Справа № 550/1079/17
Суддя: Антонов А. А.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 550/1079/17
Провадження № 2-а/550/12/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Антонова А.А.,

за участю секретарів судового засідання Бондаренко Т.В. та Байрачної Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове адміністративну справу за позовом ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до Чутівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, третя особа Управління соціального захисту населення Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом до Чутівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі УПФ), третя особа Управління соціального захисту населення Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області (надалі УСЗН), про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, який обґрунтований тим, що ОСОБА_4 є пенсіонеркою та до липня 2016 р. проживала в Харцизькім районі Донецької області, на території, де проходить АТО. З 01.07.2016 р. проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до довідки УСЗН від 01.07.2016 р. взята на облік як внутрішньо переміщена особа та проживає за вказаною адресою, подала документи до УПФ та по березень 2017 р. отримувала пенсію. З квітня 2017 р. позивач перестала отримувати пенсію з невідомих причин. На звернення представника позивача від 12.07.2017 р. до УПФ останнє 21.07.2017 р. надало відповідь, що на підставі повідомлення Держприкордонслужби позивач вибув на територію, яка тимчасово не підконтрольна органам державної влади України, на тривалий час, а тому їй з 01.04.2017 р. припинена виплата пенсії. Позивач вважає дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії протиправними та просить зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії з 01.04.2017 р.

В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі і просив його задовольнити.

Відповідач надав суду письмове заперечення на позов та в судовому засіданні представник відповідача повідомив, що позивач перебуває на обліку в УПФ як отримувач пенсії за втратою годувальника з вересня 2014 р. З 01.04.2017 р. виплата пенсії позивачу була зупинена УПФ на підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області (надалі ГУПФ) від 29.03.2017 р., яким до УПФ доведено рішення про призупинення виплати пенсії певним особам, у т.ч. і позивачу. УПФ не приймало рішення щодо припинення нарахування та виплати пенсії позивачу. Комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Чутівської РДА Полтавської області рішенням № 11 від 01.06.2017 р. вирішила припинити соціальну виплату ОСОБА_4 Просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи позовні вимоги визнав і не заперечував проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_4 є пенсіонеркою та отримувала трудову пенсію по втраті годувальника.

До липня 2016 р. ОСОБА_4 проживала в Харцизком районі Донецької області - на території, яка зараз тимчасово не контролюється органами держаної влади України.

З 01.07.2016 р. позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки УСЗН від 01.07.2016 р. № 162000327 взята на облік як внутрішньо переміщена особа та проживає за вказаною адресою.

УПФ по березень 2017 р. проводилась виплата пенсії позивачу.

З квітня 2017 р. позивач перестала отримувати пенсію.

Підставою для припинення виплати пенсії ОСОБА_4 став лист ГУПФУ від 29.03.2017 р. № 1839/02, яким до УПФ було доведено рішення про призупинення виплати пенсії певним особам, у т.ч. і позивачу. Дане рішення мотивувалось необхідністю виконання листа Пенсійного фонду України від 16.03.2017 р. за № 7902/02-02 щодо опрацювання наданих Держприкордонслужбою списків тривалий строк відсутніх за місцем проживання одержувачів пенсій з числа внутрішньо переміщених осіб на період до одержання інформації про скасування довідки та/або результатів додаткової перевірки.

Комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Чутівської РДА Полтавської області своїм рішенням від 01.06.2017 р. № 11 вирішила припинити соціальну виплату ОСОБА_4 згідно ч. 5 п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (надалі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (надалі Постанова № 365), у якій зазначено, що соціальні виплати припиняються у разі отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

20.09.2017 р. УСЗН прийняло розпорядження про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 01.07.2016 р., виданої ОСОБА_4

Згідно ст. 8 ОСОБА_5 України саме ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 країни і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії.

Стаття 19 ОСОБА_5 України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України.

Згідно ст. 22 ОСОБА_5 України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_5, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У ст. 46 ОСОБА_5 України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 64 ОСОБА_5 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_5 України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні не запроваджено.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено і с. Широке (Троїцько-Харцизька селищна рада) Харцизького району Донецької області.

Відповідно до ст. 92 ОСОБА_5 України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки.

У відповідності до ч.ч. 1 та 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (надалі Закон України № 1058) законодавство про пенсійне забезпечення базується на ОСОБА_5 України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України № 1058 визначено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно з ч. 2 ст. 45 Закону України № 1058 пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 47 Закону України № 1058).

Відповідно до довідки УПФ від 13.02.2018 р. № 531/04 днем виплати пенсії позивачу є 17 кожного місяця.

Частиною 1 ст. 49 Закону України № 1058 встановлені підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, і це підтвердив представник відповідача в судовому засіданні, що ні УПФ, ні Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не приймало жодного рішення у формі письмового документу щодо припинення чи зупинення нарахування і виплати пенсії позивачу.

Законом України № 1058 та Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та будь-якими іншими Законами України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат особам, які проживають на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на положення Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» (надалі Закон № 1706-VII).

Однак, за положеннями Преамбули вказаного Закону, цей Закон, відповідно до ОСОБА_5 та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

В ст.ст. 1 та 2 Закону № 1706 передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених ОСОБА_5 та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб,створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з положеннями ст. 7 Закону № 1706 для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Отже, зазначений закон у відповідності з ОСОБА_5 України розділяє різні види державного забезпечення, а саме, пенсійне забезпечення від соціального страхування та соціальних послуг.

Натомість, Кабінет Міністрів України Постановою № 365 затвердив Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, в яких об'єднав у категорію соціальних виплат пенсії (щомісячне довічне грошове утримання), довічні державні стипендії, усі види соціальної допомоги та компенсацій, матеріальне забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг.

Закон № 1706 не містить визначення такої групи виплат як «соціальні виплати».

Закон України «Про соціальні послуги» встановлює, що соціальні послуги це комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв'язання їхніх життєвих проблем.

Згідно із ст. 1 Законом України № 1058 пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом; пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати.

У ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено два види державних пенсій: а) трудові пенсії; б) соціальні пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є отримувачем трудової пенсії по втраті годувальника, яку отримувала в УПФ, доказів отримання нею соціальних послуг/виплат не надано.

05.11.2014 р. Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», відповідно до якої призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 509.

Відповідно до п. 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 595, у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З системного аналізу постанов Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 531, від 05.11.2014 р. № 637, від 07.11.2014 р. № 595 випливає, що ними встановлений спеціальний порядок здійснення соціальних виплат для осіб, які тимчасово переселилися з району проведення антитерористичної операції. Проте зазначені підзаконні нормативні акти не є законами, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 р. № 8 роз'яснено, що, відповідно до ст.ст. 8 та 22 ОСОБА_5 України, не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених ОСОБА_5 України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися ОСОБА_5 України як актом прямої дії.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ).

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Стаття 7 КАС України визначає, що суд вирішує справи відповідно до ОСОБА_5 та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені ОСОБА_5 та законами України. У разі невідповідності правового акта ОСОБА_5 України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

У Законі України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при вирішенні справ керуються не лише національного законодавства, але й Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (надалі Конвенція) та практикою ЄСПЛ як джерелом права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пічкур проти України» зазначено, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п. 51 рішення).

У п. 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдовської Республіки Придністровя. Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників. Як зазначено в п. 333 цього рішення ЄСПЛ, суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Вона повинна усіма доступними дипломатичними та правовими засобами, із залученням іноземних держав та міжнародних організацій, продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією.

Зупинення виплати пенсії позивачці відбулося без прийняття будь-якого рішення відповідачем лише на підставі повідомлення Держприкордонслужби щодо тривалої відсутності ОСОБА_4 за місцем її фактичного проживання як одержувача пенсії - внутрішньо переміщеної особи, тобто, право на отримання пенсії, а не соціальної послуги (виплати, допомоги), стало залежним від місця проживання позивача, яка є громадянкою України.

Суд зауважує, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє, чи прийнято таке рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, не приймаючи рішення відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України № 1058, з 01.04.2017 р. припинив виплату пенсії позивачу, доказів наявності рішення про припинення виплати пенсії позивачу відповідач не надав, як і не надав посилань на Закон України, яким встановлено обмеження у праві на отримання пенсійних виплат особам, які зареєстровані на території, яка тимчасово не підконтрольна органам державної влади України, але фактично проживають на підконтрольній органам державної влади України території, та тимчасово перебували на тимчасово не підконтрольній органам державної влади України території.

Щодо клопотання представника позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом, суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України № 1508 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Судом встановлено, що пенсія ОСОБА_4 продовжує нараховуватись, а УПФ лише припинило її виплату позивачу з 01.04.2017 р., а тому, враховуючи приписи ч. 2 ст. 46 Закону України № 1508, строк звернення до суду з позовом не є пропущеним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_4 до УПФ підлягає задоволенню в повному обсязі.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 46, 64, 92 ОСОБА_5 України, ст.ст. 2, 3, 5, 6, 7, 9, 72-77, 90, 94, 241-246 КАС України, ст.ст. 1, 4, 5, 46, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законами України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», «Про боротьбу з тероризмом», «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб», «Про соціальні послуги» та «Про пенсійне забезпечення», суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Чутівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_4 з 01 квітня 2017р.

Зобов'язати Чутівське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити виплату раніше призначеної ОСОБА_4 пенсії та здійснити виплату заборгованості за період з 01 квітня 2017 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Чутівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_4 640 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення (в порядку, визначеному ст. 295 КАС України).

Повний текст рішення виготовлений 28 лютого 2018 року

Суддя А. А. Антонов