Справа № 826/18455/16
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2018 року № 826/18455/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський елеватор»
до третя особа Генічеської об?єднаної державної податкової інспекції в Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві,
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненський елеватор» з позовом до Генічеської об?єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.07.2016 №, № , №, №.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що податкові повідомлення-рішення винесені з порушенням норм чинного законодавства із тих підстав, що нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності, не є об'єктом оподаткування, оскільки відносяться до категорії об?єктів нежитлової нерухомості, визначеної пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України. Крім того, позивач стверджує, що суми податкових зобов?язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік були визначені контролюючим органом всупереч вимог пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України.

У призначеному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю, а представник відповідача та третьої особи проти позову заперечував з підстав, наведених у тексті заперечень. Зокрема, у тексті заперечень відповідач пояснив, що оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі матеріалів документальної планової виїзної перевірки - акта від 07.06.2016 № 244/26-15-14-02-02-14/33326670. В ході проведення такої перевірки встановлено, що позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та в порушення норм Податкового кодексу України не подав до контролюючого органу податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік та не сплатив відповідні суми податку. З урахуванням наведеного відповідач вважає, що податкові повідомлення-рішення від 22.07.2016 винесені правомірно.

Суд на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній станом на час вчинення даної процесуальної дії) ухвалив про розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Працівниками Головного управління ДФС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Рівненський елеватор» з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складений акт від 07.06.2016 № 244/26-15-14-02-02-14/33326670.

В ході проведення такої перевірки перевіряючими встановлено, що позивач є власником наступних об?єктів нерухомості, відмінних від земельної ділянки:

1) комплекс, комбікормовий завод загальною площею 15 631,7 кв.м., розташований за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Рівне, вул. Робітнича, 14. Свідоцтво про право власності нанерухоме майно від 07.02.2005, видане на підставі рішення виконкому Рівненської сільської ради від 27.01.2005 номер 10. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Генічеського державного бюро технічної інвентаризації № 6433076 від 07.02.2005 року, реєстраційний номер 697734;

2) виробничо-торгівельна база (споруди 1 - 10) загальною площею 11 602 кв.м., розташована за адресою: Херсонська обл., Новотроїцький р-н, смт. Новотроїцьке, вул. Безроднього, 157а. Договір купівлі-продажу виробничо-торгівельної бази від 18.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу АР Крим Тимощук І.А. 18.09.2008, р.н. 5692. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Генічеського державного бюро технічної інвентаризації № 20330838 від 23.09.2008, реєстраційний номер 10227884;

3) нежитлові будівлі гаражу (споруди 1 - 5) загальною площею 5 271,6 кв.м., розташовані за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Рівне, вул. Східна, 2. Нежитлові будівлі гаражу належать ТОВ «Рівненський елеватор» на підставі Договору купівлі-продажу від 10.12.2009, посвідченого приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу АР Крим Тимощук Г.А. 10.12.2009. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Генічеського державного бюро технічної інвентаризації № 24811607 від 16.12.2009, реєстраційний номер 15155252;

4) зернотік (споруди 1 - 5) загальною площею 16 062 кв.м., розташований за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Рівне, вул. Східна, 10. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Генічеського районного управління юстиції Херсонської області про реєстрацію права власності номер 9606932 від 18.09.2013. Реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 1, номер запису про право власності 795870 від 24.04.2013;

5) нежилі будівлі елеватору загальною площею 3 584,3 кв.м., розташовані за адресою: Херсонська обл., Іванівський р-н, смт. Іванівка, вул. Енгельса, 178а. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.07.2010, видане па підставі рішення виконкому канівської селищної ради від 22.07.2010 номер 937120. Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно Генічеського державного бюро технічної інвентаризації № 26929038 від 05.08.2010, реєстраційний номер 31031886, кадастровий номер :06:027:0003.

За висновками перевіряючих позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та мав подати за 2015 рік податкові декларації з названого податку за місцезнаходженням перелічених вище об?єктів оподаткування, та відповідно сплатити податок на майно за 2015 рік на загальну суму 635 206,49 грн.

За наслідками проведено перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем норм пп. 266.1.1 п. 266.1, пп. 266.3.1 п. 266.3, пп. 266.5.1 п. 266.5, пп. 266.6.1 п. 266.6, пп. 266.7.5 п. 266.7, пп. 266.9.1 п. 266.9, пп. «б» пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України.

22.07.2016 на підставі цього акта перевірки Генічеська ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області прийняла оспорювані у справі податкові повідомлення-рішення форми «Р»:

- за № , яким на згідно з п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до абз. 2 п. 123.1 ст. 123 цього Кодексу, за порушення позивачем п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України, збільшила позивачу суму грошового зобов?язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний юридичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості» на суму 176 640,45 грн. (в т.ч. за податковим зобов?язанням - 141 312,36 грн., за штрафними санкціями - 35 328,09 грн.);

- за № , яким на згідно з п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 120.1 ст. 120 цього Кодексу, за порушення позивачем п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, визначила позивачу до сплати суму штрафу у розмірі 170 грн.;

- за № , яким на згідно з п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до абз. 2 п. 123.1 ст. 123 цього Кодексу, за порушення позивачем пп. 266.1.1 п. 266.1, пп. 266.3.1 п. 266.3, пп. 266.5.1 п. 266.5, пп. 266.6.1 п. 266.6, пп. 266.7.5 п. 266.7, пп. 266.9.1 п. 266.9, пп. «б» пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України, збільшила позивачу суму грошового зобов?язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний юридичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості» на суму 281 398,35 грн. (в т.ч. за податковим зобов?язанням - 225 118,68 грн., за штрафними санкціями - 56 279,67 грн.);

- за № , яким на згідно з п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до пп. 120.1.1 п. 120.1 ст. 120 цього Кодексу, за порушення позивачем п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, визначила позивачу до сплати суму штрафу у розмірі 170 грн.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення від 22.07.2016 протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) були внесені зміни до порядку оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як складової податку на майно.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 14.1.129 п. 14.1. ст. 14 ПК України визначено, що «об'єктами нежитлової нерухомості» є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, будівлі промислові та склади.

Згідно з пп. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт.

При цьому, пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 цього Кодексу визначено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Поряд з цим, у пп. 266.2.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України наведено перелік об'єктів нерухомості податок на яких не сплачується. Серед іншого пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не віднесено до об'єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Рівненський елеватор» має у власності наступне нерухоме майно:

1) комплекс, комбікормовий завод загальною площею 15 631,7 кв.м., розташований за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Рівне, вул. Робітнича, 14. Свідоцтво про право власності нанерухоме майно від 07.02.2005, видане на підставі рішення виконкому Рівненської сільської ради від 27.01.2005 номер 10. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Генічеського державного бюро технічної інвентаризації № 6433076 від 07.02.2005 року, реєстраційний номер 697734. Вказаний майновий комплекс складають такі об'єкти нерухомості як: лабораторія, пекарня, майстерні (виробнича, слюсарна та ін.), цехи, (комбікормовий, готової продукції), сепараторна, мельниця, сушила для зерна, навіси, вагова та склади, тощо;

2) виробничо-торгівельна база (споруди 1 - 10) загальною площею 11 602 кв.м., розташована за адресою: Херсонська обл., Новотроїцький р-н, смт. Новотроїцьке, вул. Безроднього, 157а. Договір купівлі-продажу виробничо-торгівельної бази від 18.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу АР Крим Тимощук І.А. 18.09.2008, р.н. 5692. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Генічеського державного бюро технічної інвентаризації № 20330838 від 23.09.2008, реєстраційний номер 10227884. Вказаний об?єкт (комплекс) складається з таких об?єктів: пекарні, складів, авторозвантажувачів, естакади, навісів, робочої башти, трансформаторної підстанції, сушили, тощо;

3) нежитлові будівлі гаражу (споруди 1 - 5) загальною площею 5 271,6 кв.м., розташовані за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Рівне, вул. Східна, 2. Нежитлові будівлі гаражу належать ТОВ «Рівненський елеватор» на підставі Договору купівлі-продажу від 10.12.2009, посвідченого приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу АР Крим Тимощук Г.А. 10.12.2009. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Генічеського державного бюро технічної інвентаризації № 24811607 від 16.12.2009, реєстраційний номер 15155252. Вказаний об?єкт (комплекс) складається з таких об?єктів: диспетчерської, гаражу, АЗС, складу, навісів, тощо;

4) зернотік (споруди 1 - 5) загальною площею 16 062 кв.м., розташований за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Рівне, вул. Східна, 10. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Генічеського районного управління юстиції Херсонської області про реєстрацію права власності номер 9606932 від 18.09.2013. Реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 1, номер запису про право власності 795870 від 24.04.2013. Вказаний об?єкт (комплекс) складається з таких об?єктів: вагової, масло бойки, сторожки, складів, навісу, тощо;

5) нежилі будівлі елеватору загальною площею 3 584,3 кв.м., розташовані за адресою: Херсонська обл., Іванівський р-н, смт. Іванівка, вул. Енгельса, 178а. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.07.2010, видане па підставі рішення виконкому канівської селищної ради від 22.07.2010 номер 937120. Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно Генічеського державного бюро технічної інвентаризації № 26929038 від 05.08.2010, реєстраційний номер 31031886, кадастровий номер :06:027:0003. Вказаний об?єкт (комплекс) складається з таких об?єктів: складів, гаражів, вагових, навісів, елеватора, зернового бункеру, тощо.

Надаючи правову оцінку правомірності застосування контролюючим органом положень ПК України щодо оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у 2015 році, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 8.1 та п. 8.3 ст. 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з п. 10. 1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно (останній за приписами ст. 265 цього Кодексу складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю).

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з ПК України є місцевим податком.

Дана норма ст. 10 ПК України кореспондується з п. 4.4 ст. 4 цього Кодексу, згідно якої установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

При цьому, як слідує зі змісту норм п. 8.3 ст. 8, п. 12.1, пп. 12.3.1 п. 12.3 ст. 12 ПК України з Верховна Рада України встановлює тільки перелік дозволених до впровадження місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв, - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Тобто безпосереднє встановлення місцевих податків, у тому числі і податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, віднесено ПК України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 143 Конституції України.

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

При цьому, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті Кодексу (п. 12.5 ст. 12 ПК України).

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Так, пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Статтею 3 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, якщо рішення місцевої ради про встановлення місцевих податків не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

Наведений висновок узгоджується також із основними принципами податкового законодавства, проголошеними у ст. 4 ПК України, які визначають зміст і спрямованість правового регулювання податкових правовідносин та повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку.

Серед принципів, наведених у вказаній нормі, є, зокрема, принцип стабільності, який передбачає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року (пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України).

Фактично цей спеціальний принцип податкового законодавства спрямований на конкретизацію одного з аспектів принципу правової визначеності - вимоги розумної стабільності права, яка зумовлює необхідність незмінності правових приписів протягом певного часу.

Таким чином, за змістом наведених норм права податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як місцевий податок, підлягав би сплаті у 2015 році виключно у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про його встановлення до 15.07.2014.

Суд встановив, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII, яким ст. 266 ПК України викладено у новій редакції, - ухвалений 28.12.2014, тобто після 15.07.2014, а податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлено на територіях Рівненської сільської ради і Новотроїцької селищної ради у 2015 році рішеннями місцевих рад, датованими після 15.07.2014 (а саме: рішеннями Рівненської сільської ради від 23.01.2015 № 586 та Новотроїцької селищної ради від 29.01.2015 № 810).

З викладеного випливає, що застосування контролюючим органом положень ст. 266 ПК України (в редакції Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII) з метою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розташованого на територіях Рівненської сільської ради і Новотроїцької селищної ради можливо було не раніше наступного бюджетного періоду, який настав за плановим (2015 роком), тобто не раніше 2016 року. Дані правові висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка наведена у його постановах від 13.02.2018 № К/9901/1444/17 (справа № 814/1708/16), від 13.02.2018 № К/9901/2926/17 (справа № 826/16171/16) і від 14.02.2018 № К/9901/1688/17 (справа № 823/877/17).

Також при ухваленні судового рішення по суті суд враховував правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), де Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобдод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішення від 26.06.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

З огляду вищезазначене, суд приходить до висновку про перевищення відповідачем своїх законних повноважень при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Інші доводи і заперечення сторін не спростовують встановленого вище судом.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає податкові повідомлення-рішення Генічеської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області від 22.07.2016 №, № , №, № протиправним та такими, що підлягають скасуванню.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення останніх.

Керуючись статтями 77, 139, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення Генічеської об?єднаної державної податкової інспекції в Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 22.07.2016 №, № , №, №.

3. Присудити здійснені Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський елеватор» (, місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 2-А, оф. 510) документально підтверджені судові витрати у розмірі 6 875,68 грн. (шість тисяч вісімсот сімдесят п?ять гривень 68 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Генічеської об??єднаної державної податкової інспекції в Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (, місцезнаходження: 75500, Херсонська обл., Генічеський район, м. Генічеськ, вул. Братів Коваленків, буд. 60).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок