Справа № 806/2906/17
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року м.Житомир справа № 806/2906/17

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Матвєєва В.К.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізіум Пласт" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання акта опису майна протиправним,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Елізіум Пласт" звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.01.2017 №, №, №, №, № та визнати акт опису майна №1 від 10.07.2017 протиправним.

В частині позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.01.2017 №, № НОМЕР_1 позивач відмовився, внаслідок чого ухвалами суду від 30.01.2018 та від 08.02.2018 провадження в справі в цій частині закрито.

В обґрунтування позовних вимог товариство послалось на те, що працівниками ГУ ДФС у Житомирській області було здійснено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізіум Пласт" з питань дотримання вимог законодавства по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, за наслідками якої складено акт перевірки від 02.12.2016 № 79/06-30-14-01/32510883. Під час перевірки встановлено ряд порушень, на підставі яких винесені оскаржувані податкові повідомлення рішення. З встановленими перевіркою порушеннями не погоджуються, оскільки висновки контролюючого органу не відповідають нормам податкового законодавства.

Ухвалою суду від 02.11.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 23.11.2017.

Судом відкладався розгляд справи: за клопотаннями представника позивача та відповідача 21.12.2017; за клопотанням представника позивача 16.01.2018, 30.01.2018.

В судовому засіданні, призначеному на 15.02.2018, представник позивача підтримала позов з підстав, викладених у ньому та, з врахуванням відповіді на відзив (а.с.28), просила його задовольнити.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві на позов (том 2 а.с.9) та письмових запереченнях (том.2 а.с.135). Пояснили, що висновки акту перевірки та прийняті на його підставі податкові рішення є обгрунтованими та правомірними.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що з 07.11.2016 по 25.11.2016 посадовими особами ГУ ДФС у Житомирській області було здійснено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізіум Пласт" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2016, за результатами якої складено акт перевірки від 02.12.2016 № 79/06-30-14-01/32510883 (т.1 а.с. 13-40).

Актом перевірки зафіксовано наступні порушення, які оскаржуються позивачем:

1) п.п.14.1.11 п.14.1 ст. 14, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1, п.135.2. пп. 135.4.1 п. 135.4 п.п.135.5.4 п.п.135.5.5 п. 135.5 ст.135, п. 137.1 ст.137 Податкового кодексу України(із змінами та доповненнями, в редакції, яка діяла на час вчинення порушення), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за період з 01.01.2013 року по 30.09.2016 року на загальну суму 611859 грн., в тому числі2013 рік- 2888 грн, 2014 рік 73829 грн, 2015 рік -534678 грн, 3 квартали 2016 року- 464 грн;

2) п.185.1, ст.185, п.187.1, ст.187, п.198.5 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 333072 сумі, в тому числі жовтень 2014 року -2960 грн,грудень 2014 року -1579 грн, вересень 2015 року 291208 грн, листопад 2015 року 37325 грн;

3) п.286.2 ст.286, п.288.1, п.288.3, ст.288 Податкового кодексу України, за період, що перевірявся, занижено орендну плату за землю на загальну суму 104446,71 грн, в тому числі 9 місяців 2016 року;

4) п.120.1 статті 120-1 розділу II Податкового кодексу України щодо порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, виписаних протягом 2016 року та зареєстрованих протягом липня 2016 року;

5) ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (із змінами і доповненнями), що тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 16 вказаного Декрету.

На підставі вказаного акту, за вчинення вищевикладених порушень прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення грошового зобовязання за податком на прибуток підприємств в розмірі 631154 грн, в тому числі за податковим зобовязанням у сумі 611859 та штрафних санкцій у розмірі 19295 грн (том 1 а.с.48) на підставі порушень, викладених в пункті 1;

- № про збільшення грошового зобов'язання за податком на додану вартість у розмірі 499608 грн, в тому числі за податковим зобовязанням у сумі 333072 грн та штрафних санкцій у розмірі 166536 грн (том 1 а.с.44) на підставі порушень, викладених в пункті 2;

- № про збільшення грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 130559 грн, в тому числі за податковим зобовязанням у сумі 104447 грн та штрафних санкцій у розмірі 26112 грн (том 1 а.с.46) на підставі порушень, викладених в пункті 3;

- № за затримку реєстрації податкової накладної у вигляді штрафу в розмірі 4666,67 грн (том 1 а.с.42) на підставі порушень, викладених в пункті 4;

- № за платежем штрафна санкція за порушення порядку декларування валютних цінностей у розмірі 340 грн (том 1 а.с. 54) на підставі порушення, викладеного в пункті 5.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 11.01.2017 судом встановлено наступне.

Як вбачається із акту перевірки, заниження податку на прибуток відбулось за рахунок наступного.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих підприємством деклараціях з податку на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Елізіум Пласт" занижено дохід від операційної діяльності. Зокрема, у рядку 02 поданої Декларації «Дохід від операційної діяльності» занижено дохід на загальну суму 39862238 грн, в тому числі за 2014 рік 337753 грн, у звязку з невірним визначенням доходу від реалізації товару. У рядку 03 Декларації «Інші доходи» при перевірці показників за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 встановлено їх заниження на загальну суму 87606 грн, в тому числі за 2013 рік 15200 грн, 2014 рік- 72406 грн.

Підприємством завищено інші доходи за 2013 рік, внаслідок невірного визначення іншого доходу (за 2013 рік 6875 грн). Позивачем не включено до складу інших доходів за 2014 рік суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податків у звітному податковому періоді, що залишились не поверненими на кінець такого звітного періоду у сумі 47106 грн від особи, яка не є платником податку на загальній системі оподаткування, а саме від фізичної особи ОСОБА_5.

Також, позивачем не включено до складу інших доходів кредиторську заборгованість, по якій минув строк позовної давності, на загальну суму 47375 грн, в тому числі за 2013 рік 22075 грн, 2014 рік в сумі 25300 грн. Зокрема, у ТОВ «Елізіум пласт» наявна кредиторська заборгованість: яка виникла 13.11.2009, не погашена станом на 31.12.2013 в сумі 21288 грн по постачальнику Товариство з обмеженою відповідальність «Фактор капітал», по якій минув строк позовної давності три роки; яка виникла 18.08.2008 за поставлене, але не оплачене обладнання, не погашена станом на 31.12.2013 в сумі 787,31 грн по постачальнику Компанія "Swindom Trading Co LTD", по якій минув строк позовної давності чотири роки; яка виникла 26.03.2011, не погашена станом на 31.12.2013 в сумі 25300 грн по постачальнику Товариство з обмеженою відповідальність «Прагма Трейдінг», по якій минув строк позовної давності три роки.

Перевіркою повноти визначення доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначених за правилами бухгалтерського обліку за період з 01.01.2015 по 30.09.2016 встановлено їх заниження на суму 2973010 грн, в тому числі за 2015 рік 2970433 грн, 3 квартали 2016 року- 2577 грн. Підприємством занижено дохід від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку за рахунок невірно визначеного доходу від реалізації ТМЦ та наданих послуг в сумі 2969489 грн за 2015 рік. Підприємством занижено дохід від будь-якої діяльності на суму безнадійної кредитної заборгованості в розмірі 3524 грн, в тому числі за 2015 рік по постачальнику «Hellmann East Europa GmbH» (заборгованість виникла 17.08.2011) в сумі 944 грн та за 3 квартали 2016 року по постачальнику «KONRAD HORNSCHUCH AG» (заборгованість виникла 19.12.2012) у сумі 2577 грн.

Спростовуючи доводи відповідача, позивач зазначив, що в наведених відповідачем порівняльних даних платника з даними перевірки, в акті перевірки не вказані підстави для такого донарахування. Крім цього, під час здійснення перевірки податковим органом було враховано виключно доходи, перевірку витрат підприємства здійснено частково, не в повному обсязі, ігноруючи подані бухгалтерські документи. Перевіряючим органом не враховано фактичні витрати підприємства, дані яких були надані під час перевірки. Фактичні витрати в 2014 році склали 28468424 грн, за період 2015 року склали загалом 39831934,87грн, що включало в собівартість реалізованої продукції (рахунок № 90.1) в розмірі 4002564,36 грн, собівартість реалізованих товарів (рахунок № 90.2) - 17459554,71 грн, загально-виробничі витрати (рахунок № 91) - 27839,37 грн, адміністративні витрати (рахунок № 92) - 950021,03 грн, витрати на збут (рахунок №93)- 128214,11 грн, витрати на купівлю та продаж іноземної валюти (рахунок № 94.2) - 19499,23 грн, втрати від операційної курсової різниці (рахунок № 94.5) - 13096084,90 грн, визнані штрафи пені неустойки (рахунок № 94.8)- 298608,58 грн, витрати по відсоткам за кредит (рахунок № 95.1) - 3849010,98 грн, витрати по рекламі (рахунок № 97.7)- 537,60 грн.

Зваживши доводи представників сторін, суд зазначає наступне.

Пунктом 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.99 за №860/4153 (у відповідній редакції), визначено, що доходом визнається сума зобов'язання, яке не підлягає погашенню.

Відповідно до вимог пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку, якщо на дату балансу раніше визнане зобовязання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Згідно із п.п135.1 ст.135 Податкового кодексу України (також - ПК України, ПКУ) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин по періодам 2013,2014 роки) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п.135.2. ст.135 ПК України).

Приписами п.135.4 ст.135 Податкового кодексу України визначено, що дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає також дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Відповідно до п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України, інші доходи включають:

- вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи (пп. 135.5.4 ПКУ);

- суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.

У разі якщо в майбутніх звітних податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками звітного податкового періоду, в якому відбулося таке повернення.

При цьому доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, яка надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні.

Положення цього пункту не поширюються на суми поворотної фінансової допомоги, отриманої від засновника/учасника (в тому числі нерезидента) такого платника податку, у випадку повернення такої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня її отримання.

Операції з отримання/надання фінансової допомоги між платником податку та його відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, не приводять до зміни їх витрат або доходів (пп.135.5.5 ПКУ).

Відповідно до п.п.14.1.11. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній в періоди з 2013 по вересень 2016 року), безнадійна заборгованість також заборгованість, за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно ст.257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.п.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції, чинній в періоди з 2015 по вересень 2016 року) прибуток із джерелом походження з України та за її межами визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно п.п 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

ТОВ «Елізіум пласт» в ході розгляду даної справи не надало будь-яких доказів на обґрунтування протиправності висновків акту перевірки щодо не включення до складу інших доходів суми поворотної фінансової допомоги, в той час як такий обовязок прямо передбачений п.135.5 ПКУ.

Таким чином, порушення вимог п.135.1 ст.135, пп. 135.4.1 п.135.4, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України, а саме: за 2014 рік товариством не включено до складу інших доходів суму поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податків у звітному податковому періоді, що залишилась неповерненою на кінець такого звітного періоду у сумі 47106 грн від фізичної особи ОСОБА_5, позивачем не спростовано.

Також ТОВ «Елізіум пласт» не надано жодних пояснень, документальних підтверджень з приводу неправомірності дій податкового органу в частині не зарахування до доходів підприємства кредиторської заборгованості, по якій минув строк позовної давності ( в тому числі доказів відсутності ознак безнадійної заборгованості), на загальну суму 47375 грн по постачальникам ТОВ «Фактор капітал», Компанія "Swindom Trading Co LTD", ТОВ «Прагма Трейдінг» за 2014 рік та по постачальнику «Hellmann East Europa GmbH» в сумі 944 грн за 2015 рік, по постачальнику «KONRAD HORNSCHUCH AG» у сумі 2577 грн за 3 квартали 2016 року.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 46.1 статті 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Статтею 47 ПК України передбачено, що відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи (пп.47.1.1 п.47.1).

Порядок внесення змін до податкової звітності визначено статтею 50 ПК України, а саме: у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом (п. 50.2 ПКУ).

Судом встановлено, що до початку проведення перевірки позивачем не було надано уточнюючих розрахунків до поданих ним раніше податкових декларацій щодо витрат підприємства за період, що перевірявся. В свою чергу податковим органом проводилась перевірка показників (доходи та витрати), відображених у наявних деклараціях з податку на прибуток у відповідності до приписів ПК України.

Відтак, враховуючи, що позивачем не аргументовано свою позицію щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 11.01.2017 №, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги щодо визнання його протиправним необхідно відмовити.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 11.01.2017 судом встановлено наступне.

В акті перевірки вказується, що товариством за період з 01.01.2013 по 30.09.2016 занижено податок на додану вартість (ПДВ) на загальну суму 333072 грн, а саме: за жовтень 2014 року у сумі 2960,00 грн; за грудень 2014 року у сумі 1579,00 грн; за вересень 2015 року у сумі 291208,00 грн; за листопад 2015 року 37325,00грн.

Заниження ПДВ на суму 2690 грн відбулось у звязку з невірно визначеним зобовязанням та невключенням до бази оподаткування ПДВ від поставки (реалізації) товару TOB "ЕЛІЗЕ-2007" по податковій накладній від 02.09.2014 № 2.

Заниження ПДВ в розмірі1579,00 грн відбулось внаслідок подвійного віднесення даної суми до складу податкового кредиту по контрагенту ТОВ «АзітарТрейд».

Заниження ПДВ на суму 328533 грн відбулось за рахунок продажу бензину по ціні, нижчій ціни придбання. Так, згідно укладеної додаткової угоди №3 від 21.08.2015 до договору №14/10 від 02.10.2014 між ТОВ «Елізіум Пласт» та ТОВ «Укройлпродукт», позивач придбав бензин неетильований АИ-92-К5 Євро, код за УКТ ЗЕД НОМЕР_2 в кількості 174,15 т за ціною 23050 грн без ПДВ (27660 грн з ПДВ), згідно видаткової накладної №РН-082602 від 26.08.2015. В подальшому придбаний бензин неетильований АИ-92-К5 Євро код УКТ ЗЕД НОМЕР_2 реалізовано по ціні 14689,1666 без ПДВ за 1т в кількості 174,15 т згідно договору №16/10СЕ від 16.10.2014 укладеного між позивачем та ТОВ «Ітанікс Стронг», що підтверджується видатковою накладною №РН-0000140 від 26.08.2015. Ціна придбання бензину неетильованого становить 27660 грн з ПДВ, ціна реалізації - 14689,1666 без ПДВ за 1т.

Також, згідно укладеної додаткової угоди №4 від 19.11.2015 до договору №14/10 від 02.10.2014 року між ТОВ «Елізіум Пласт» та ТОВ «Укройлпродукт» встановлено, що позивач придбав бензин неетильований АИ-92-К5 Євро код за УКТ ЗЕД| НОМЕР_2 в кількості 119,9 т по ціні 20600,0 з ПДВ за 1 т, що підтверджується видатковою накладної №РН-111902 від 19.11.2015.

В подальшому придбаний товар, згідно договору №16/10/СЕ від 16.10.2014 року укладеного між ТОВ «Елізіум Пласт» та ТОВ «Ітанікс Стронг» було реалізовано по ціні 1468,19593 без ПДВ за 1т, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000141 (том 2 а.с.46). Різниця в ціні становить 2477,471 грн за 1 т.

Будь-якого обґрунтування позовних вимог в частині спростування заниження ПДВ за жовтень 2014 року у сумі 2960,00грн та за грудень 2014 року у сумі 1579,00грн позивачем в судовому засіданні не надано та в матеріалах справи відсутнє.

Щодо виявленого перевіркою порушення по реалізації бензину, товариство пояснило, що у жовтні 2014 року ним було укладено договори з ТОВ «Ітанікс Стронг» на постачання дизельного палива з фіксованими цінами реалізації. В 2015 році позивачем було закуплено паливо по ринковим цінам, яка зросла в порівнянні з 2014 роком. Договорами не було передбачено коригування ціни продажу бензину в звязку із зміною його ринкової вартості, тому паливо було реалізовано ТОВ «Ітанікс Стронг» за ціною, меншою від його придбання. Оскільки укладені договори відповідають чинному законодавству, у відповідача були відсутні підстави для донарахування ПДВ по вказаному контрагенту. Зазначене також підтверджують експертні висновки, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України (в редакції станом на листопад 2015 року), об'єктом оподаткування (ПДВ) є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

В силу положень п.188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

В той же час, матеріалами справи підтверджено, що придбаний:

- за договором №14/10 від 02.10.2014(том 2 а.с. 57)у ТОВ «Укройлпродукт» бензин неетильований АИ-92-К5 Євро в кількості 174,15 т за ціною 23050 грн без ПДВ, згідно видаткової накладної №РН-082602 від 26.08.2015 (том 2 а.с.58), був реалізований по ціні 14689,17 грн без ПДВ за 1 тонну ТОВ «Ітанікс Стронг» згідно договору №16/10СЕ від 16.10.2014 (том 2 а.с.47-49), що підтверджується видатковою накладною №РН-0000140 від 26.08.2015 (том.2 а.с.51);

- за договором №14/10 від 02.10.2014 у ТОВ «Укройлпродукт» бензин неетильований АИ-92-К5 Євро в кількості 119,9 т по ціні 20600 грн з ПДВ за 1 тонну, згідно видаткової накладної №РН-111902 від 19.11.2015 (том 2 а.с.60), був реалізований по ціні 14681, 96 грн без ПДВ за 1 тонну ТОВ «Ітанікс Стронг», що підтверджується видатковою накладною №РН-0000141 (том 2 а.с.46).

Отже постачання палива ТОВ «Ітанікс Стронг» відбулось за ціною, нижчою від придбання такого товару у ТОВ «Укройлпродукт».

Враховуючи, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, контролюючим органом правомірно донараховано ПДВ по операціям з постачання палива ТОВ «Елізіум Пласт» на користь ТОВ «Ітанікс Стронг».

З огляду на зазначене, суд до не приймає до уваги надані позивачем експертні висновки щодо визначення середньо-ринкової вартості пального за вказаними договорами постачання за перевірені контролюючим органом періоди (том 1 а.с.132-148, 157-176, 183-201, 208-225, 231-250).

Таким чином відсутні підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 11.01.2017.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 11.01.2017 року судом встановлено наступне.

Обґрунтовуючи виявлені порушення, покладені в основу даних повідомлень-рішень, податковий орган в акті перевірки зазначив, що за період з 01.01.2013 по 30.09.2016 позивачем задекларовано орендну плату за землю у сумі 337900,98 грн та занижено орендну плату на землю за 9 місяців 2016 року в сумі 104446,71 грн. За період 9 місяців 2016 року товариством не подано декларацію з плати за землю.

У періоді, що перевірявся, товариство було орендарем та використовувало наступні земельні ділянки, розташовані за адресою м.Коростень вул.Кірова, 88:

- площею 0,6816 га згідно договору оренди з Коростенською міською радою від 18.06.2010 року (термін дії 3 роки) і договору оренди з Коростенською міською радою від 10.04.2015 року (термін дії 3 роки)

- площею 1,6076 га згідно договору оренди з Коростенською міською радою від 01.08.2011 року (термін дії 3 роки) та договору оренди з Коростенською міською радою від 10.04.2015 року (термін дії 3 роки).

За наданими документами від 02.02.2015 грошова оцінка земельної ділянки площею 0,6816 га становить 691079,85 грн (орендна плата за рік складає 41464,79 грн), земельної ділянки площею 1,6076 га становить 1629958,86 грн (орендна плата за рік 97797,53 грн).

За 2016 рік орендна плата за вказані земельні ділянки становить 139262,32 грн, відповідно за 9 місяців 2016 року -104446,71 грн.

Позивач, не погоджуючись з виявленими порушеннями, зазначив, що станом на 30.09.2016 сплатив орендну плату за землю в сумі 71000 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 40 від 28.04.2016 та № 47 від 03.08.2016. Переплата склала 65319,99 грн. Враховуючи вказане, розрахунки податкового органу невірні.

Відповідно до п. 288.1 ст.288 Податкового кодексу України ( у відповідній редакції) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п.288.2 ПК України). Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п.288.3 ПК України).

Згідно п. 287.1 ст.287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Пунктами 285.1 та 286.2 ПК України передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 2 а.с.104-105) підтверджено, що у ТОВ "Елізіум Пласт" перебувають в оренді земельні ділянки площею 0,6816 га згідно договору з Коростенською міською радою від 10.04.2015 року та площею 1,6076 га згідно договору з Коростенською міською радою від 10.04.2015 року. Орендна плата за рік становить 41464,79 грн та 97797,53 грн відповідно.

Таким чином орендна плата за 9 місяців 2016 року складає 104446,71 грн ((41464,79 грн+ 97797,53 грн)/12)х9міс.)

При цьому суд не бере до уваги доводи позивача щодо наявності переплати по орендній платі та її сплати згідно платіжних доручень №№ 40,47, оскільки вони стосуються інших договорів оренди земельної ділянки від 11.10.2011, від 25.08.2010, про що зазначено у цих дорученнях (т.2 а.с.33,34).

Враховуючи, що товариством не подано декларацію з орендної плати за 9 місяців 2016 року та орендну плату за цей період не сплачено, відповідачем правомірно встановлено заниження вказаного платежу на загальну суму 104446,71 грн.

Відтак відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.01.2017.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від № НОМЕР_3 від 11.01.2017 суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи виявлені порушення, покладені в основу даного повідомлення-рішення, податковий орган в акті перевірки зазначив, що перевіркою граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до них в ЄРПН, встановлено, що виписана товариством податкова накладна №18 від 04.04.2016 була зареєстрована 08 липня 2016 року, чим порушено граничні терміни реєстрації, тобто прострочено 80 днів.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що податкова накладна була зареєстрована з запізненням без вини товариства через невчасне виконання банком платіжного доручення на переказ коштів до ПДВ-рахунку, тобто через технічні причини.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (у відповідній редакції) передбачено, що на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобовязань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Позивач не заперечив, що податкова накладна №18 від 04.04.2016 на суму ПДВ 11666,67 грн була зареєстрована 08 липня 2016 року у Єдиному реєстрі податкових накладних з простроченням граничних строків реєстрації 80 днів.

В свою чергу, посилання товариства на порушення терміну реєстрації податкової накладної в зв'язку із невчасним виконанням банком платіжного доручення на переказ коштів, є безпідставним з огляду на відсутність логічного зв'язку такого порушення із обов'язком реєстрації податкової накладної в контексті статті 201 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, податковим органом правомірно винесено рішення від № від 11.01.2017, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 4666, 67 грн (40 % від суми податку на додану вартість, зазначеної в податковій накладній №18 від 04.04.2016).

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від № НОМЕР_4 від 11.01.2017, суд зазначає наступне.

З акту перевірки видно, що ТОВ «Елізіум Пласт» 05.04.2013 подано до податкового органу декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.04.2013, де в п.5 розділу 3 декларації задекларовано неповернуті валютні цінності, що належать резиденту і перебувають за її межами по контрактам: №11L від 30.07.2010, укладеного з UAB «LINASA» на суму 19864,80 євро (вартість в національній валюті 199114,90 грн); №08-05 RO від 25.05.2012 з SC LIDER PLUS SRL на суму 16515,80 дол.США (вартість в національній валюті 132010,79 грн).

При її заповненні було невірно визначено вартість у національній валюті: 19864,80 Євро в еквіваленті 203316,96 грн, чим порушено ст.9 Декрету Кабінетів Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет).

Обгрунтовуючи неправомірність прийнятого податкового рішення № НОМЕР_4, представник позивача вказав, що Декрет Кабінетів Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» не містить такого порушення як «неправильне зазначення вартості у національній валюті» .

Суд зазначає, що у відповідності до п.1 ст.9 Декрету, валютні цінності та інше майно резидентів, яке знаходиться за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню в Національному банку України.

Наказом Міністерства фінансів України від 25.12.1995 № 207 «Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.01.1996 за № 18/1043 встановлено, що обов'язкове декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється СПД щоквартально в терміни, встановлені для подання квартальної та річної бухгалтерської звітності.

Відповідно до ст.10 Декрету, порядок, види, форми і терміни подання звітності резидентами і нерезидентами про їх валютні операції визначаються Національним банком України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, з урахуванням чинного законодавства України.

Несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 16 цього Декрету.

Статтею 12 вищевказаного Декрету встановлено, що валютні операції за участю резидентів і нерезидентів підлягають валютному контролю. Валютному контролю підлягають також зобов'язання щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, які випливають з пункту 1 статті 9 цього Декрету.

Органи, що здійснюють валютний контроль, мають право вимагати і одержувати від резидентів і нерезидентів повну інформацію про здійснення ними валютних операцій, стан банківських рахунків в іноземній валюті у межах повноважень, визначених статтею 13 цього Декрету, а також про майно, що підлягає декларуванню згідно з пунктом 1 статті 9 цього Декрету (ч.2 ст.12 Декрету).

Відповідно до пункту 2.7 Положення про валютний контроль, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 49 від 08.02.2000, невиконання резидентами вимог щодо порядку та строків декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність: порушення строків декларування - накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний звітний період; порушення порядку декларування - накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушенням порядку декларування є подання недостовірної інформації або перекручення даних, що відображаються у відповідній декларації, якщо такі дії свідчать про приховування резидентами валютних цінностей та майна, що знаходяться за межами України.

Станом на 01.04.2013 (звітна дата) офіційний курс НБУ валюти у Євро становив 1023,5037 грн за 100 Євро, відповідно 19864,80 Євро було еквівалентно сумі в національній валюті 203316,96 гривням.

Отже, валютні цінності у сумі 19864,80 Євро по контракту, укладеному з UAB «LINASA», були невірно визначені в національній валюті в сумі 199114,90 грн з порушенням встановленого порядку декларування.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від № НОМЕР_4 від 11.01.2017.

Щодо позовної вимоги про визнання акта опису майна №1 від 10.07.2017 протиправним суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2017 податковим керуючим ОСОБА_6 складено акт №1 опису майна у податкову заставу на все нерухоме майно підприємства (том 1 а.с.58-59).

На думку позивача, даний акт підлягає скасуванню з огляду на те, що його складено із численними порушеннями вимог податкового законодавства, зокрема:

- рішення про опис не було надано товариству;

- в акті опису майна не міститься найменування описаного майна, з детальною характеристикою кожного предмета, його вартістю, відсутні підписи, ініціали та прізвища платника податків (представника платника податків) та сума податкового боргу;

- акт опису не містить даних про понятих, при яких він складався.

Механізм застосування податкової застави органами фіскальної служби врегульовано приписами Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) та Порядком застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №572 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1841/24373, чинного на час винесення оскаржуваного акту (далі- Порядок).

Відповідно до п.88.1 ст.88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Пунктом 2.1 Порядку визначено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1). Таке рішення приймається керівником органу доходів і зборів і надається платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до пункту 2.2 Порядку, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна (додаток 3).

Пунктами 2.3-2.7 Порядку встановлено наступні вимоги до акту опису майна.

У разі відмови платника податків від підписання акта опису майна такий опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

У разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу (додаток 4).

До акта опису насамперед включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

У разі якщо балансову вартість такого майна не визначено, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

У разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу в повному обсязі.

В свою чергу, в спірному акті не було дотримано вищевказаних вимог, а саме: за відсутності підпису платника податків у акті опису №1, не зазначено понятих, у присутності яких здійснювався опис; відсутнє найменування ліквідного майна, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу; не визначена балансова вартість такого майна.

Також не надано акту відмови платника податків від опису майна у податкову заставу в звязку із відсутністю підпису позивача в акті № 1.

Таким чином, оскільки акт опису від 10.07.2017 не відповідає вимогам податкового законодавства, а належних доказів на його скасування відповідачем не надано, позов товариства щодо визнання його протиправним та скасування - підлягає задоволенню.

Згідно ч.1, ч.3 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

З урахуванням викладеного та наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог, заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Положеннями частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено вимогу позивача в частині скасування акта опису майна, з Головного управління ДФС у Житомирській області підлягають стягненню судові витрати, сплачені ТОВ «Елізіум Пласт» за дану вимогу при поданні позову до суду, в сумі 1600 грн (платіжне доручення № 170 від 30.10.2017).

На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізіум Пласт" (11500, Житомирська обл., м.Коростень, вул. Кірова, 88, ) до Головного управління ДФС у Житомирській області (10003, м.Житомир, вул.Ю.Тютюнника, 7, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання акта опису майна протиправним задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати акт опису майна у податкову заставу № 1 від 10.07.2017, складений податковим керуючим Коростенської ОДПІ ОСОБА_6

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізіум Пласт" 1600 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов

Повне судове рішення складене 26 лютого 2018 року