Справа № 376/2089/17
Суддя: Ярошенко С. М.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2089/17
Провадження № 2-а/376/4/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2018 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді - Ярошенко С.М.,

при секретарі - Ткаченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними тазобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 24.09.2009 року перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області, а в подальшому перебуває на обліку у Сквирському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», що підтверджується пенсійним посвідченням від 03.11.2009 року серії НОМЕР_1.

Пенсія державного службовця їй призначена з посади начальника відділу головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку Ставищенського районного центру зайнятості.

Станом на 12.10.2009 року розмір пенсії складав 87% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, що підтверджується розпорядженням УПФУ у Ставищенському районі від 12.10.2009 року №1189.

12.11.2012 року їй було проведено перерахунок при звільненні з посади державного службовця з добавленням стажу та взяття нового заробітку для перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII.

Станом на 16.11.2012 року розмір пенсії склав 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, що підтверджується розпорядженням УПФУ у Ставищенському районі від 16.11.2012 року №119729.

10.03.2017 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області з відповідною заявою про перерахунок та виплату їй пенсії у розмірі 90% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, включивши в розрахунок заробітку для обчислення пенсії: матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 2174,00 грн., індексацію на заробітну плату в сумі 11871,06 грн. та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в сумі 7338,22 грн.

Листом Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області від 24.03.2017 року №899/03 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії посилаючись на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, з 01.06.2015 року скасовано норми статей 37 та 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції 1993 року зі змінами та доповненнями щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються та перераховуються відповідно до даного Закону. Відтак, починаючи з 01.06.2015 року, органи Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції 1993 року зі змінами та доповненнями не призначають та не перераховують.

Загальний трудовий стаж позивача становить 36 років 2 місяці 24 дні, в тому числі на посадах, що відносяться до посад державної служби - 20 років 1 місяць.

Позивач з урахуванням наведеного, просить визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області, правонаступником якого є Сквирське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Київській області №899/03 від 24.03.2017 року про відмову їй в проведенні перерахунку пенсії; зобов'язати Сквирське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити їй перерахунок пенсії державного службовця в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, включивши в розрахунок заробітку для обчислення пенсії: матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 2174,00 грн., індексацію на заробітну плату в сумі 11871,06 грн., матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в сумі 7338,22 грн., відповідно до довідки Ставищенського районного центру зайнятості №04/128 від 10.03.2017 року, виплатити різницю між перерахованою та виплаченою сумами, починаючи з 01.03.2017 року.

Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить розглянути справу в її відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду письмове заперечення щодо адміністративного позову, просить в позові відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 24.09.2009 року перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області, а в подальшому перебуває на обліку у Сквирському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та отримує пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», що підтверджується пенсійним посвідченням від 03.11.2009 року серії НОМЕР_1.

Пенсія державного службовця їй призначена з посади начальника відділу головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку Ставищенського районного центру зайнятості.

Станом на 12.10.2009 року розмір пенсії позивача складав 87% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, що підтверджується розпорядженням УПФУ у Ставищенському районі від 12.10.2009 року №1189.

12.11.2012 року ОСОБА_1 було проведено перерахунок при звільненні з посади державного службовця з добавленням стажу та взяття нового заробітку для перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII.

Станом на 16.11.2012 року розмір пенсії позивача склав 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, що підтверджується розпорядженням УПФУ у Ставищенському районі від 16.11.2012 року №119729.

10.03.2017 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області з відповідною заявою про перерахунок та виплату їй пенсії у розмірі 90% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, включивши в розрахунок заробітку для обчислення пенсії: матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 2174,00 грн., індексацію на заробітну плату в сумі 11871,06 грн. та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в сумі 7338,22 грн.

Листом Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області від 24.03.2017 року №899/03 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії посилаючись на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, з 01.06.2015 року скасовано норми статей 37 та 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції 1993 року зі змінами та доповненнями щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються та перераховуються відповідно до даного Закону. Відтак, починаючи з 01.06.2015 року, органи Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції 1993 року зі змінами та доповненнями не призначають та не перераховують.

Загальний трудовий стаж позивача становить 36 років 2 місяці 24 дні, в тому числі на посадах, що відносяться до посад державної служби - 20 років 1 місяць.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

За змістом ст.33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХII (в редакції на час призначення пенсії) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (у редакції на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною другою статті 37-1 цього Закону визначено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсій. Із змісту ст.40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Стаття 41 зазначеного Закону визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 (чинною на час призначення пенсії) встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Отже, Закони України «Про оплату праці» та «Про державну службу» відносять до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

В постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 року по справі № 21-134а14 викладено правову позицію, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Висновок суду касаційної інстанції про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788- XII.

З наданої позивачем довідки про оплату праці №04/128 від 10.03.2017 року, вбачається, що на всі виплати включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, але ці виплати не було включено при проведенні перерахунку пенсії позивачу.

На підставі викладеного, суд вважає необґрунтованою відмову Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області, правонаступником якого є Сквирське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області в проведенні перерахунку пенсії позивача з урахуванням додатково інших виплат, на які вказано в довідці про оплату праці від 10.03.2017 року №04/128.

Посилання відповідача на те, що п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, з 01.06.2015 року скасовано норми статей 37 та 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції 1993 року зі змінами та доповненнями щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються та перераховуються відповідно до даного Закону, судом не можуть прийматися до уваги при вирішенні даного спору, оскільки позивач не звертається за перерахунком пенсії з іншої заробітної плати, він просить врахувати при обчисленні пенсії ті суми, які не були враховані при проведенні перерахунку пенсії при звільненні з посади державного службовця 12.11.2012 року, тобто розмір заробітної плати, який був врахований УПФУ, не змінюється, в довідці тільки зазначені додаткові види оплати праці, які не враховувалися при призначенні пенсії, а саме: суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексації на заробітну плату.

А тому до спірних правовідносин застосуванню підлягає Закон України «Про державну службу» в тій редакції, в якій він діяв на час призначення пенсії, норми нового Закону України «Про державну службу» на дані правовідносини не поширюються.

Відповідно до положень ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії проводиться: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст.19, 46, 55 Конституції України, Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2, 5, 9, 72, 77, 241-246, 250 КАС України, суд, -

вирішив:

Визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області, правонаступником якого є Сквирське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Київській області №899/03 від 24.03.2017 року про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії.

Зобов'язати Сквирське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, включивши в розрахунок заробітку для обчислення пенсії: матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 2174,00 грн., індексацію на заробітну плату в сумі 11871,06 грн., матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в сумі 7338,22 грн., відповідно до довідки Ставищенського районного центру зайнятості №04/128 від 10.03.2017 року, виплатити різницю між перерахованою та виплаченою сумами, починаючи з 01.03.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.М. Ярошенко