Справа № 591/92/18
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/92/18
Провадження № 2-а/591/190/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі судді Сидоренко А.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 29 грудня 2017 року інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Сумській області ОСОБА_2 відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР №514713 від 29 грудня 2017 року. Згідно зазначеної постанови його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП через те, що він керував транспортним засобом та не мав при собі полісу загальнообовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.2.1 г ПДР України. Вказану постанову він отримав 29 грудня 2017 року, після її оформлення відповідачем

З зазначеною постановою не погоджується, посилаючись на такі обставини.

Згідно вимог чинного законодавства водій зобовязаний мати при собі поліс загальнообовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, але випадки, коли співробітник поліції має право перевіряти наявність цього полісу, є вичерпні.

Позивач зазначає, що частина 2 статті 122 КУпАП не містить в собі такого складу правопорушення, як керування транспортним засобом без полісу загальнообовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Наявність полісу обовязкового страхування у водія законодавчо визначена в ПДР України, а саме згідно п.2.1.(г) Постанови КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 «Про правила дорожнього руху» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Зазначає, що згідно вимог статті 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п. 21.2) контроль за наявністю договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Пункт 21.3 зазначеного закону вказує, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобовязана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс предявляється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Враховуючи ту обставину, що 29 грудня 2017 року, відносно нього протоколу щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод не складалося, відповідач не мав права вимагати у нього зазначеного полісу.

Посилаючись на вказані обставини, просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення на нього стягнення, а провадження у справі закрити.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому посилається на те, що 22 грудня 2017 року він ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху та близько 14.13 год. в м. Суми на просп. М.Лушпи нарядом було зупинено автомобіль ОСОБА_3 номерний знак НОМЕР_1, водій якого на дорозі з одностороннім рухом, рухався проти руху.

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників» передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Пунктом 21.2 ст. 21 вказаного Закону визначені органи, що здійснюють контроль за наявністю договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів:

- відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

- органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Згідно п. 21.3 ст. 21 цього Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобовязана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс предявляється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Окрім того, наявність у водія механічного транспортного засобу полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачена п. 2.1 г Правил дорожнього руху.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом (п. 21.4 ст. 21 Закону).

Оскільки відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення, відповідач попросив позивача надати серед інших документів поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до вимог п. 2.4 а ПДР водій механічного транспортного засобу на вимогу поліцейського повинен предявити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР, у тому числі й поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак на вимогу відповідача позивач полісу не надав, зазначивши про те, що Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників» передбачено випадки, за яких він повинен предявляти поліс. Розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, відповідач виніс постанову БР № 514713 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Разом з тим, в порушення вимог ст.ст. 280, 283 КУпАП невірно зазначено нормативний документ, що передбачає відповідальність за правопорушення, що є підставою для скасування постанови. Посилаючись на вказане, просить позов задовольнити частково, скасувати оскаржувану постанову і надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Сумській області.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2017 року, винесеної інспектором роти №3 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. В постанові зазначено, що 22.12.2017 р. о 14 год. 13 хв. в м. Суми по пр-ту Лушпи, біля будинку 13 водій, керуючи транспортним засобом, не мав при собі полісу про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з, чим порушив п.п.2.1.г ПДР України (а.с. 6).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Закон України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (пункт 1.8 статті першої цього Закону).

Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Тобто, право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох виключних випадків, передбачених Законом № 1961-IV.

Згідно ч .2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Заперечуючи проти заявленого позову, позивач надав відеозапис, під час перегляду якого вбачається, що позивач був зупинений працівниками патрульної поліції з повідомленої ним підстави порушення одностороннього руху, з приводу чого відповідач заперечував.

В той же час суду не надано письмових доказів на підтвердження складання відповідачем протоколу щодо порушення правил дорожнього руху, або оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, що згідно вимог визначених у п. 21.2 Закону № 1961- IV надає право витребування страхового полісу підрозділом Національної поліції. Не підтверджуються вказані обставини і відеозаписом, наданим відповідачем до відзиву на позов, з якого навпаки вбачається пропозиція працівників патрульної поліції позивачу надати страховий поліс, після чого претензій до нього не буде.

Викладена в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення суть правопорушення щодо керування транспортного засобу при відсутності при собі поліса загальнообовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відповідає ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В запереченнях, які викладені у відзиві відповідача, той посилається на те, що ним невірно зазначено нормативний документ, що передбачає відповідальність за правопорушення, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови, та зі змісту відзиву відповідач посилається на те, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, даний вид відповідальності може наставати до особи, водія транспортного засобу, під час його експлуатації за умови відсутності або не бажанні пред'явлення для перевірки, серед інших необхідних документів - поліса. Проте, як зазначено вище, з огляду на надані відповідачем докази, судом встановлено відсутність правових підстав для витребування полісу відповідачем.

Суд не може погодитися з доводами відповідача щодо необхідності скасування постанови та направлення матеріалів на новий розгляд Управління патрульної поліції в Сумській області, з огляду на встановлену під час судового розгляду відсутність події правопорушення, відповідальність за яку передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Отже підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності у відповідача не було.

Відповідачем в порушення ст.77 КАС України не доведено правомірність свого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено.

За вказаних обставин, суд вважає доводи позивача обґрунтованими, оскільки доводи позовної заяви відповідачем не спростовано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем під час прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 241-246, 257-262, 286 КАС України,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, місце мешкання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_2, до інспектора роти №3 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2, місце знаходження: м. Суми, вул. Білопільський шлях, 18/1, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР №514713 від 29 грудня 2017 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.П.Сидоренко