Справа № 826/7320/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Київ №826/7320/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представників:

позивача - Сенько А.В., відповідача - Таранюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Козаки" до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі ДПІ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві), про визнання незаконними та скасування результатів перевірки, визнання протиправним та скасування рішення від 30.12.2015 №,

в с т а н о в и в:

У травні 2016р. позивач звернувся до суду з позовом до ДПІ, в якому просить:

- визнати незаконною та скасувати результати перевірки, викладені в акті фактичної перевірки від 22.12.2015 №390/26/00/22/23532828;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 30.12.2015 №000082210.

Позовні вимоги обґрунтовано неправомірністю проведення перевірки, оскільки всупе-реч ст. 81 ПК України у наказі на проведення перевірки відсутня інформація про період діяльності, за який проводиться перевірка, тому у відповідача не виникло право на перевірку, а посадові особи контролюючого перевищили свої повноваження, а також, оскільки всупереч п. 86.1 ст. 86 ПК України акт не підписано законним представником позивача - генеральним директором Савицькою А.О., при перевірці був присутній ОСОБА_4 Крім цього, позивач обґрунтовує свої вимоги помилковістю висновків перевірки, оскільки у позивача була в наявності ліцензія на право на торгівлю алкоголем, а нова ліцензія оформлювалася.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав вимоги з наведених підстав.

Відповідач заперечень не надав, явку свого представника до суду - не забезпечив, причин чого суду не повідомив.

Представник третьої особи заперечила проти задоволення позову, пославшись на пра-вомірність застосування фінансових санкцій. Пояснила, що доводи представника позивача про відсутність порушення не відповідають дійсності, оскільки штраф накладено у зв'язку з продажем алкоголю через інший касовий апарат, на який ліцензія не видавалася.

При розгляді справи судом використано копії: наказу від 02.12.2015 №1412 з додатком 20, акта фактичної перевірки від 22.12.2015 №390/26/00/22/23532828, рішення про застосу-вання фінансових санкцій від 30.12.2015 №000082210, ліцензії Серія АЕ №497472 від 11.08.2014, ліцензії Серія АЖ №024127 від 17.08.2015, рішення ГУ ДФС у м. Києві про резу-льтати розгляду первинної скарги від 30.03.2016 №7564/10/26-15-10-02-16, рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 20.04.2016 №8892/6/99-99-/00/-02-25.

Заслухавши пояснення представників позивача і третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

ДПІ прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 30.12.2015 №000082210, яким на підставі абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодо-вого, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та за порушення ст. 15 цього Закону до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 10000 грн.

Рішення прийнято на підставі акта перевірки від 22.12.2015 №390/26/00/22/23532828, складеного за результатами проведеної 21.12.2015 посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві фактичної перевірки господарської одиниці ресторану (бар), розташованого за адресою: м. Київ, Бориспільське шосе, 18 км, що належить позивачу.

Рішенням ГУ ДФС у м. Києві про результати розгляду первинної скарги від 30.03.2016 №7564/10/26-15-10-02-16 та рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 20.04.2016 №8892/6/99-99-/00/-02-25 відмовлено у задоволенні скарг позивача, а оскаржуване рішення залишено без змін.

Спірні правовідносини виникли у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, та стосуються правомірності прийняття відповідачем рішення про застосування фінансових санкцій.

Спірні правовідносини регулюються ПК України та Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481).

Згідно з положеннями ст. 15 Закону №481 (у редакції, чинній на час зазначеного в акті порушення) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій (ч. 13).

Плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі; на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі - 2000 гривень, а на території сіл і селищ, за винятком тих, що знаходяться у межах території міст, - 500 гривень на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), на кожний окремий, зазначений у ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі, і 250 гривень - на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі. Ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання (ч. 14).

У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб'єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами) (ч. 21).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг облі-ку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: мо-дель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби (ч. 22).

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб'єктом господа-рювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі (ч. 24).

Абзацом 5 ч. 2 ст. 17 Закону №481 передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових опера-цій), не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 10000 гривень.

Як зазначено в акті, перевіркою встановлено факт здійснення 11.08.2015 роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пиво "Леф" та "Стелла") на загальну суму 75 грн., через електронний контрольно-касовий апарат з фіскальним номером , який не зазначе-ний у ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Зауважень в акті перевірки не зазначено.

На звороті наявної у справі копії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №942 від 31.07.2014, виданої 11.08.2014 (Серія АЕ №497472) (а.с. 16), яка була чинна на час здійснення 11.08.2015 вказаної в акті операції, зазначено електронний контрольно-касовий апарат (далі - ЕККА) - фіскальний номер , тобто інший ЕККА.

Оскільки доказ стосується іншого ЕККА, то посилання позивача на вказану ліцензію і на те, що строк її дії закінчувався 31.08.2015, суд не бере до уваги.

На звороті наявної у справі копії ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №309 від 05.08.2015, виданої 17.08.2015 (Серія АЖ №024127) (а.с. 17), вказано ЕККА з фіскальним номером 300015013, тобто той ЕККА, через який проведена операція 11.08.2015, однак дана ліцензія має термін дії з 20.08.2015.

Оскільки даний доказ не стосується періоду вчинення зазначеного в акті порушення, то посилання позивача на вказану ліцензію, дату її реєстрації 05.08.2015 і платіжне доручення від 27.07.2015 №636 про здійснення плати за вказану ліцензію, копія якого міститься у справі (а.с. 18), суд не бере до уваги.

Таким чином, виходячи із положень процесуального принципу допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, згідно з якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, суд дійшов висновку про недопустимість і не взяв до уваги надані позивачем копії ліцензій, оскільки вони не підтверджують той факт, що станом на 11.08.2015 ЕККА з фіскальним номером був зазначений у ліцензії. Водночас відповідної ліцензії (додатку до ліцензії), в якій був зазначений даний ЕККА станом 11.08.2015, позивач не надав.

Усні твердження представника позивача про те, що додаток до ліцензії не є самою ліцензією, суд відхиляє, оскільки вони є формальними і несуттєвими та протирічать суті вищезазначених положень ст.ст. 15, 17 Закону №481, за змістом яких плата за ліцензію здійснюється на кожен окремий, зазначений у ліцензії ЕККА, водночас інформація про такий ЕККА зазначається у додатку до ліцензії. Фізичне внесення відомостей про ЕККА не на бланку ліцензії, а у додаток до неї, що передбачено ч. 24 ст. 15 Закону №481, немає правового значення для вирішення даної справи.

Окремо суд зауважує на необґрунтованість посилань позивача у позовній заяві на наведене у ст. 1 Закону №481 визначення "місця реалізації товарів", оскільки у контексті фактичних обставин даної справи правове значення для вирішення справи має відповідний зазначений у ліцензії ЕККА, а не місце реалізації товарів.

Суд дійшов висновку про те, що здійснення позивачем роздрібного продажу алкоголь-них напоїв через інший ЕККА, не зазначений у ліцензії (додатку до ліцензії), слід кваліфі-кувати як порушення, відповідальність за яке визначена абзацом 5 ч. 2 ст. 17 Закону №481.

Отже, встановлений перевіркою факт порушення знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи і не був спростований позивачем.

Згідно з абзацами 1, 2 п. 81.1 ст. 81 ПК України (у редакції, чинній на час проведення перевірки) посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх прове-дення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контро-люючого органу.

Згідно з абзацом 5 п. 81.1 ст. 81 ПК України непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) осо-бам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахун-кові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактич-ної перевірки.

Як стверджує позивач і підтверджується наявною у справі копією наказу ГУ ДФС у м. Києві від 02.12.2015 №1412, у цьому наказі не зазначено період діяльності, який буде пере-вірятися.

Відповідно до абзацу 5 п. 81.1 ст. 81 ПК України дана обставина була підставою для недопущення позивачем посадових (службових) осіб ГУ ДФС у м. Києві до проведення фактичної перевірки 21.12.2015, однак позивач такою можливістю не скористався і допустив посадових (службових) осіб ГУ ДФС у м. Києві до фактичної перевірки, у зв'язку з чим така перевірка була проведена, а її результати оформлені відповідним актом.

За таких обставин, твердження позивача про перевищення посадовими (службовими) особами своїх повноважень та про відсутність у права на проведення перевірки суд вважає необґрунтованими і відхиляє.

Інших аргументів щодо того, на що вплинула відсутність в акті перевірки інформації про період діяльності, який буде перевірятися, позивач не навів, а суд не вбачає підстав для висновку про те, що такий недолік призвів до прийняття незаконного рішення.

Також необґрунтованими є твердження про порушення п. 86.1 ст. 86 ПК України, оскільки акт підписано іншою особою - ОСОБА_4, а не керівником - Савицькою А.О.

Згідно з п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електро-нних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Водночас згідно з п. 86.5 ст. 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Тобто п. 86.5 ст. 86 цього Кодексу передбачено підписання акта фактичної перевірки й іншою особою, окрім законного представника платника податків, зокрема особою, яка здійс-нювала розрахункові операції.

Згідно з наявної у справі копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 01.10.2015 (а.с. 24) керівником є Савицька Алла Омеля-нівна.

Як зазначено в акті, перевірку проведено у присутності ОСОБА_4 директора, зі слів останнього. Вказана особа вчинила підписи про відсутність запере-чень до акта, про ознайомлення з актом та отримання одного примірника. Крім цього, зі змісту акта вбачається, що до перевірки надавалися необхідні для її проведення відомості, реєстраційні посвідчення, книги обліку розрахункових операцій, ліцензії тощо, а також була проведена розрахункова операція із застосуванням РРО при продажу чаю на суму 50,00 грн. та видано касовий чек №6453 (п.п. 2.2.7, 2.2.8). Дані обставини під час розгляду справи ніким не заперечувалися.

Таким чином, та обставина, що акт підписав не керівник позивача, а інша особа - ОСОБА_4, присутній під час перевірки і проводив розрахункову операцію, не впливає на правомірність перевірки, безвідносно до посади останнього, тому не є підставою для визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення.

Отже, зважаючи на те, що доводи позивача, якими обґрунтовано його позов, не відпо-відають вимогам Закону №481 і ПК України та дійсним обставинам справи і спростовуються вищевикладеним, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимоги про визнання протиправним та скасування рішення і відсутність підстав для його задоволення.

Щодо вимоги про визнання незаконною і скасування результатів перевірки, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає матеріально-правовим способам захисту порушеного права, визначеним КАС України і ПК України, якими не передбачено визнання судом незаконною і скасування результатів перевірки. З цих мотивів у суду були відсутні підстави для заміни відповідача, оскільки вимог про визнання протиправними дій чи бездіяльності ГУ ДФС у м. Києві не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 140, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Козаки" (02121, м. Київ, Бориспільське шосе, 18, ) у задоволенні адміністративного позову повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду складено у повному обсязі 26.02.2017.

Суддя Д.А. Костенко