Справа № 810/3268/17
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Київ №810/3268/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Троян Н.М.,

за участю секретаря Капші А.С.,

представника позивача Слесаренка Я.І.,

представника відповідача Ананійчука О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року (прийняту у порядку письмового провадження, суддя Василенко Г.Ю.) у справі за адміністративним позовом Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області до публічного акціонерного товариства "Техмашремонт" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій,

В С Т А Н О В И В:

Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області звернулось до суду з позовом до ПАТ «Техмашремонт», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат по виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за вересень 2017 року в сумі 8276,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач, всупереч вимогам п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-1V «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 № 64, не сплачує фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, особам, які працювали на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року у задоволенні адміністративного суду відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи приписи статті 124 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку, що вказані обставини, на які посилається позивач, не підлягають доказуванню під час розгляду даної адміністративної справи, а позовні вимоги є необґрунтованими.

Не погоджуючись із постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити у справі нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в даному випадку судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки довідкам про підтвердження пільгового характеру роботи, що видавалися саме ПАТ «Техмашремонт», а не якоюсь іншою юридичною особою, хоча і в довідках вказані періоди роботи на підприємствах з різними найменуваннями та судовими рішенням, на підставі яких видавалася частина таких довідок .

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Публічне акціонерне товариство «Техмашремонт» є юридичною особою, як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області.

Позивач відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список № 1), згідно з вимогами частини другої розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", визначив розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у зв'язку з виплатою та доставкою пенсій таким громадянам: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, за вересень 2017 року.

За твердженням позивача, вказані громадяни працювали на підприємстві відповідача і отримали право на пенсію на пільгових умовах.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

За правилами абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що із набранням чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (з 01 січня 2004 року) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями. Обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 01 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Водночас, спір у даній справі фактично зводиться не до вирішення питання про обов'язок Товариства відшкодувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а до встановлення належного платника спірних витрат та з'ясування обставин наявності чи відсутності у Товариства (або підприємства, правонаступником якого є відповідач у справі) робочих місць зі шкідливими умовами праці, а також на яких саме підприємствах особи здобули пільговий стаж.

Порядок відшкодування підприємством витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах встановлено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (далі - Інструкція).

Згідно пункту 6.1 цієї Інструкції (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій, на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники (пункт 6.3 Інструкції).

Тобто, обов'язок здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначеної на пільгових умовах особі, яка має стаж, що дає право на призначення цієї пенсій, належить або підприємству, на якому працювала така особа, або його правонаступнику.

Відповідно до Статуту ПАТ «Техмашремонт» дане підприємство створено 25 квітня 2011 року внаслідок перейменування Відкритого акціонерного товариства «Техмашремонт», яке є правонаступником «Білоцерківського орендного ремонтного підприємства».

Факт роботи перелічених у розрахунках пенсіонерів на підприємствах із особливо шкідливими умовами праці, правонаступником яких не є Публічне акціонерне товариство "Техмашремонт", встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, в інших справах у спорі між тими ж сторонами про той же предмет, але у зв'язку із стягненням з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за інші періоди, а саме: постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2014 по справі № 810/655/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014; постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.11.2013 по справі № 810/4667/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015, залишені без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 02.06.2015 № К/800/26047/14; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 по справі № 810/5375/13-а; постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.08.2014 по справі № 810/3856/14-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014; постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2014 по справі № 810/4834/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2014; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 по справі № 810/5838/14; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015 по справі № 810/5929/13-а; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 по справі № 810/430/15.

Вищий адміністративний суд України 16 травня 2017 року, розглянувши у попередньому розгляді аналогічну (за інший період) справу №810/3482/15 за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року у справі №810/3482/15 за позовом управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до Публічного акціонерного товариства «Техмашремонт» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, у своєму рішенні К/800/49234/15 зазначив, що факт роботи внесених у розрахунки пенсіонерів (ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_20.) на підприємствах із шкідливими умовами праці, правонаступником яких є Відкрите акціонерне товариство «Росава», а не Публічне акціонерне товариство «Техмашремонт», встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, в інших справах: постановою Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року у справі №810/655/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року; постановою Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року у справі № 810/4667/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2015 року; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року у справі №810/5375/13-а; постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2014 року по справі №810/3856/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року; постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року по справі №810/4834/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року по справі № 810/5838/14; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року по справі №810/5929/13; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року по справі №810/430/15, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.10.2017 №К/800/23746/15.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у позивача правових підстав для включення до розрахунку витрат з виплати і доставки пільгових пенсій щодо наведених вище осіб.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2018 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.А. Губська

Н.М. Троян

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Троян Н.М.

Губська О.А.