Справа № 9901/382/18
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
20.02.2018 Київ П/9901/382/18 9901/382/18
судді Верховного Суду Гриціва М.І. стосовно Рішення Верховного Суду в адміністративній справі № 9901/382/18 (П/9901/382/18) за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії
ОСОБА_1 15 січня 2018 року подав до Верховного Суду адміністративний позов до ВРП, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 14 грудня 2017 року № 4085/0/15-17 «Про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Апеляційного суду міста Києва у відставку» (далі - Спірне рішення) та зобов'язати ВРП переглянути заяву про звільнення у відставку і винести її на повторний розгляд.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 20 лютого 2018 року ухвалив рішення про повне задоволення позову.
Вважаю, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не можна визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, тому відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) висловлюю окрему думку.
Основу цього спору становлять твердження позивача про необхідність включення до стажу судді, що дає право на відставку, час строкової військової служби і певні періоди трудової діяльності на посадах державної служби, які, з погляду ВРП, не можуть бути зараховані до суддівського стажу. У цій справі ОСОБА_1 стверджував про включення, а ВРП не погоджувалася з тим, що до стажу роботи на посаді судді мають зараховуватися: проходження строкової військової служби з листопада 1969 року по січень 1972 року; половина строку навчання за денною формою у Київському ордена Леніна державному університеті імені Т.Г. Шевченка з вересня 1971 року по липень 1977 року, роботу на посаді заступника начальника відділу юстиції Київського виконавчого комітету з вересня 1984 року по травень 1986 року та на посаді начальника Київського міського управління юстиції з лютого 1989 року по січень 2003 року, роботу на посаді члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з вересня по 31 грудня 2010 року.
Відповідь на заявлені в позовній заяві вимоги слід висновувати з нормативного регулювання, що встановлювало види діяльності (робіт), які слід зараховувати до стажу роботи судді, та зіставлення положень законодавства з фактичною діяльністю позивача на посадах, що зараховується до стажу роботи судді.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 43 Закону України від
15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ) кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку із закінченням строку повноважень. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Згідно з абзацом другим пункту 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку <…> зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
У пункті 31 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня
2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку <…> зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
07 липня 2010 року був прийнятий Закон України № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI), у статті 131 якого містилися положення щодо обчислення стажу роботи на посаді судді. За цими нормами до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
12 лютого 2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон
№ 192-VIII), яким у новій редакції викладено Закон № 2453-VI.
Цей Закон набрав законної сили 28 березня 2015 року.
Відповідно до частини першої статті 120 Закону № 2453-VI в редакції Закону № 192-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно з частиною першою статті 135 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Водночас у 11 розділу XIII Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції до набрання чинності Законом № 192-VIII, було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Стаття 137 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) встановлює, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
За пунктом 33 розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) положення пункту 34 розділу ХІІ Перехідних положень Закону № 1402-VIII доповнені абзацом четвертим про те, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Із наведеного нормативного регулювання випливає, що суддя, який був призначений чи обраний на посаду судді, або продовжував працювати на посаді судді до прийняття Закону № 2862-ХІІ, чи на час його дії, залежно від дати виявлення наміру скористатися правом на відставку вправі був очікувати, що до стажу судді, який дає право на відставку, будуть зараховані, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, відомчих арбітражів України, час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих. До цього стажу, принаймні до прийняття Закону
№ 2453-VI, за наявності для цього умов, мав зараховувався період проходження строкової військової служби і половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.
Якщо суддя виявив бажання скористатись правом на відставку під час дії Закону № 2453-VI, то до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді судів України може (має) зараховуватися робота, передбачена статтею 43 Закону № 2862-XII, якщо суддя був призначений чи обраний на посаду судді до набрання чинності Законом № 2453-VI.
Аналогічний підхід застосований у Законі № 2453-VI в редакції Закону № 192-VIII, і Законі № 1402-VIII із доповненнями, внесеними Законом
№ 1798-VIII.
У цій справі встановлено, що позивач працював на посадах судді судів колишнього СРСР, який йому зарахований до стажу судді. Однак з лютого
1989 року й до січня 2011 року він не працював на посадах судді судів України та/чи інших посадах, робота на яких відповідно до статті 43 Закону № 2862-XII та інших нормативно-правових актів зараховується до стажу судді.
За таких обставин вимоги позивача про включення до стажу проходження строкової військової служби з листопада 1969 року по січень 1972 року; половини строку навчання за денною формою з вересня 1971 року по липень 1977 року, роботу на посаді заступника начальника відділу юстиції Київського виконавчого комітету з вересня 1984 року по травень 1986 року та на посаді начальника Київського міського управління юстиції з лютого 1989 року по січень 2003 року не містять фактичних та юридичних підстав для їх задоволення.
Отже, на мою думку, у цій справі необхідно ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.
Суддя Гриців М.І.