Справа № 165/2942/17
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року ЛуцькСправа № 165/2942/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі Нововолинсько-Іваничівське ОУПфУ, відповідач) про визнання дій щодо встановлення обмеження граничного розміру пенсії неправомірними та зобовязання зняти обмеження граничного розміру пенсії та виплачувати пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» без обмеження граничного розміру пенсії з 1 жовтня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 29.10.1992 перебуває на обліку в Нововолинсько-Іваничівському ОУПфУ та отримує пенсію, яка призначена на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». У звязку з тим, що 01.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» позивачу був перерахований розмір пенсії та встановлено її обмеження. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим законом, не може поширюватися на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов (а.с.24-26) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на те, що розмір пенсії позивача розрахований та повністю відповідає вимогам спеціального законодавства з питань пенсійного забезпечення, а саме: Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон України №1058-IV). При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 03.10.2017 №2148-VІІІ щодо підвищення пенсій передбачено проведення перерахунку пенсій. Відповідно до зазначеного Закону позивачу був здійснений перерахунок пенсії, розмір якої становив 12926,56 грн. Однак, частиною третьою статті 27 Закону України №1058-IV максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Таким чином, розмір пенсії, який належить до виплати ОСОБА_1 з 01.10.2017 по 31.12.2017 становить 10740 грн. Відповідач вважає такі дії цілком правомірними, оскільки вони чітко передбачені законодавством, а стаття 27 Закону України №1058-IV є діючою та не визнана неконституційною.

Враховуючи вимоги статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 29.10.1992 року перебуває на обліку у Нововолинсько-Іваничівському ОУПфУ та отримує пенсію за віком, яка призначена йому відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після проведеного перерахунку грошове забезпечення для обчислення пенсії з 01.10.2017 року становить 12926,56 грн. Однак, відповідно до частини третьої статті 27 Закону України №1058-IV Нововолинсько-Іваничівське ОУПфУ обмежило виплату пенсії максимальним розміром в сумі 10740 грн., що підтверджується протоколом призначення пенсії (а.с.27-28).

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 11.12.2017 про надання інформації про проведений перерахунок (в розрізі складових) та інформації про загальний нарахований розмір пенсії (а.с.8).

На звернення позивача ОСОБА_2 ОУПфУ листом від 12.12.2017 №304/Н-01 повідомило підстави та порядок проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1, зазначивши при цьому, що відповідно до пункту 3 статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень (а.с.9).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

01 січня 2016 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII (далі Закон №911-VIII), відповідно до якого частину третю статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Також, Законом №911-VIII частину третю статті 85 Закону №1788-ХІІ доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Крім того, Законом №911-VIII частину першу статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі Закон №3668-VI) доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати 10740 гривень».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (далі Закон №1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017 року, строк тимчасової дії положення про обмеження розміру пенсії продовжено до 31 грудня 2017 року.

Суд наголошує, що зазначені вище нормативні акти є чинними та не визнані Конституційним Судом України неконституційними (крім положень статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, які визнано такими, що не відповідають Конституції України, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013).

Отже, законодавчо визначені обмеження розміру пенсії в сумі 10740 гривень були встановлені та діяли в період з 01.02.2016 по 31.12.2017. Відтак, виплата позивачу пенсії у вказаному розмірі в період з 01.10.2017 по 31.12.2017 здійснювалась правомірно.

Суд не погоджується з доводами позивача, що його пенсія відповідно до абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI не підлягає обмеженню максимальним розміром, оскільки вона призначена до набрання чинності цим Законом. В даному випадку обмеження максимальним розміром застосовано відповідачем не до призначеної пенсії, а до суми перерахованої у 2017 році пенсії.

При вирішенні вказаного спору, суд враховує правову позицію Конституційного Суду України, викладену в рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011, згідно з якою розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. У рішенні Конституційний Суд України вказав, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 19.06.2001 №9-рп/2001 у справі щодо стажу наукової роботи, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна повязувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач, з врахуванням законодавчих змін, правомірно виплачував у період жовтень-грудень 2017 року пенсію позивачу у розмірі, що не перевищує 10740 грн.

Крім того, відповідач вказує, що ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсія виплачується у розмірі 12926,56 грн., тобто без обмежень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими, у звязку з чим у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_3Плахтій