень;

- з 01.01.2005 по 31.12.2005 сума сплати по звітах 7 123,02 гривень;

- з 01.01.2006 по 31.12.2006 сума сплати по звітах 7 391, 05 гривень;

- з 01.01.2007 по 31.12.2007 сума сплати по звітах 674,00 гривень.

Крім того, позивачем подано річний звіт за 2004 та 2005 роки Додаток 25 ''Розрахунок суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування'', згідно яких суми сплати по страхових внесках становили 202,45 гривень та 528,64 гривень відповідно.

Станом на 13.04.2016 за позивачем виникла недоїмка по сплаті страхових внесках в загальній сумі 20 318,61 гривень, в тому числі 18 465,35 гривень по нарахуваннях, 1 122,18 гривень по утриманнях та 731,08 гривень з доходу підприємця.

Вказана обставина представником позивача не заперечується. Будь-яких зауважень, в тому числі підтверджених відповідними засобами доказування, щодо числових значень і розміру облікованої у позивача недоїмки за період з 01.01.2004 по 13.04.2016 в судовому засіданні не надала.

Позивач 14.04.2016 недоїмку за страховими внесками в загальній сумі 20 318,61 гривень сплатив в повному обсязі.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У даній справі суд застосовує Закон України ''Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування'' (надалі, також Закон №1058-ІV), Закон України ''Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування'' за № 2464-VI від 08.07.2010 (надалі, також Закон №2464-VI), Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджену постановою правлінні Пенсійного Фонду України за №21-1 від 19.12.2003 (надалі, також Інструкція №21-1) і Порядок ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження платежів зі збору на обовязкове державне пенсійне страхування, затверджену постановою правлінні Пенсійного Фонду України за №2-4 від 19.01.2002 (надалі, також Порядок №2-4), в тій редакції таких нормативно-правових актів, яка була чинна на час спірних правовідносин.

За змістом частини 6 статті 19 ОСОБА_4 №1058-ІV страхові внески страхувальниками нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після нарахування їх до сплати.

Пунктом 4 частини 2 статті 17 ОСОБА_4 №1058-ІV визначено, що страхувальники зобовязані подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Відповідно до приписів пункту 2.1 статті 2, підпункту 4.2.1. пункту 4.2 статті 4 Порядок №2-4 платники страхових внесків подають до територіальних органів Пенсійного фонду відповідні розрахунки зобовязань зі сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування, а останні такі самостійно визначені зобовязання платника нараховують в особових рахунках шляхом автоматичного перенесення зазначених даних.

ОСОБА_5 за відповідний період подавав відповідачу розрахунки страхових внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування, в яких самостійно нараховував суми таких внесків, які вносилася відповідачем до картки особового рахунку позивача.

В матеріалах справи наявні, подані відповідачем, картки по особових рахунках позивача щодо страхових внесків за період 2004-2016 роки, а також розрахунки фінансових санкцій та пені по особовому рахунку 4 %, 32%,42%, 1-5% (а.с. 51-56, 57-61).

Відповідно до частин 6 і 12 статті 20 ОСОБА_4 №1058-ІV страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітнім періодом є календарний місяць.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до підпункту 5.1.4. пункту 5.1. статті 5 Інструкції №21-1 нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати, на суми яких нараховуються страхові внески.

Як слідує з карток по особових рахунках, розрахунків фінансових санкцій та пені по таких особових рахунках, визначені позивачем в розрахунках та нараховані ним страхові внески за вказані вище періоди сплачувалися ОСОБА_5 з порушенням строку, встановленого частиною 6 статті 20 ОСОБА_4 №1058-ІV.

Слід зазначити, що згідно вимог частини 2 статті 106 ОСОБА_4 №1058-ІV (в редакції закону яка діяла до 01.01.2011, в тому числі в період з 01.01.2004 по 31.12.2007) суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього ОСОБА_4 вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків (недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

У звязку з несвоєчасною сплатою позивачем самостійно нарахованих страхових внесків, що підтверджується карткою особового рахунку та розрахунком фінансових санкцій та пені, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 ОСОБА_4 №1058-ІV прийнято рішення №15 від 15.04.2016 про застосування фінансових санкцій, яким застосовано до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 2 031,86 гривень та нараховано пеню в розмірі 77 630,02 гривень. Вказане рішення отримане уповноваженою особою позивача 25.04.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявне в матеріалах адміністративної справи (а.с. 23, 24, 50-56, 57-61).

Судом констатує, що спору між сторонами стосовно розміру штрафних санкцій та пені немає, натомість позивач вважає оскаржуване рішення незаконним, оскільки прийняте на основі неіснуючого законодавства, так як норми, про які йдеться в оскаржуваному рішенні та на підставі яких до позивача застосовано фінансові санкції, а саме пункт 2 частини 9 статті 106 ОСОБА_4 № 1058-ІV виключені на підставі ОСОБА_4 України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за №2464-VІ від 08.07.2010, який набрав чинності з 01.01.2011.

Досліджуючи доводи позивача про те, що Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську всупереч своїм повноваженням прийнято оскаржуване рішення на підставі положень закону, які втратили свою чинність, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 ОСОБА_4 № 1058-IV в редакції, яка діяла до 1 січня 2011 року, було передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року ОСОБА_4 №2464-VІ наведена вище норма матеріального права із ОСОБА_4 № 1058-ІV була виключена.

У той же, час згідно з абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень ОСОБА_4 України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом 6 цього ж пункту Прикінцевих та перехідних положень ОСОБА_4 №2464-VІ встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим ОСОБА_4.

Відповідно до пункту 9.1. Інструкції №21-1 до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.

Згідно положень пункту 9.3 Інструкції № 21-1 фінансові санкції за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування накладаються на страхувальника відповідно до частини дев'ятої статті 106 ОСОБА_4 України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, що діяла до 1 січня 2011 року.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, за органами Пенсійного фонду України, після набрання чинності ОСОБА_4 № 2464-VІ, збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 1 січня 2011 року.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, позивачем несвоєчасно сплачувались самостійно розраховані страхові внески за період з 02.02.2004 по 14.04.2016, в тому числі з 02.02.2004 по 31.12.2010, в результаті чого Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 ОСОБА_4 України ''Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування'' прийнято рішення №15 від 15.04.2016 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені в загальному розмірі 79 661,88 гривень (а.с. 23, 50-61).

Суд вважає дії відповідача щодо застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків правомірними та вчинені згідно чинного законодавства, а саме - пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень ОСОБА_4 №2464-VІ, відповідно до якого за органами Пенсійного фонду України збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 1 січня 2011 року.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, висловленою в постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі №21-77а15 та від 12 травня 2015 року у справі №21-370а15.

В силу вимог частини 5 статті 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до даних спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у вказаних постановах Верховного Суду України.

З приводу доводів представника позивача про застосування правової позиції Верховного суду України, викладених в постановах №21-367а12 від 20.11.2012 і №21-170а13 від 04.06.2013, суд вказує на наступне.

Вказані постанови суду касаційної інстанції стосуються застосування не пункту 2, а пункту 5 частини 9 статті 106 ОСОБА_4 №1058-ІV щодо накладення штрафних санкцій за несвоєчасне подання звітності, граничний строк подання якої настав до 01.01.2011.

Крім того, як зазначено вище, в 2015 році Верховний Суд України змінив свої правові висновки щодо застосування частини 9 статті 106 ОСОБА_4 №1058-ІV в цілому. Така позиція з 2015 року Верховний Суд України не змінювалася.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 ОСОБА_4 №1058-ІV, абзацу 6 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень ОСОБА_4 №2464-VІ, прийнято рішення №15 від 15.04.2016 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків, яка виникла до 1 січня 2011 року, внаслідок чого вимоги позивача є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), вул. Галицька, 144/40, м. Івано-Франківськ, 76018;

Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (), вул. Незалежності, 44, м. Івано-Франківськ, 76000.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Рішення складене в повному обсязі 27 лютого 2018 р.