Справа № 686/23976/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/23976/17

Головуючий у 1-й інстанції: Карплюк О.І.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

28 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області, Управління) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що останній перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ. У зв'язку з підвищенням грошового забезпечення поліцейських на підставі Постанови Кабінету Міністрів України 988 від 11 листопада 2015 року, як пенсіонеру МВС України з 01 січня 2016 року має бути перерахована пенсія. Проте, відповідач безпідставно не здійснив такий перерахунок, посилаючись на відсутність додаткових коштів. На думку позивача, оставини на які посилається Управління, не можуть бути перешкодою в реалізації його права на отримання підвищення до пенсії.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови, подав апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що 29 грудня 2015 року набув чинності Закон України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» (далі - Закон № 900-VIII). Цим Законом внесено доповнення до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, а саме: статтю 63 доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

В травні 2017 року Ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ у України в Хмельницькій області, у відповідності до Порядку № 45 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції" направила довідки про суму грошового забезпечення для перерахунку пенсій, пенсіонерам органів внутрішніх справ, в т.ч. і позивача, однак до даного часу такий перерахунок ОСОБА_2 не було здійснено.

На думку позивача, відповідач протиправно не здійснює йому перерахунок пенсії у зв'язку з відсутністю бюджетних коштів, необхідних для проведення перерахунку пенсій, оскільки чинним законодавством не передбачене право органів Пенсійного фонду України щодо відстрочення або звільнення від виплати пенсійних виплат у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування.

15.02.2018 року відповідачем надіслано на аресу суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що виплата пенсій, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" забезпечується додатковими коштами з Державного бюджету України. Зважаючи на те, що такі кошти до ГУ ПФУ в Хмельницькій області не надійшли, немає можливості здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу. Оскільки виплата коштів, які не передбачені видатковою частиною Державного бюджету України, призведе до порушень соціального права інших осіб на забезпечення у разі настання соціальних ризиків та диспропорційності між соціальних захистом громадян.

Також, відповідач послався на рішення Європейського суду у справах "Ейрі проти Ірландії" від 09.10.1979 року, "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2014 року "Велікода проти України" від 03.10.2014 року та рішення Конституційного суду України від 19.06.2011 року № 9-рп/2001, якими констатовано, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового.

Окрім того, Управління вважає необгрунованою вимогу позивача щодо покладення на відповідача судових витрат, оскільки ОСОБА_2, є особою на яку розповсюджуються пільги щодо звільнення від судового збору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачу після звільнення з органів МВС з 24.02.2011 року призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ), що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1.

23.12.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей". Вказаним Законом внесено зміни до чинного законодавства, зокрема визначено, що перерахунок пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення, або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах встановлених законодавством для поліцейських.

ОСОБА_2, вважачи, що з 01 січня 2016 року йому, як пенсіонеру МВС України, підлягає перерахунку пенсія у зв'язку із підвищенням грошового забезпечення поліцейських на підставі постанови Кабінету Міністрів України 988 від 11 листопада 2015 року та у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України. №45 від 13 лютого 2008 року, в жовтні 2016 року звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області з заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії.

Однак, позивачем отримано відповідь від 11.10.2016 року № 10929/08, в якій роз'яснено, що необхідною умовою для перерахунку пенсії є повідомлення МВС України про зміну розміру грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, а оскільки таке до органу пенсійного фонду не надходило то підстав для здійснення перерахунку немає.

В послідуючому, 24.10.2016 року ОСОБА_2 повторно звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області з заявою про перерахунок пенсії, на що отримав повідомлення, що на адресу Управління з ліквідаційної комісії МВС України в Хмельницькій області надійшла довідка № 59/121/49-2017 від 19.05.2017 року про суму грошового забезпечення для перерахунку його пенсії. Однак враховуючи те, що в Державних бюджетах України на 2015-2017 роки видатки на проведення перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України не передбачені, здійснити такий перерахунок до надходження додаткових коштів неможливо.

Позивач, вважаючи, що порушені його права, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи в перерахунку пенсії ОСОБА_2, діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачені законом, однак колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на нижченаведене.

Так, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» (далі - Закон № 900-VIII).

Цим Законом внесено доповнення до статті 63 Закону № 2262-ХІІ. Статтю 63 доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до абзацу другого розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Згідно із статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Кабінет Міністрів України постановою від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», що набрала чинності 02 грудня 2015 року (далі - Постанова № 988) та постановою від 18 листопада 2015 року № 947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Слід зазначити, що на день набрання чинності Законом № 900-VIII, постанова Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 діяла і є чинною на день розгляду справи по суті.

Таким чином, ОСОБА_2, як колишній працівник міліції та пенсіонер органів внутрішніх справ, має право на здійснення перерахунку розміру пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. №988.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі - Порядок № 45), яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

На підставі зазначеного в пункті 1 Порядку № 45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв'язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п'ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п'ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.2017 року до ГУПФУ в Хмельницькій області надійшов лист МВС України від 22.03.2017 року №4019/02/22-2017, яким повідомлено про зміну грошового забезпечення осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ. Управлінням було підготовлено та надано ліквідаційній комісії УМВС України в Хмельницькій області список осіб, які мають право на перерахунок пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції). Ліквідаційна комісія виготовила довідку № 59/121/49-20017 від 19.05.2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_2 та направила її відповідачу, а отже з часу отримання довідки, в останнього виник обов'язок здійснити перерахунок пенсії позивачу. Разом з тим органом пенсійного фонду перерахунок здійснений не був, а така бездіяльність мотивована відсутністю відповідного фінансування.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Крім того, Конституційний Суд України розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист певних категорій громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управлінні державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016).

У рішенні від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або відставку.

Вищезазначене свідчить про те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для відмови у перерахунку та виплаті гарантованих сум, а відтак посилання відповідача на відсутність виділених з Державного бюджету коштів як на причину невиконання покладеного на нього обов'язку по проведенню перерахунку та виплати пенсії є необґрунтованими.

Стосовно посилання ГУПФУ в Хмельницькій області на рішення Європейського суду у справах "Ейрі проти Ірландії" від 09.10.1979 року, "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2014 року, "Велікода проти України" від 03.10.2014 року та рішення Конституційного суду України від 19.06.2011 року № 9-рп/2001 в яких зазначено, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища у державах, особливо фінансового, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Як вбачається зі змісту зазначених вище рішень Європейського суду то в них ідеться про можливість зміни механізму нарахування соціальних та інших виплат, органами які встановили такий механізм, а не органами, які покликані його виконувати.

Предметом спору в даному рішенні, є не прийняття нових нормативно-правових актів, якими зменшено соціальні виплати, окремій категорії громадян, а навпаки, невиконання органом державної влади закону, яким збільшено їх розмір.

Отже, якщо законами та підзаконними актами встановлено право позивача на перерахунок пенсії, визначено підстави для такого перерахунку та умови його здійснення то воно не може бути обмежене органом виконавчої влади самим лише посиланням на відсутність коштів, без внесення відповідних змін до законів та інших нормативно-правових актів.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними посилання Управління на вказані вище джерела права.

При цьому, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи позивача в тій частині, що його право на перерахунок пенсії має бути відновлено з моменту його виникнення, виходячи зі слідуючого.

Відповідно до ч.3 ст.51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Зважаючи на те, що МВС України лише в 22 березня 2017 року направило відповідачу лист про наявність підстав для перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, в зв'язку з чим, довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій позивачу було видано не у строки, передбачені Порядком № 45, суд апеляційної інстанції вважає, що порушене право ОСОБА_2 підлягає захисту з 01.01.2016 року.

Щодо тверджень відповідача про безпідставність вимоги ОСОБА_2 відносно покладення судових витрат на відповідача, оскільки позивач, відповідно до ст.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору у всіх судових інстанціях, колегія суддів вказує на таке.

Пунктом 13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Пенсійний фонд України та його органи.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України (в редакції чинній на момент подання позову), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.5 ст. 139 КАС України (в редакції від 15.12.2017 року) якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи те, що апелянт звільнений від сплати судового збору, а осіб, що понесли за нього судові витрати не встановлено, то підстави для покладення на відповідача відшкодування судових витрат, відсутні.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та підтверджують неправильне застосування ним норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а отже є законні підстави для скасування судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи колегія суддів вважає, що слід скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо непроведення ОСОБА_2 перерахунку та виплати пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", згідно довідки № 59/121/49-2017 від 19 травня 2017 року, починаючи з 01 січня 2016 року, з урахуванням виплачених сум.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.