Справа № 129/1914/17
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 лютого 2018 р. Справа № 129/1914/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Альчука Максима Петровича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з Гайсинського районного суду Вінницької області надійшла адміністративна справа ОСОБА_1 за позовом до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про утримання надміру виплачених сум від 12.01.2017 року № 1 щодо утримання з позивача переплати у розмірі 5060,23 грн. по 20% пенсії щомісячно та зобов'язати Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області повернути безпідставно утримані кошти; зобов'язати Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати розмір заробітної плати за період з серпня 1977 року по 30.06.1978 року у сумі 2490 р. відповідно довідки АТ «Головне виробничо-технічне підприємство «Граніт» від 14.03.2016 року для обчислення пенсії та поновити виплату пенсії у повному обсязі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 23.09.2015 року перебуває на обліку в Гайсинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Загальний стаж його роботи складає 27 років 02 місяці 6 днів. Для обчислення пенсії взята заробітна плата за періоди з 08.08.1977 року по 30.06.1978 року, з 01.07.1978 року по 22.07.1982 року, з 01.11.1982 року по 30.11.1982 року. Позивачем до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області надано довідку б/н від 14.03.2016 року, видану АО «Головное производственно-техническое предприятие «Гранит». Вказана довідка врахована в розрахунку заробітку для призначення пенсії. Пенсію за віком позивач отримував в розмірі 1986,28 грн. Однак, починаючи з лютого 2017 року позивач почав отримувати пенсію в меншому розмірі, у зв'язку з чим звернувся до відповідача із заявою про надання інформації розрахунку пенсії. Листом Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області позивачу повідомлено про те, що при поданні довідки б/н від 14.03.2016 року, видану АО «Головное производственно-техническое предприятие «Гранит» управлінням було направлено запит на акт перевірки до Пенсійного фонду Російської Федерації про достовірність видачі вказаної довідки про заробітну плату. В акті перевірки було зазначено, що організація АО «Головное производственно-техническое предприятие «Гранит» на момент перевірки надала «Картку сплати членських внесків в профспілку на ОСОБА_1.», в якій помісячно вказані корінці марок про сплату членських внесків в профспілку. Особові рахунки за період з 1977 року по 1978 року, на підставі яких була видана довідка б/н від 14.03.2016 року ОСОБА_1, організація не надала, у зв'язку з чим перевірити і підтвердити суми заробітної плати немає можливості. Довідку рекомендовано відізвати, як безпідставно видану. У зв'язку із не підтвердженням первинними документами сум заробітної плати, вказаної у довідці б/н від 14.03.2016 року за період з 08.1977 року по 06.1978 року, відповідач виніс рішення «Про утримання надміру виплачених сум пенсій» від 12.01.2017 року № 1 щодо стягнення переплати в розмірі 5060,23 грн., що утворилася за період з 23.09.2015 року по 31.01.2017 року. Також посилаючись на ст.. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивача повідомлено про те, що оскільки вказана сума добровільно ним не повернута, переплата пенсії утримується по 20% з пенсії щомісячно до повного погашення боргу.

Ухвалами Гайсинського районного суду Вінницької області від 14.07.2017 року відкрито провадження у справі та відстрочено сплату судового збору позивачу до прийняття рішення у справі.

На підставі ухвали суду від 21.12.2017 року справи передано на розгляд Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.01.2018 року справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

На адресу суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, згідно якого він заперечує проти задоволення позову. Також зазначає про те, що оскільки довідка б/н від 14.03.2016 року визнана недостовірною та відомості, вказані в ній, не підтвердились, виникла переплата пенсії в сумі 5060,23 грн., яка на думку представника, підлягає стягненню з позивача.

Позивачем надано додаткові пояснення, згідно яких позивач просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обґрунтування позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог від 01.12.2017 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 23.09.2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Гайсинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Загальний стаж його роботи складає 27 років 02 місяці 6 днів. Для обчислення пенсії взята заробітна плата за періоди з 08.08.1977 року по 30.06.1978 року, з 01.07.1978 року по 22.07.1982 року, з 01.11.1982 року по 30.11.1982 року.

Позивачем до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області надано довідку б/н від 14.03.2016 року, видану АО «Головное производственно-техническое предприятие «Гранит». Вказана довідка врахована в розрахунку заробітку для призначення пенсії. Пенсію за віком позивач отримував в розмірі 1986,28 грн.

Однак, починаючи з лютого 2017 року позивач почав отримувати пенсію в меншому розмірі, у зв'язку з чим звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо розрахунку пенсії.

Листом Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області позивачу повідомлено про те, що при поданні довідки б/н від 14.03.2016 року, виданої АО «Головное производственно-техническое предприятие «Гранит» управлінням було направлено запит на акт перевірки до Пенсійного фонду Російської Федерації про достовірність видачі вказаної довідки про заробітну плату. В акті перевірки було зазначено, що організація АО «Головное производственно-техническое предприятие «Гранит» на момент перевірки надала «Картку сплати членських внесків в профспілку на ОСОБА_1.», в якій помісячно вказані корінці марок про сплату членських внесків в профспілку. Особові рахунки за період з 1977 року по 1978 року, на підставі яких була видана довідка б/н від 14.03.2016 року ОСОБА_1, організація не надала, у зв'язку з чим перевірити і підтвердити суми заробітної плати немає можливості. Довідку рекомендовано відізвати, як безпідставно видану.

У зв'язку із не підтвердженням первинними документами сум заробітної плати, вказаної у довідці б/н від 14.03.2016 року за період з 08.1977 року по 06.1978 року, відповідач виніс рішення «Про утримання надміру виплачених сум пенсій» від 12.01.2017 року № 1 щодо стягнення переплати в розмірі 5060,23 грн., що утворилася за період з 23.09.2015 року по 31.01.2017 року.

Також, посилаючись на ст.. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивача повідомлено про те, що оскільки вказана сума добровільно ним не повернута, переплата пенсії утримується по 20% з пенсії щомісячно до повного погашення боргу. Дане рішення одночасно являється предметом оскарження у даній справі.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що суб'єктами системи пенсійного забезпечення в Україні, зокрема є: застраховані особи, а в окремих випадках, визначених цим Законом, - члени їхніх сімей та інші особи; страхувальники; Пенсійний фонд; уповноважений банк; підприємства, установи, організації (далі - організації), що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; цільового та ефективного використання коштів загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Таким чином, суб'єкти системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, які недобросовісно виконують свої обов'язки в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Зі змісту наведеної норми слідує, що підставою для утримання сум надміру виплачених пенсій є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера, шляхом свідомого подання підроблених документів або недостовірних даних для оформлення пенсій.

Матеріали справи свідчать, що звертаючись до відповідача із заявою про призначення пенсії, позивачем надано довідку від 14.03.2016 року на підтвердження роботи в АО «Головное производственно-техническое предприятие «Гранит» з 1977 року по 1978 рік. Вказана довідка прийнята до уваги відповідачем під час призначення пенсії.

Органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі (ч. 1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Отже, призначаючи пенсію, відповідач не був позбавлений можливості перевірити у встановленому законом порядку достовірність, законність та обґрунтованість документів, наданих для оформлення.

При цьому, запит з приводу довідки від 14.03.2016 року на підтвердження роботи позивача в АО «Головное производственно-техническое предприятие «Гранит» відповідачем направлено до Головного управління Пенсійного фонду України Російської Федерації в березні 2017 року, в той час як пенсія позивачу призначена 23.09.2015 року.

Таким чином, під час призначення пенсії відповідач не скористався наданими йому повноваженнями щодо перевірки достовірності документів, наданих позивачем для призначення пенсії, натомість після призначення пенсії протиправно прийняв рішення щодо зменшення її розміру та утримання надміру сплачених коштів.

Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини ("Спорронг та Льонрот проти Швеції") до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування "мирного володіння майном".

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Під час дослідження матеріалів справи судом не встановлено зловживань з боку позивача під час звернення із заявою про призначення пенсії шляхом свідомого подання підроблених документів або недостовірних даних для оформлення пенсій.

Матеріалами справи підтверджено, зокрема довідками № б/н від 14.03.2016 року та № 77/07/ок від 16.03.2016 року АО «Головное производственно-техническое предприятие «Гранит», що позивач з 08 серпня 1977 року по 04 липня 1978 року працював на вказаному підприємстві та з його заробітної плати відраховувались внески, в тому числі і до пенсійного фонду (а.с.5, 11).

Вказані відомості також підтверджені копією наказу в.о. директора підприємства № 311/к від 26.05.1978 року (а.с. 44-45).

Крім того, стаж роботи позивача на АО «Головное производственно-техническое предприятие «Гранит» включений довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 99 від 04.11.2015 року, виданої Державним південним виробничо-технічним підприємством (а.с. 48) відповідно п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1).

Також в матеріалах справи міститься лист Головного управління Пенсійного фонду України Російської Федерації № 2 по м. Москві і Московській області, згідно якого встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді інженера в філіалі «Головное производственно-техническое предприятие «Гранит» за період з 08.08.1977 року по 04.07.1978 року. На момент перевірки вказаного підприємства надано картки сплати членських внесків до профсоюзу на ОСОБА_1, в якій помісячно вказані корінці марок щодо оплати членських внесків до профсоюзу.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Гайсинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області не доведено правомірності прийнятого рішення від 12.01.2017 року № 1 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Водночас позивачем підтверджено сукупністю належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів, що ним надано усі наявні у нього документи, для призначення пенсії, які підтверджують стаж його роботи на АО «Головное производственно-техническое предприятие «Гранит», з серпня 1977 року по липень 1978 року.

За таких обставин із урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що рішення Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про утримання надміру виплачених сум пенсій від 12.01.2017 року № 1 є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою захисту прав позивача та відповідно до ст. 245 КАС України суд вважає за необхідне зобов'язати Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області повернути ОСОБА_1 утримані з нього кошти в розмірі 20% пенсії кожного місяця за період з 23.09.2015 року по день набрання рішенням суду законної сили.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати розмір заробітної плати за період з серпня 1977 року по 30.06.1978 року у сумі 2490 р. відповідно довідки АТ «Головне виробничо-технічне підприємство «Граніт» від 14.03.2016 року для обчислення пенсії та поновити виплату пенсії у повному обсязі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на те, що матеріалами справи доведено відсутність в діях позивача зловживань під час звернення із заявою про призначення пенсії шляхом свідомого подання підроблених документів або недостовірних даних для оформлення пенсій, з метою захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов, зобов'язавши Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області поновити виплату пенсії позивачу з урахуванням стажу роботи в АТ «Головне виробничо-технічне підприємство «Граніт» та пенсії в сумі 1986,28 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що рішення у справі прийнято на користь позивача - фізичної особи, якому відстрочено судовий збір до прийняття кінцевого рішення у справі, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір в сумі 1280 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (23700, м. Гайсин, вул.. Волонтерів, 17, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 12.01.2017 року № 1 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Зобов'язати Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області повернути ОСОБА_1 утримані з нього кошти в розмірі 20% пенсії кожного місяця за період з 23.09.2015 року по день набрання рішенням суду законної сили.

Зобов'язати Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи в АТ «Головне виробничо-технічне підприємство «Граніт» та пенсії в сумі 1986,28 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області судовий збір в сумі 1280 грн. до Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Вінницький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Альчук Максим Петрович