Справа № 826/6725/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 березня 2018 року № 826/6725/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., суддів: Аблова Є.В., Літвінової А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства соціальної політики України

про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовними вимогами до Міністерства соціальної політики України (далі - відповідач) про визнання незаконними дії та рішення Міністерства соціальної політики України від 27.02.2017 №3942/0/2-17/18 щодо:

- відмови останньому у видачі довідки про складові заробітної плати, що надається для перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 з доповненнями згідно із Законом №432-IV від 16.01.2003;

- зобов'язати Міністерство соціальної політики України здійснити видачу довідки про складові заробітної плати для перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 з доповненнями згідно із Законом №432-IV від 16.01.2003 та постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1.

26.05.2017 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі №826/6725/17, розгляд якої призначено на 14.11.2017.

У попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник Міністерства соціальної політики України проти задоволення позову заперечував, подавши письмове заперечення, в якому просив розглядати справу без його участі та відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог відповідач зазначає, що чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів з 01.01.2015, а форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, затверджену постановою Правління Пенсійного фонду України № 15-1 від 04.09.2013, скасовано постановою Правління Пенсійного фонду України від 04 липня 2016 року № 15-2.

У судовому засіданні суд, за згодою сторін, ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі ч. 3 ст. 194 кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Відтак, розгляд справи буде здійснюватися в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка діяла станом на момент вчинення відповідної процесуальної дії.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно дослідивши обставини справи, суд встановив наступне.

З 1971 року по 1996 рік ОСОБА_1 працював на державній службі, з 1977 року займав посаду начальника управління в апараті Державного комітету України по нагляду за охороною праці, правонаступником якого є Міністерство соціальної політики України. Загальний стаж державної служби позивача становить 25 років.

Позивач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні ПФУ у м. Києві та з 1996 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 N 3723-XII (далі - Закон N 3723-XII).

30.01.2017 ОСОБА_1 звернувся до Міністерства соціальної політики України із заявою про видачу довідки про розмір заробітної плати з метою її спрямування до управління Пенсійного фонду України.

Листом від 27.02.2017 №3942/0/2-17/18 Міністерство соціальної політики України відмовило позивачу у видачі запитуваної довідки з огляду на відсутність законних підстав.

Не погоджуючись із даними діями щодо відмови у видачі довідки, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відсутність механізму видачі довідок для перерахунку пенсії не є правовою підставою для відмови.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 N 3723-XII, положення яких визначають основні економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямована на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати.

Статтею 1 Закону N 3723-XII (в редакції на час призначення пенсії позивачу) державна служба в Україні визначена як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону N 3723-XII, яка, зокрема, визначає, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до статті 37-1 Закону N 3723-XII у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно частини 1 статті 8 Основного закону, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Такий же принцип передбачений в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Так, в абзаці 7 пункту 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 № 7 зазначено, що суди у мотивувальній частині рішення можуть також використовуватися посилання на рішення Конституційного Суду України, відповідні рішення Верховного Суду України (стаття 244-2 КАС України), а також посилання на рішення Європейського суду з прав людини згідно із Законом України від 23 лютого 2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Таким чином, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про питання оплати праці працівників державних органів» від 18 січня 2017 № 15 встановлено мінімальний розмір посадового окладу на посадах державної служби з 1 січня 2017 - 2000 гривень відповідно до Закону України «Про державну службу»; - підвищено посадові оклади державним службовцям та іншим категоріям працівників державних органів від 5 до 27 відсотків; - упорядковано віднесення посад державної служби до відповідних груп оплати праці; - визначено єдиний підхід щодо встановлення працівникам державних органів матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та для оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати; - визначено порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам патронатної служби та працівникам державних органів, які виконують функції з обслуговування, у разі виникнення права на її підвищення.

Враховуючи викладене, у зв'язку із суттєвим удорожчання цін та зміною розміру посадового окладу державних службовців, позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії, яка не перераховувалася з 2008 року.

У Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Відповідач у видачі запитуваної довідки відмовив з тих підстав, що Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця був встановлений Постановою №865 (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу).

Зокрема, пунктом 4 передбачалося, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Пунктом 5 Постанови №865 встановлювалося, що перерахунок пенсій провадиться з місця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Однак, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» №1013 від 09 грудня 2015 року було виключено пункт четвертий постанови №865.

На час звернення позивача за видачою довідки про перерахунок пенсії набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 N 889-VIII (далі - Закон N 889-VIII).

Згідно із пунктом 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону N 889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.93 N 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Окрім того, втратила чинність стаття 37-1 Закону N 3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців.

Також, постановою правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 №15-2 «Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 04 вересня 2013 року №15-1» скасовано форми довідок про заробітну плату, що подаються для перерахунку пенсій державним службовцям.

Відтак, відповідач стверджує, що на момент звернення позивача за перерахунком пенсії ні Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 N 889-VIII, ні постанова Кабінету Міністрів України, не передбачали порядок перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням окладів та не встановлено форму видачі відповідних довідок.

Суд зауважує, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 24.07.2014 у справі «Будченко проти України» зазначив, що не існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення є втручанням у право заявника стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 32,39).

Окрім того, питання перерахунку пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду України, а відтак посилання відповідача на законодавчу відсутність механізму перерахунку є безпідставними, окрім того, суд звертає увагу, що позивач запитував не довідку про перерахунок пенсії, а довідку про заробітну плату, яка видається у довільній формі.

Факт скасування Порядку видачі довідок не може бути підставою для відмови у видачі довідки, оскільки він визначає порядок здійснення відповідного розрахунку, а не наявність чи відсутність підстав у конкретної особи для отримання довідки та її подальшого використання.

Так, у відповідності до статті 49 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Положеннями вказаної статті не встановлено обмежень щодо періоду, за який така довідка може бути видана працівникові та передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати довідку працівникові за його вимогою.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, позивач дійсно працював на посаді начальника управління в апараті Державного комітету України по нагляду за охороною праці.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними та необґрунтованими посилання відповідача на неможливість надати довідку про розмір заробітної плати у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 N 889-VIII, на підставі якого у державних службовців відсутнє право на перерахунок пенсії, оскільки позивач звернувся до Міністерства соціальної політики України із заявою про видачу довідки про заробітну плату за посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, з урахуванням фактично отримуваних виплат. Вимоги про здійснення перерахунку пенсії заява від 30.01.2017 не містила.

При цьому суд звертає увагу позивача, що видача довідки за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1, є неможливою, оскільки дані норми були виключені з нормативно-правового акту 04.07.2016, а відтак на день звернення позивача 30.01.2017 норми втратили свою чинність.

Окрім того, суд зазначає, що положення Закону N889-VIII поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пленум Верховного Суду України у пункті 19 своєї Постанови від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституції України і чинними законами прав і свобод.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково з огляду на те, що позивач просить зобов'язати Міністерство соціальної політики України видати довідку за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1, яка втратила свою чинність на момент звернення позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 19,77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Окружний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10, ) щодо відмови у наданні довідки про заробітну плату ОСОБА_1 (03148, АДРЕСА_1);

3. Зобов'язати Міністерство соціальної політики України видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату;

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 (03148, АДРЕСА_1) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства соціальної політики України (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10, ) у сумі 320 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Суддя Є.В. Аблов

Суддя А.В. Літвінова