Справа № 804/1392/18
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 лютого 2018 року справа № 804/1392/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Комунального закладу «Культурно-діловий центр» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про застосування заходів реагування, -

в с т а н о в и в:

22 лютого 2018 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) обєкта Комунального закладу «Культурно-діловий центр» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, а саме, будівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Устенка, 26.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність зазначеним вимогам закону, судом встановлено, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем у тексті позовної заяви заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, з посиланням на обмежене фінансування державної установи.

Розглядаючи зазначене клопотання, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р. (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 р., який набрав чинності з 01.01.2017 р.), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано субєктом владних повноважень, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VIII від 07.12.2017 р., прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить 1 762 гривні.

Позивачем заявлено немайнову вимогу про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації обєкту.

Отже, позивачу необхідно було сплатити на реквізити суду (одержувач - УДКСУ у Чечелівському районі м. Дніпра, банк одержувача - ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, код ОКПО 37989253, розрахунковий рахунок 4008, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у розмірі 1 762 гривні.

При цьому, Законом України «Про судовий збір» не передбачено жодних пільг для органів Державної служби України з надзвичайних ситуацій відносно інших органів державної влади (субєктів владних повноважень) щодо сплати судового збору. Отже, відстрочення сплати позивачем судового збору поставить його у привілейоване становище порівняно з іншими особами, що звертаються до суду та змушені сплачувати судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Заявляючи клопотання про відстрочення від сплати судового збору, позивачем до позовної заяви долучено кошторис Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на 2018 рік, затверджений Головою ДСНС України, яким передбачено надходження коштів із загального фонду бюджету у розмірі понад 94 мільйонів гривень.

Тобто, з наданих позивачем до клопотання про відстрочення сплати судового збору документів не вбачається, що він позбавлений можливості сплатити судовий збір.

Крім того, суд зазначає, що майновий стан сторони не є тотожним відсутності кошторисних призначень суб'єкта владних повноважень, адже держава в особі Кабінету Міністрів України взяла на себе обовязок забезпечити фінансування державних органів, яких позбавили пільг щодо сплати судового збору. Тобто, відсутність кошторисних призначень бюджетної установи, яка діє як суб'єкт владних повноважень, на сплату судового збору не є підставою для відстрочення та розстрочення його сплати, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Суд також враховує позицію Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 р. «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким рекомендовано суддям адміністративних судів враховувати під час ухвалення рішень у справах відповідної категорії Аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору». Зокрема, у вказаному аналізі зазначено, що при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності таких коштів (бюджетних асигнувань) для сплати судового збору. Водночас, відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови у задоволенні заяви про відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Крім того, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.

Отже, за викладених обставин підстави для задоволення клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору відсутні.

У звязку з чим, позивачу необхідно надати оригінал документа про сплату судового збору на суму 1 762 грн. із заявлених ним немайнових вимог.

Крім того, пунктом 11 частини пятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Судом встановлено, що у матеріалах адміністративного позову відсутнє власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, у звязку з чим вважає за необхідне запропонувати позивачу надати таке підтвердження.

Частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі, шляхом надання оригіналу документа про сплату судового збору із заявлених позивачем немайнових вимог в сумі 1 762 грн. на реквізити суду, зазначені в ухвалі; надання власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав - протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Розяснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1