Справа № 805/2430/17-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 березня 2018 року

Київ

справа №805/2430/17-а

адміністративне провадження №К/9901/2526/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів: Білоуса О. В., Бевзенка В. М.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційній інстанції адміністративну справу № 805/2430/17-а

за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради про зобов'язання надіслати на електронну адресу висновок-рішення щодо встановлення інвалідності, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду (прийняту в складі головуючого судді - Голобувої Л.Б.) від 12 вересня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду (прийняту в складі колегії суддів: головуючого - Компанієць І.Д., суддів: Васильєвої І.А., Ястребової Л.В.) від 24 жовтня 2017 року, у с т а н о в и в :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради про зобов'язання надіслати на електронну адресу висновок-рішення щодо встановлення інвалідності.

2. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідач в порушення статті 20 Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР) не направив йому на електрону адресу відповідь-рішення про встановлення ОСОБА_1 інвалідності.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. Донецький окружний адміністративний суд постановою від 12 вересня 2017 року в задоволені позову відмовив.

4. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача про зобов'язання надіслати йому на електронну адресу висновок-рішення щодо встановлення інвалідності необґрунтована, оскільки таке рішення не приймалося.

5. Додатково суд першої інстанції вказав, що листами № 03.М/1424 від 14 грудня 2016 року та № 109 від 2 лютого 2017 року відповідач повідомляв позивача про відсутність переконливих медичних даних для встановлення йому інвалідності та запрошував його на засідання МСЕК для остаточного розгляду питання можливого встановлення інвалідності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

6. Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у цій справі - без змін.

7. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції відповідають обставинам справи. Судом першої інстанції не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

8. У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до суду, яку 26 грудня 2017 року передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

9. У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Донецький окружний адміністративний суд від 12 вересня 2017 року та ухвалу Донецький апеляційний адміністративний суд від 24 жовтня 2017 року у справі № 805/2430/17-а, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

10. Верховний Суд ухвалою від 2 січня 2018 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та установив строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

11. 23 січня 2018 року В.о. головного лікаря Комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" - Машихіна І. В. подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (позивача у справі)

12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами неправильно застосовано норми статті 32 Конституції України та норми статті 20 Закону № 393/96-ВР, які мають вищу юридичну силу порівняно з Положенням про медико-соціальну експертизу, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення № 1317), на яку послалися суди як на підставу у ненаправлені відповіді-рішення про встановлення ОСОБА_1 інвалідності.

Б. Доводи відповідача у справі

13. Відповідач, заперечуючи проти задоволення касаційної скарги, посилається на лист № 109 від 2 лютого 2017 року, яким відповідач повідомляв позивача про відсутність переконливих медичних даних для встановлення йому інвалідності та запрошував його на засідання МСЕК для остаточного розгляду питання можливого встановлення інвалідності.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. ОСОБА_1 згідно довідки № від 20 листопада 2014 року є переміщеною з тимчасово окупованої територій в АДРЕСА_1, про що свідчить відповідна довідка.

15. 12 вересня 2016 року ОСОБА_1 був оглянутий Пологівською МСЕК, однак переконливих медичних даних для встановлення позивачу інвалідності визначено не було.

16. 19 січня 2017 року позивач особисто звернувся до відповідача із запитом в порядку статті 32 Конституції України та статті 32 Закону № 393/96-ВР з проханням надати рішення комісії обласної МСЕК № 3 щодо встановлення йому інвалідності.

17. Відповідно до копії листа Департаменту охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації № 03.М/1424 від 14 грудня 2016 року, з посиланням на п. 24 Положення про порядок, умови і критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМУ від 03 грудня 2009 року № 1317, позивачу було запропоновано, у разу подачі особистої заяви на ім'я головного лікаря КУ «ОЦМСЕ»ЗОР для остаточного розгляду питання можливого встановлення інвалідності, направити медико-соціальні документи до ДУ «Центральна МСЕК МОЗ України» м. Київ.

18. Крім того, відповідно до копії листа від 2 лютого 2017 року № 109 комунальна установа «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР повідомила позивача про його огляд Пологівською МСЕК від 12 вересня 2016 року та огляд обласною МСЕК № 3 від 21 вересня 2016 року.

19. Вказаним листом відповідач додатково повідомив позивача про консультативний висновок від 22 листопада 2016 року № 212 позаштатної загальноінститутської медико-експертної комісії ДУ Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», згідно якого комісія прийшла до висновку: враховуючи ступінь вираженості функціональних порушень, вказаних в представлених документах, даних для встановлення ОСОБА_1 однієї з груп інвалідності на даний час немає.

20. 18 квітня 2017 року ОСОБА_1, у зв'язку з неотриманням відповіді на інформаційний запит від 19 січня 2017 року, направив до відповідача попередження, в якому зазначив, якщо він не отримає рішення комісії щодо встановлення йому інвалідності у строк 15 днів з дня отримання цього листа, то змушений буде звернутися до суду за захистом свого права.

21. Підставою для звернення з позовом до суду ОСОБА_1 зазначає: неповідомлення відповідачем на його інформаційний запит про висновок-рішення щодо встановлення інвалідності відповідно до Закону № 393/96-ВР.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

22. Конституції України.

22.1. Стаття 32. Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

23. Закон № 393/96-ВР.

23.1. Стаття 20. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

24. Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317.

24.1. Комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги. Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання інваліда. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги. Видача особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, виписки з акта огляду комісії на руки забороняється.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

25. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

26. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

27. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

28. Суд зазначає, що підставою спору у даній справі є не факт наявності обставин для встановлення інвалідності позивача, а правомірність дій відповідача стосовно направлення/не направлення прийнятих за результатами медичного огляду позивача рішень. Тобто, у даній справі позивачем не оскаржуються дії чи рішення медичного закладу стосовно встановлення йому інвалідності.

Щодо суті касаційної скарги

29. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що між сторонам у справі виникли відносини щодо надання відповіді на інформаційний запит від 19 січня 2017 року відповідно до Закону № 393/96-ВР.

Оскільки на інформаційний запит від 19 січня 2017 року Комунальна установа "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Запорізької обласної ради повідомила ОСОБА_1 листом від 2 лютого 2017 року № 109 про невизнання його інвалідом, суди дійшли правомірних висновків про відсутність в діях відповідача порушень вимог Закону № 393/96-ВР.

30. Слід відзначити, що у Законі № 393/96-ВР та у Положенні "Про медико-соціальну експертизу", затвердженого Кабінетом Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, не передбачено обов'язку надсилати відповідь на запит з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку.

31. Одночасно Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій і зазначає, що доводи касаційної скарги стосовно не направлення відповідачем висновку-рішення щодо встановлення інвалідності є безпідставними у зв'язку з наступним.

Згідно з консультативним висновком від 22 листопада 2016 року № 212 позаштатна загальноінститутська медико-експертна комісія ДУ Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» прийшла до висновку: враховуючи ступінь вираженості функціональних порушень, вказаних в представлених документах, даних для встановлення ОСОБА_1 однієї з груп інвалідності на даний час немає.

Відповідно до пункту 24 Положення № 1317 комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги. Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання інваліда. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги. Видача особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, виписки з акта огляду комісії на руки забороняється.

Оскільки ОСОБА_1 не був визнаний інвалідом та рішення відносно нього не приймалося, то суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача надіслати йому на електронну адресу висновок-рішення щодо встановлення йому інвалідності.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

32. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі, якими доводи скаржника відхилено.

33. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходив з того, що всі зазначені доводи в позові та в заперечені були перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм було надано належну правову оцінку. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

34. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

35. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

36. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

37. Слід зазначити, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду не наводить висновків, обов'язкових для врахування згідно з частинами п'ятою і шостою статті 13 Закону «Про судоустрій і статус суддів», частиною другою статті 356 КАС України, оскільки у постанові палати, об'єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися вказівка про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об'єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об'єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.

38. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т.Г.Стрелець

Судді О.В.Білоус

В.М.Бевзенко