Справа № 804/1635/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року Справа № 804/1635/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Музиці Я.І.
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування вимоги, скасування рішення,
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підставою для застосування до позивача податкових санкцій у вигляді оскаржуваної вимоги про сплату недоїмки та рішення про застосування штрафних санкцій став висновок контролюючого органу в акті перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про те, що він у квітні 2013 року надав послуги з ремонту квартири громадянки ОСОБА_4, перебуваючи на другій групі платників єдиного податку. Однак, позивач заперечує проти даного висновку, оскільки ніколи не надавав послуг з ремонту квартири ні громадянці ОСОБА_4, ні будь-якій іншій особі, у зв'язку з чим не отримував та не міг отримати будь-які грошові кошти за надання послуг з ремонту квартири. Позивач стверджує, що документи, які стали підставою для висновків контролюючого органу (копії акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12.04.2013 року №8 щодо виконання ремонту квартири та товарного чеку від 12.04.2013 року щодо приймання коштів на виконані послуги) є сфальшованими та фіктивними, ним не підписувалися та містять відомості, які не відповідають дійсності, а відтак не можуть бути належними доказами порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначив, що в ході перевірки встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3, починаючи з квітня 2013 року, надав послуги по ремонту квартири (види діяльності не зазначені у свідоцтві платника єдиного податку), та відповідно до п.п. 298.1.5 п. 298.1 ст. 298 та п 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України у підприємця була змога з 01 січня 2014 року самостійно перейти на застосування іншої ставки (третьої групи платників єдиного податку) або відмовитись від спрощеної системи оподаткування та перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України. Але фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не здійснив перехід на застосування іншої ставки (третьої групи платників єдиного податку) та не відмовився від спрощеної системи оподаткування з 01 січня 2014 року, чим порушив п.п. 2 п. 291.4 ст. 291, п.п. 5, п.п 7 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України. Зазначене стало підставою для винесення оскаржуваних вимоги та рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем (податковий номер НОМЕР_1), підприємницьку діяльність здійснює на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку другої групи, згідно реєстраційних даних видами господарської діяльності визначено: КВЕД 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, КВЕД 46,90 - неспеціалізована оптова торгівля.
22 березня 2016 року ОСОБА_5 отримав лист Дніпродзержинської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області №4091/10/04-03-13-04 від 04.03.2016 р., відповідно до якого відповідачем отримано податкову інформацію, яка свідчить про недостовірність даних, що містяться у поданій податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 за 2013 рік, а саме: не включення до складу доходів грошових коштів, отриманих від ОСОБА_4.
Сторонами не заперечується, що на вказаний лист ОСОБА_5 30.03.2016 р. надав відповідь про те, що податкова декларація ним заповнена правильно і містить достовірні дані, що підтверджується тим, що він займається виключно торгівлею, будь-яку іншу господарську діяльність не здійснює.
На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.78.1.1 п.п.78.1.4 п.78.1, ст..78, ст.82 з урахуванням ст.191 Податкового Кодексу України, згідно наказу Дніпродзержинської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 23.06.2016 №375, направлення на перевірку від 15.07.2016 р. №211 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Дніпродзержинської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_6 проведена документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2015 відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного в інформаційному додатку до акта.
Копія наказу про проведення документальної позапланової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення перевірки направлено засобами поштового звязку рекомендованим листом з повідомлення про вручення поштового підправлення, яке вручено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 06.07.2016 року.
Результати перевірки зафіксовано актом перевірки від 01.08.2016 року №1604/142/04-03-13-04/НОМЕР_1 (далі акт перевірки).
Відповідно до висновків акту перевірки документальною плановою невиїзною перевіркою встановлені порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3:
1.п.п. 2 п. 291.4 ст. 291, п.п. 5, п.п 7 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України;
3. п.п. 177.5.2, п. 177.5 ст. 177 та п.п. 49.18.5 п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України в частині неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за І кв. 2014 р., 2014 р., 2015 рік;
5. порушення п.44.3, ст.44, п.п.16.1.12 п.16.1 ст.16, з урахуванням п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України в частині надання не в повному обсязі документів, що підтверджують витрати.
За результатами перевірки контролюючим органом було прийнято:
Вказані вимога, рішення про застосування штрафних санкцій та податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в адміністративному порядку.
Рішенням про розгляд скарги від 03.10.2016 р. №6183/10/04-36-10-01-09 Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф- від 11.08.2016 р. в сумі 110750,55 грн. та рішення № від 11.08.2016 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 11075,06 грн. були скасовані, як такі що сформовані з порушенням форм, які визначені діючим законодавством.

Але відповідач повторно прийняв вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.10.2016 №Ф-, якою Дніпродзержинська ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області вимагає від ОСОБА_3 сплатити недоїмку з єдиного внеску в сумі 110 750, 55 грн. Також відповідач повторно прийняв рішення № від 17.10.2016 про застосування до ОСОБА_3 штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 11 075, 06 грн.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та рішенням Державної фіскальної служби України були залишені без задоволення скарги на вимогу від 17.10.2016 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) та Рішення від 17.10.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Не погоджуючись з зазначеними вимогою та рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до акту перевірки на адресу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області надійшло звернення громадянки ОСОБА_7, в якому вона повідомила, що 20 червня 2014 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська було прийнято рішення по справі №201/6343/13 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, а саме: вирішено стягнути з ОСОБА_7 4269,10 грн. в рахунок відшкодування витрат на ремонт квартири, який проведено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Додатками до звернення були копії акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12.04.2013 року №08 щодо виконання ремонту квартири за адресою АДРЕСА_1 на суму 2500,1 грн. та товарного чеку від 12.04.2013 року щодо отримання коштів за виконані послуги, які були надані суду в якості доказу понесених ОСОБА_4 витрат. В наданих копіях документів проставлено печатку і підпис фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року є: 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля.

Враховуючи зазначену інформацію та її документальне підтвердження (копія акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 12.04.2013 №08, копія товарного чеку від 12.04.2013 №б/н, скріпленого підписом та печаткою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3), яка надійшла до Дніпродзержинської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області в квітні 2013 року, в акті перевірки зроблено висновок, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 надав послуги з ремонту квартири громадянки ОСОБА_4, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на суму 2500,1 грн., перебуваючи на другій групі платників єдиного податку, але жодних змін щодо доповнень видів діяльності до державного реєстратора надано не було.

Таким чином, в ході перевірки встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3, починаючи з квітня 2013 року, надав послуги по ремонту квартири (види діяльності не зазначені у свідоцтві платника єдиного податку), та відповідно до п.п. 298.1.5 п. 298.1 ст. 298 та п 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України у підприємця була змога з 01 січня 2014 року самостійно перейти на застосування іншої ставки (третьої групи платників єдиного податку) або відмовитись від спрощеної системи оподаткування та перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України. Але фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не здійснив перехід на застосування іншої ставки (третьої групи платників єдиного податку) та не відмовився від спрощеної системи оподаткування з 01 січня 2014 року, чим порушив п.п. 2 п. 291.4 ст. 291, п.п. 5, п.п 7 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

Зазначені висновки акту перевірки стали підставою для винесення оскаржуваних вимоги та рішення.

Проте, суд не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодексу України, визначаючи, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності визначається як особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п.п. 2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України до платників єдиного податку, які відносяться до другої групи, належать фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв.

-не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

-обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Пунктом 292.1 статті 292 Податкового кодексу України до доходу платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця включається дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

При цьому, згідно з п.п. 5 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Як вбачається зі змісту законодавчих положень, які унормовують порядок перебування платників податків на загальній системі оподаткування, втрата суб'єктом господарювання статусу платника єдиного податку породжує обов'язки такого суб'єкта, зокрема, щодо подання декларацій про майновий стан і доходи, нарахування і сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску пропорційно до отриманих доходів.

Презюмуючи факт здійснення позивачем послуг з ремонту квартири громадянки ОСОБА_4 та наявність підстав для переходу фізичної особи-підприємця на іншу ставку (третю групу платників єдиного податку) або загальну систему оподаткування, відповідач посилається на фотокопію акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12.04.2013 року №08 щодо виконання ремонту квартири за адресою АДРЕСА_1 на суму 2500,1 грн. та фотокопію товарного чеку від 12.04.2013 року щодо отримання коштів за виконані послуги, що містить печатку і підпис фізичної особи-підприємця ОСОБА_3. Зазначені документи надійшли до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області в якості додатків до звернення громадянки ОСОБА_7.

Проте, суд звертає увагу, що відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно підпункту 83.1.1 пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Зазначені копії документів (фотокопія акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12.04.2013 року №08 щодо виконання ремонту квартири за адресою АДРЕСА_1 на суму 2500,1 грн. та фотокопія товарного чеку від 12.04.2013 року щодо отримання коштів за виконані послуги, що містить печатку і підпис фізичної особи-підприємця ОСОБА_3) не можуть бути підставою для висновків контролюючих органів під час проведення перевірок в розумінні підпункту 83.1.1 пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України та може бути використаний під час проведення перевірки виключно як інформативний додаток згідно положень Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 20.08.2015 року № 727 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745.

Крім того, зазначені документи оформлені з порушенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки в акті не вказана дата та місце його складання, невірно вказано дату реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (18 серпня 2004 року замість 18 березня 2004 року), внаслідок чого зазначені документи не можуть бути беззаперечним доказом надання позивачем послуг з ремонту квартири за адресою АДРЕСА_1 та підставою для висновків акту перевірки.

Проте, інших доказів надання позивачем послуг з ремонту квартири за адресою АДРЕСА_1 суду не надано.

З метою встановлено усіх обставин, які мають значення для вирішення та розгляду справи по суті позовних вимог, ухвалою суду від 21 листопада 2017 року викликано у судове засідання, призначене на 07 грудня 2017 року, та (у звязку з відсутністю доказів належного повідомлення) повторно у судове засідання, призначене 18 січня 2017 року, ОСОБА_4 в якості свідка, однак конверти повернулися на адресу суду 11 грудня 2017 року та 10 січня 2017 року відповідно з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

З урахуванням встановленого статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України обовязку доказування субєктом владних повноважень правомірності своїх рішень, а також враховуючи, що відповідачем як субєктом владних повноважень не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання позивачем у 2013 році послуг з ремонту квартири за адресою АДРЕСА_1, то суд приходить до висновку, що доводи відповідача, які ґрунтувались на тому, що позивач здійснював не зареєстровані види господарської діяльності (надавав послуги з ремонту квартири), перебуваючи на другій групі платників єдиного податку, але жодних змін чи доповнень видів діяльності до державного реєстратора не надав, а тому повинен була перейти на загальну систему оподаткування або іншу ставку та подавати звітність, - є необґрунтованими, прийняті на їх підставі рішення, що є предметом спору, підлягають скасуванню.

З системного аналізу наведених норм чинного законодавства України, наданих матеріалів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то у зв'язку із задоволенням позовних вимог, суд присуджує на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Дніпродзержинської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати - судовий збір, сплачений згідно квитанції від 28.02.2017 року №0.0.716400861.1 на суму 1218,26 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування вимоги, скасування рішення - задовольнити в понвому обсязі.

Скасувати вимогу Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 17.10.2016 року №Ф- про сплату ОСОБА_3 боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 110 750,55 грн.

Скасувати рішення Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 17.10.2016 року № про застосування до ОСОБА_3 штрафних санкцій з донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 11 075, 06 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 26 копійок.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 23 лютого 2018 року.

Суддя ОСОБА_8