Справа № 2а/0570/1708/11
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2018 року

м.Київ

справа №2а/0570/1708/11

касаційне провадження №К/9901/730/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

за участю секретаря Шевчук П.О.

представників:

позивача Степанюк О.А.

відповідача не з'явився.

розглянув у судовому засіданні з повідомленням сторін касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м.Краматорську Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16.05.2011 (суддя Зекунов Е.В.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.07.2011 (судді Гайдар А.В., Ханова Р.Ф., Яковенко М.М.) у справі №2а/0570/1708/2011 за позовом Приватного підприємства «ПКП Камея» до Державної податкової інспекції в м.Краматорську Донецької області про скасування податкових повідомлень-рішень.

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «ПКП Камея» звернулось до суду з адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Краматорську скасування податкових повідомлень-рішень від 18.01.2011 №/0/1795, №/0/1796, /0/1857/10/17-113.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 16.05.2011 позов задовольнив повністю. Скасував податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську від 18.01.2011 №/0/1795, №/0/1796,№/0/1857/10/17-113.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.07.2011 постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16.05.2011 залишив без змін.

Державна податкова інспекція в м.Краматорську Донецької області подала касаційну скаргу на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16.05.2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.07.2011 року у справі №2а/0570/1708/2011, в якій просила скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про відмову в позові повністю.

В обґрунтування своїх вимог відповідач зазначив про неправильне застосування положень пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Вищим адміністративним судом України ухвалою від 28.09.2011 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції в м.Краматорську Донецької області та витребувано справу.

Донецький окружний адміністративний суд листом від 28.08.2015 №07-07-1312/15 повідомив про неможливість надіслати вказану справу у зв'язку з її втратою.

Вищим адміністративним судом України ініційовано питання про відновлення Донецьким окружним адміністративним судом втраченого судового провадження у справі № 2а/0570/1708/2011 за позовом Приватного підприємства «ПКП Камея» до Державної податкової інспекції в м.Краматорську Донецької області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 18.02.2016 відновив втрачене судове провадження в адміністративній справі №2а/0570/1708/2011 в частині.

Справа була призначена до розгляду в попередньому судовому засіданні під час якого суд дійшов висновку про необхідність її призначення до розгляду в судовому засіданні.

У судове засідання суду касаційної інстанції відповідач представників не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача проти задоволення касаційної скарги заперечила, просила залишити рішення суду першої та апеляційної інстанції в силі.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга має бути задоволена частково, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у м. Краматорську проведена планова виїзна перевірка ПП «ПКП «Камея» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, оформленої актом від 31.12.2010 №2926/23-2/31509128.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення:

- пункту 5.1, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що привело до заниження податку на прибуток всього в сумі 166671грн;

- підпункту 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», чим занижено податок на додану вартість всього на суму 151944грн;

- пункту 1.15 статті 1, підпункту 4.2.6 пункту 4.2 статті 4, підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8, пункту 12.1 статті 12, пункту 17.2 статті 17, підпункту а пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в результаті чого встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 56470,50грн.

Обґрунтовуючи свою позицію, Державна податкова інспекція в м.Краматорську Донецької області посилалась на те, що за результатами угод між ПП «ПКП Камея» та контрагентами МКП «ХРА Модерн» за договорами про надання послуг «по монтажу-демонтажу виставкового обладнання», «по наданню послуг по виготовленню моделей ювелірних виробів», «по виготовленню рекламної продукції» та ТОВ «ТОП Сейл Сістем» за договором «про надання послуг по укладенню договорів», а також операціями з поставки техніки, ювелірного обладнання, визначити зміст та обсяг господарських операцій не можливо. Отже, позивачем не підтверджено використання послуг та ТМЦ, отриманих від МКП «ХРА Модерн» та ТОВ «ТОП Сейл Сістем».

На підставі акта перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 18.01.2011:

- №/0/1795, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податком на прибуток на загальну суму 208338грн;

- №/0/1796, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податком на додану вартість на суму 189930грн;

- №/0/1857/10/17-113, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податком з доходів фізичних осіб на загальну суму 70588,13грн.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За змістом підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 зазначеного Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на формування валових витрат та податковий кредит, є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, при оцінці оспорюваних господарських операцій за договорами про надання послуг, укладених позивачем з МКП «ХРА Модерн» («по монтажу-демонтажу виставкового обладнання», «по наданню послуг по виготовленню ескізів моделей ювелірних виробів та вирізки резинових форм», «по виготовленню рекламної продукції») та з ТОВ «ТОП Сейл Сістем» («договір про надання послуг по укладенню договорів»), а також операціями з поставки техніки, ювелірного обладнання, дійшов висновку, що вони є реальними та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.

Разом з тим, аналіз наведених норм свідчить про те, що господарські операції для визначення валових витрат та податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

У той же час у рішеннях суду першої та апеляційної інстанцій не міститься опису господарських операцій, які пов'язані не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тобто, первинний документ, згідно з цим визначенням, містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У даній справі суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що фактичне виконання господарських зобов'язань позивачем підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а укладені з вищезазначеними контрагентами договори спрямовані на настання реальних обставин.

Разом з тим, матеріали відновленого судового провадження в адміністративній справі №2а/0570/1708/2011 не містять первинних документів, які б підтверджували фактичне виконання господарських операцій позивача з МКП «ХРА Модерн» та з ТОВ «ТОП Сейл Сістем».

В оскаржених судових рішеннях суду першої та апеляційної інстанції також не зазначено первинні документи, з посиланням на аркуші справи, які були надані суду та стали підставою для висновку про їх достатність для спростування висновків акта перевірки та підтвердження реальності господарських операцій позивача з контрагентами.

Зазначене, з врахуванням заперечень відповідача, щодо виконання цих робіт саме задекларованими контрагентами, відсутності у контрагентів позивача об'єктивних умов для виконання розглядуваних операцій (основних фондів, транспортних засобів, трудових ресурсів тощо), а також не проведення позивачем оплати за договорами ставить під сумнів повноту встановлення судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи щодо реальності господарських операцій з вищезазначеними контрагентами.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги Державної податкової інспекції в м.Краматорську Донецької області та направлення справи №2а/0570/1708/2011 на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого судам необхідно дослідити чи відбулися реальні зміни майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, за наслідками укладених з МКП «ХРА Модерн» та з ТОВ «ТОП Сейл Сістем» договорів.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м.Краматорську Донецької області задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16.05.2011 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.07.2011 у справі №2а/0570/1708/2011 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк