Справа № 220/1432/17
Суддя: Яненко Г. М.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 220/1432/17
Провадження № 2-а/220/2/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2018 смт. Велика Новосілка

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі

головуючого судді Яненко Г,М.

при секретарі Сербіній І.В.

за участі

представника відповідача №1 ОСОБА_1

представника відповідача №2 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької област, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (Великоновосілківське відділення), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 соціального захисту населення Великоновосілківської райдержадміністраціїі про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області про визнання протиправною бездіяльність щодо припинення виплати йому пенсії та соціальних виплат з квітня травня 2017 р. та зобов'язання здійснити таку виплату з часу її призупинення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є пенсіонером і перебуває на обліку як отримувач пенсії в ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області та соціальних виплат, як тимчасово переміщена особа.

Пенсія та соціальні виплати для нього є єдиним джерелом існування, однак з квітня 2017 р. відповідачі припинили виплату пенсії до з'ясування фактичного місця проживання на підставі списків осіб, які повернулись на непідконтрольну Україні територію. Вважає дії відповідачів протиправними і такими, що порушує його конституційне право на соціальне забезпечення.

У зв'язку з реорганізацією, ухвалою від 14 листопада 2017 року проведено заміну відповідача №2 із відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Великоновосілківському районі Донецької області на управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (Великоновосілківське відділення).

В судове засідання позивач, його представник, жодного разу не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення з відмуткою адресата про отримання наявні в матеріалах справи). Подали заяву по розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачі позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких пенсії та інші соціальні виплати здійснюються лише за місцем перебування переселенця на обліку, який підтверджується довідкою, виданою згідно до Порядку оформлення та видачі довідок про постановку на облік переміщених осіб.

При цьому порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 06 червня 2016 року, передбачає проведення додаткової перевірки у разі наявності інформації від територіальних органів Пенсійного фонду України про можливу зміну внутрішньо переміщеною особою фактичного місця проживання/перебування. Зазначено, що відсутність внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування є порушенням обов'язкової умови для отримання соціальних виплат.

Через відсутність за зареєстрованим місцем проживання, на підставі акта обстеження фактичного місця проживання/перебування внутрішньопереміщених осіб б/н, б/д прийнято розпорядження від 27.03.2017 та 04.04.2017р. про припинення та призупинення пенсійних та соціальних виплат до проходження фізичної ідентифікації.

Зазначив, що нарахування пенсії позивачу здійснюється, однак виплати припинені. Для поновлення виплати пенсії позивач повинен особисто звернутись з заявою до управління.

В подальшому, суду надано платіжні документи, за змістом яких виплати відновлено, перераховано на користь позивача пенсію та соціальні виплати за період з квітня 2017 року.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є отримувачем пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно Довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 29 травня 2017 року № ОСОБА_5 є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України (м. Шахтарськ) до с. Старомлинівка, Великоновосілківського району, Донецької області

Згідно заперечень відповідача на адміністративний позов, позивач є одержувачем пенсії за віком, з 01.07.2014 року перебуває на обліку в ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області.

Розпорядженням ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області від 27 березня 2017 року виплата пенсії позивачу припинена з 01.04.2017 р. до з'ясування місця проживання на підстав листа ГУПФУ від 216.03.2017 р. № 7902 02-02.

Розпорядженням ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області від 04.04.2017 р. повторно припинено виплата пенсії позивачу на підставі п. 3.1 Протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 38 від 04.04.2017 року, відповідно до якого припинено соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам у зв'язку з відсутністю за місцем тимчасової реєстрації та неявкою для проходження фізичної ідентифікації.

У відповіді ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької областівід 01.09.2017 року № 11561/02-17 на адвокатський запит позивача зазначено, що нарахування пенсії позивачу призупинено з 01.03.2016 року до з'ясування фактичного місця проживання.

Постановою відділення ВД ФССНВ у Великоновосілківському районі від 19 квітня 2017 року №0505/6510/6510.1/ на підставі протоколу №38 від 04.04.2017р. з 01 травня 2017 року ОСОБА_3 припинено виплату щомісячної грошової суми в разі часткової чи повторної втрати професійної працездатності, що компенсує частину втраченого заробітку.

Пенсійний фонд України, Фонд соціального страхування України, їх посадові особи, є суб'єктами владних повноважень, які відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Отже, відповідачі має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058, яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону № 1058.

Відповідно до частини 2 ст. 49 зазначеного Закону України поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає підставу припинення або зупинення пенсійних виплат, у т.ч. і скасування довідки внутрішньо-переміщеної особи в зв'язку з відсутністю цієї особи на місцем проживання, вказаним в довідці, відсутність особи за місцем проживання, зазначеним в довідці.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 19 Конституції України, ч.1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки з квітня 2017 року позивачу припинено виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Як зазначалось вище, підставою для припинення виплати пенсії позивачу стала інформація управління соціального захисту населення про відсутність за зареєстрованим місцем тимчасового проживання.

З цього приводу суд зазначає, що зазначена інформація носить роз'яснювальний характер, не є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, а отже не є і належною підставою для припинення виплат, передбачених частиною 1 статті 47 Закону № 1058-IV в межах статті 49 вказаного Закону. В той же час, в матеріалах справи відсутні відомості щодо скасування довідки позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Крім того, долучений до матеріалів справи акт не містить часу й дати його складання, номера, інших необхідних реквізитів, що дають можливіть зробити висновок про відсутність переміщеної особи за місцем реєстрації, як то пояснення сусідів, можливість перебування особи на роботі, у відрядженні, лікарні, тощо.

Крім того, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, на час припинення виплат скасована не була.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 19 Конституції України, ч.1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та Постанов КМ України від 05.11.2014, № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", від 08.06.2016, № 365 "ОСОБА_1 питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", оскільки квітня 2017 року позивачу припинено виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Суд зазначає, що припинення виплати позивачу пенсії у зв'язку із з'ясуванням її місця проживання та надходженням інформації від щодо скасування довідок внутрішньо переміщених осіб суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі № 1058-ІV.

Так, за висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 07.10.2009 р. в Україні як соціальній правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, зазначено, серед іншого, що …. право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Заперечуючи проти позову, відповідачі не довели правомірності прийнятих рішеннь.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що відповідачі, припиняючи виплату позивачу пенсії та соціальних виплат з квітня 2017 року, діяли не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права позивача.

Посилання представників відповідачів на виплату позивачу пенсії за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року до дати скасування довідки лише підтверджує неправомірність дій відповідачів.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При таких встановлених судом обставинах, суд вважає, що відповідачі неправомірно, без законних на те підстав, припинили виплату пенсії та страхових виплат позивачу.

У зв'язку із зазначеним, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними у судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню.

Припиняючи виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії, яке є об'єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (справа Європейського суду з прав людини «Мюллер проти Австрії», 1975 рік) та пов'язане з правом мирно володіти своїм майном.

Разом з тим, як вбачається із наданих відповідачами платіжних відомостей, пенсія та соціальні виплати за період з квітня-травня 2017 року перераховано на користь позивача, а тому підстав для їх повторної виплати немає.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, судовий збір стягується з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань в дохід Держбюджету пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 72, 77, 139, 192, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (Великоновосілківське відділення) щодо припинення виплати ОСОБА_3 пенсії та соціальної допомоги (страхових виплат) з квітня, травня 2017 року відповідно.

В задоволенні вимог про поновлення виплати пенсії та страхових виплат з квітня-травня 2017 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької областіза рахунок бюджетних асигнувань в дохід Держбюджету 704,80 грн. судового збору.

Стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (Великоновосілківське відділення) за рахунок бюджетних асигнувань в дохід Держбюджету 704,80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного адміністративного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту.

Дата підписання 02 березня 2018 року.

суддя Г.М.Яненко