Справа № 818/1644/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

26 лютого 2018 р. Справа № 818/1644/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
Головуючого судді: Перцової Т.С.
Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2017р. по справі № 818/1644/17
до Головного управління Національної поліції в Сумській області
про визнання бездіяльності та дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якому просить:
- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області - ненадання відповіді на питання 1 заяви ОСОБА_1 № 406 від 31.08.2017 р.;
- визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Сумській області - відмову у надання інформації на питання 2, 3 заяви ОСОБА_1 № 406 від 31.08.2017 р.;
- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Сумській області розглянути заяву ОСОБА_1 № 406 від 31.08.2017 р. у відповідності до Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2017 р. по справі № 818/1644/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності та дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - задоволено частково.
Визнано неправомірною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо ненадання відповіді на питання 1 заяви ОСОБА_1 № 406 від 31.08.2017 року.
Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Сумській області розглянути заяву ОСОБА_1 № 406 від 31.08.2017 р. в частині надання відповіді на питання 1 заяви ОСОБА_1 № 406 від 31.08.2017 року у відповідності до Закону України "Про доступ до публічної інформації".
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області залишено без задоволення.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2017 по справі № 818/1644/17 в частині задоволення позову залишено без змін.
Позивач ОСОБА_1 подав до Харківського апеляційного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив суд відшкодувати судові витрати в сумі 304,32 грн., у т.ч. витрати, пов'язані з переїздом на судові засідання з с. Будилка до м. Суми і у зворотному напрямку - 90,32 грн., добові витрати - 60,00 грн., та компенсація за відрив від звичайних занять, що включає час перебування в судовому засіданні, переїзд від помешкання позивача до суду і у зворотному напрямку - 154 грн. Пояснив, що оскільки судове засідання відбувалося в режимі відеоконференції у Сумському окружному адміністративному суді, позивач був вимушений прибути з місця свого проживання - с. Будилка до м. Суми, у зв'язку з чим, у відповідності до ст.135 КАС України, постанов Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», від 02.02.2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» йому повинні бути компенсовані витрати на проїзд, виплачені добові та компенсація за відрив від звичайних занять у вищевказаних розмірах. При цьому, повна і остаточна сума судових витрат стала відомою після прибуття позивача з суду до місця його мешкання (після 16 години 31.01.2018 року), а тому судом не вирішено питання про компенсацію позивачеві судових витрат. З огляду на викладене, з посиланням на ч.3 ст.143, ст.252 КАС України стверджує про наявність підстав для ухвалення додаткової постанови в частині розподілу судових витрат.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи неприбуття жодного з учасників справи в судове засідання, хоча вони були належним повідомлені про дату, час і місце судового засідання, можливість вирішити справу на підставі наявних доказів, колегія суддів, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши доводи заяви про прийняття додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Згідно з ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Частиною 1 статті 135 КАС України передбачено, що витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
Відповідно до ч.2 ст.135 КАС України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.
Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.135 КАС України).
Згідно з ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом адміністративних справ, та передбачено компенсацію за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду.
Згідно з п.3 цієї постанови розмір такої компенсації обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.
У відповідності до п.5 постанови КМУ № 590 від 27.04.2006 року витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.
Позивачем на підтвердження витрат на проїзд надано оригінали квитків на автобус від с. Будилка до м. Суми (час відправлення - 09:15 год.), вартістю 43,00 грн., від м. Суми до м. Лебедин (час відправлення - 14:10 год.), вартістю 41,32 грн., а також квитків на проїзд у міському автобусі вартістю 4,00 грн., у міському тролейбусі (м. Суми) вартістю 2,00 грн., всього на суму 90,32 грн.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року № 98 затверджено суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів.
Зокрема, додатком 1 до цієї постанови затверджено розмір добових для відряджень по Україні - 60 грн.
Таким чином, з урахуванням положень п.5 постанови КМУ № 590 від 27.04.2006 року, постанови КМУ від 02.02.2011 року № 98, на користь позивача підлягають стягненню витрати на переїзд в розмірі, що не перевищує суму добових (витрат на відрядження) - 60,00 грн. (а не 90,32 грн., як вважає позивач).
Крім того, як вбачається з наданих позивачем до матеріалів справи квитків на проїзд, фактична зайнятість позивача у зв'язку з прибуттям в судове засідання становила 7 годин (з 09 год. до 16 год.).
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі - 22,41 грн.
Отже, сума компенсації за відрив від звичайних занять, що підлягає стягненню на користь позивача, складає 156,87 грн. (22,41 грн. х 7 годин).
З приводу вимог про стягнення на користь позивача добових у розмірі 60,00 грн. колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року № 98 передбачено виплату добових лише державним службовцям або іншим особам, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів.
Між тим, позивач у відрядження жодною організацією направлений не був, а самостійно, на власний розсуд прийняв рішення про реалізацію свого права на участь в судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції у м. Суми, у зв'язку з чим добові не підлягають компенсації на користь позивача.
За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У відповідності до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Оскільки постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 року апеляційну скаргу ГУНП в Сумській області було залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - без змін, відповідно ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на проїзд в сумі 60,00 грн., та компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 156,87 грн., а всього у розмірі 216,87 грн.
Керуючись ст.ст. 132, 135, 139, 143, ч.4 ст.229, ст.ст.252, 310, ч.1 ст.311, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 818/1644/17 - задовольнити частково.
У задоволенні заяви в частині стягнення на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 87,45 грн. - відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.