Справа № 800/505/17
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2018 Київ П/9901/227/18 800/505/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

Суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., Ханової Р.Ф., Хохуляк В.В.,

Секретар судового засідання: Горбатюк В.С.

по справі № П/9901/227/18 (800/505/17)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник відповідача - Погребняк С.П.,

третьої особи - Гудзь О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_2 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) 15.11.2017 року звернувся до Вищого адміністративного суду України з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - відповідач, КДКП), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Генеральної прокуратури України (далі - третя особа, Генеральна прокуратура України) з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 18 жовтня 2017 року № 207 дп-17 про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності (арк. справи 6-15).

Окрім цього, звертаючись з цим позовом до суду, позивач, з метою забезпечення позову просив зупинити дію рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 18 жовтня 2017 року № 207 дп-17 про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.11.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваного рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності (арк. справи 82-83).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в основу спірного рішення відповідача про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, покладений розгляд дисциплінарної скарги представника Бучанської міської ради ОСОБА_5 про вчинення ОСОБА_2 дисциплінарного проступку під час здійснення ним процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000391, в ході якого, вилучені у міської ради документи, без їх процесуального визначення, не повертались міській раді тривалий час, та були повернуті тільки на підставі ухвали Печерського районного суду від 23.02.2017 року, якою зобов'язано Департамент з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України повернути тимчасове вилучене майно під час обшуку 21.07.2016 року.

При розгляді Печерським районним судом цієї справи був присутній слідчий ОСОБА_7., який пояснив суду, що 21.07.2016 був проведений обшук у приміщеннях Бучанської міської ради, під час якого у міської ради вилучено великий обсяг документів. Відповідно до статей 104-106 КПК України слідчим ОСОБА_7 22.07.2016 розпочато слідчу дію у вигляді оформлення (складання) протоколу огляду речей та документів, яка тривала з 22.07.2016 по 23.02.2017 року.

Після надходження до Генеральної прокуратури України клопотання представника Бучанської міської ради ОСОБА_5 від 20.01.2017 року про повернення міській раді вилучених документів, ОСОБА_2 прийняв постанову про відмову у задоволенні клопотання, оскільки слідчим ОСОБА_7 проводилася слідча дія, щодо оформлення (складання) протоколу огляду речей та документів, яка тривала на час розгляду клопотання.

Відповідно до статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дїі у випадках, встановлених цим Кодексом, доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам та інше.

Таким чином Комісією не взято до уваги той факт, що слідчу дію проводив не ОСОБА_2, як прокурор, а слідчий ОСОБА_7., а тому були відсутні підстави для повернення документів у зв'язку з незакінченим їх оглядом слідчим через велику кількість.

В ухвалі Печерського районного суду від 23.02.2017 року висновок про бездіяльність прокурора у цій справі не приймався, та в мотивувальній частині ухвали не зазначено про встановлені порушення ОСОБА_2 вимог КПК України. Крім того, в матеріалах дисциплінарного провадження відсутні будь-які інші рішення судів чи інші докази щодо невиконання, або неналежного виконання ним, як прокурором, своїх службових обов'язків. Тому, посилання Комісії на вищевказану ухвалу як на доказ вини є безпідставним, та таким що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах чинного законодавства.

Комісією залишилось поза увагою те, що ОСОБА_2 призначено старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні з 21.11.2016 року, тобто лише через 4 місяці після обшуку та вилучення документів в приміщенні Бучанської міської ради, а з трьох місяців його перебування старшим групи прокурорів, один місяць він знаходився у відпустці та на лікарняному, що підтверджується відповідними документами. Комісією не взято до уваги, та не надано належної оцінки тому, що за час його перебування старшим групи прокурорів, ним належним чином організовано процесуальне керівництво з метою швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування кримінального провадження № 0000391. Зокрема, на даний час у вказаному кримінальному провадженні повідомлено 4 особам про підозру у вчинені злочину, передбаченому ч. 2 статті 364 КК України. Особисто позивачем, діючи відповідно до вимог статті 290 КПК України письмово повідомлено підозрюваних та їх захисників про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, та надано доступ до матеріалів провадження, якими володіє сторона обвинувачення перед поданням до суду обвинувального акту.

При проведенні перевірки дисциплінарної скарги, та прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні, Комісією не дотримані вимоги Закону України «Про прокуратуру» та вимоги Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 27.04.2017 року, оскільки в матеріалах дисциплінарного провадження відсутні будь-які дані про проведення додаткової перевірки, а тому, у зв'язку з відкладенням дисциплінарної справи у період з 04.10.2017 року на 18.10.2017 року розгляд дисциплінарного провадження тривав понад два місяці, що є порушенням п. 9 ст. 46 Закону України «Про прокуратуру».

Окрім цього, позивач зазначає, що йому не було надано право, яке встановлено п. 6 ст. 46 Закону України «Про прокуратуру» для подання пояснень, оскільки до дисциплінарної відповідальності його притягнуто на підставі висновку заступника голови Комісії ОСОБА_6 від 14.09.2017 року про відсутність в його діях дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене позивач вважає, що, Комісією не наведені жодні обставини, які свідчать про наявність в діях прокурора дисциплінарного проступку за невиконання, або неналежне виконання позивачем службових обов'язків, вчинення ним проступку, який порочить його, як представника прокуратури та систематичне або одноразове грубе порушення ним правил прокурорської етики, що є підставою для скасування рішення відповідача від 18 жовтня 2017 року № 207 дп-17 (арк. справи 6-15).

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що 30.11.2017 року надіслав на адресу суду письмові заперечення (арк. справи 87-90), які обґрунтовані тим, що рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани правомірно застосовано до позивача, оскільки ОСОБА_2, під час здійснення нагляду за додержанням законності у кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, не вжито жодних заходів для захисту та поновлення порушених прав учасників кримінального провадження, зокрема, впротеріч приписам статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно, на яке не було накладено арешт, вчасно не повернуто міській раді, а повернуто лише через рік після його вилучення на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2017 року.

До того ж, з приводу посилань позивача на недотримання відповідачем п. 9 ст. 46 ЗУ «Про прокуратуру» в частині строку розгляду дисциплінарної скарги, відповідач зазначив, що дисциплінарна скарга про вчинення відповідачем дисциплінарного проступку надійшла до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів 28.07.17 року, а висновок за результатами проведеної перевірки складений 14 вересня 2017 року, тобто до закінчення двомісячного строку з дня реєстрації дисциплінарної скарги.

Разом з тим, відповідно до пункту 44 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, розгляд питання, включеного до порядку денного, відкладається у разі необхідності витребування нових матеріалів.

Крім цього, відповідач зазначив на необґрунтованість тверджень позивача про те, що він не отримував висновок про наявність, чи відсутність дисциплінарного проступку з повідомленням про час і місце проведення засідання Комісії, що позбавило його можливості надати пояснення під час дисциплінарного провадження, оскільки 22 вересня 2017 року ОСОБА_2 направлено копію дисциплінарної скарги та висновок за результатами перевірки, що підтверджено листом № 11/2/4-408дс-182дп-17-1746вих-17. 06 жовтня 2017 року йому направлено повідомлення про наступну дату засідання Комісії (листи № 11/2/4-153дс-118дп-17-2178вих-17 та № 11/2/4-153дс-118дп-17-2179вих-17).

До того ж, він особисто приймав участь у засіданнях Комісії та надавав пояснення з приводу викладених у висновку обставин, та жодних клопотань щодо ознайомлення з матеріалами перевірки, перенесення, або відкладення засідання у зв'язку з несвоєчасним отриманням повідомлення про дату, час і місце його проведення не заявляв.

Також відповідачем, в запереченнях, спростовані твердження позивача про залишення поза увагою його службової характеристики, адже Комісією врахована його позитивна характеристика, та відсутність за час роботи в органах прокуратури і на займаній посаді дисциплінарних стягнень, про що прямо зазначено в рішенні КДКП від 18 жовтня 2017 року № 207 дп-17 (арк. справи 87-90).

07 грудня 2017 року на адресу суду від представника Генеральної прокуратури України надіслані письмові пояснення, в яких вказано, що відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про прокуратуру» копію рішення КДКП від 18.10.2017 року № 207-дп-17 надіслано до Генеральної прокуратури України, за наслідками отримання якого, на виконання вимог п.4 ч. 1 статті 9 Закону України «Про прокуратуру» Генеральним прокурором України прийнято рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що оформлено відповідним наказом Генерального прокурора України від 03.11.2017 року № 13-дц. З огляду на викладене наказ прийнятий Генеральною прокуратурою України в межах наданих Законом повноважень. Крім цього, з наведеним наказом позивач ознайомлений особисто, під розпис, 30.11.2017 року (арк. справи 125-126).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2018 року справа передана з Вищого адміністративного суду України до Верховного Суду, розгляд якої призначений у відкритому судовому засіданні, про що повідомлено осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити позов, представник відповідача та третьої особи заперечували проти задоволення позову, з врахуванням раніше надісланих заперечень та письмових пояснень.

01.02.2018 року позивач надіслав на адресу суду, через канцелярію заяву про виклик свідка - ОСОБА_7 для дачі пояснень, обумовлюючи це тим, що Комісією не взято до уваги той факт, що слідчу дію проводив слідчий ОСОБА_7., а не позивач, тому позивач не міг вчасно повернути вилучені документи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав суду пояснення, що він входив до складу групи слідчих управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України у досудовому розслідуванні по кримінальному провадженню № 0000391 від 19.08.2015 року за підозрою міського голови Бучанської міської ради Київської області ОСОБА_8, секретаря Бучанської міської ради Київської області ОСОБА_9 та колишніх начальників Держкомзему у м. Буча Київської області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо незаконного вилучення земель лісового фонду та зміни їх цільового призначення, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 364 КК України.

Пояснив, що 15.07.2016 року Печерським районним судом винесено ухвалу, якою надано дозвіл на проведення обшуків у адміністративних приміщеннях Бучанської міської ради, в тому числі, і у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, де у міської ради 21.07.2016 року було вилучено майно. Одразу зазначив, що особисто він участі в проведенні вказаних обшуків не приймав, оскільки був у відрядженні. У подальшому, начальником 2-го слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки ОСОБА_12 винесено постанову про призначення оціночно-земельної експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз для виконання. Крім цього, на адресу експертної установи надсилались оригінали, або належним чином завірені копії технічної документації на земельні ділянки.

Ухвалою Печерського районного суду від 23 лютого 2017 року зобов'язано Департамент з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури повернути Бучанській міській раді Київській області речі та документи, які вилучені під час обшуку 21.07.2016 року. Вказана ухвала надійшла на адресу Департаменту 22.03.2017 року. Після отримання ухвали, старшим слідчим в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 11.04.2017 року, 25.07.2017 року, 17.08.2017 року складені протоколи про повернення тимчасово вилученого майна, яке особисто повернуто представнику Бучанської міської ради.

До того ж зазначено, що на виконання ухвали Печерського районного суду, 26.06.2017 року на адресу науково-дослідного інституту направлено лист про повернення рішень сесій Бучанської міської ради за період з 2009 року по 2016 роки, які в подальшому повернуті представнику Бучанської міської ради.

Звернув увагу, що вказані рішення сесії готувались майже два тижні, у зв'язку з їх об'ємністю, і на протязі майже двох робочих днів їх завіряли і повертали працівникам Бучанської міської ради.

Колегія суддів, заслухавши показання свідка ОСОБА_7 про відомі обставини, пояснення позивача, представника відповідача, представника Генеральної прокуратури України та дослідивши матеріали справи, встановила наступне.

Наказом Генерального прокурора України від 7 червня 2016 року № 665ц ОСОБА_2 призначено на посаду прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України.

28 липня 2017 року до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів надійшла дисциплінарна скарга представника Бучанської міської ради ОСОБА_5 про вчинення прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 дисциплінарного проступку (арк. справи 57-64).

Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2, здійснюючи процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за фактом вчинення службовими особами Бучанської міської ради протиправних дій під час виділення земельних ділянок у місті Буча, Київської області, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України, погодив клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку. Вказане клопотання судом задоволено, та в подальшому проведений обшук в приміщенні Бучанської міськради, в ході якого вилучені усі рішення Бучанської міськради з додатками в оригіналах за період з 2008 по 2016 роки.

Проте скаржник вважає, що прокурором ОСОБА_2 проігноровані норми КПК України під час відмови у поверненні тимчасово вилученого майна, яке неодноразово просили повернути представники Бучанської міськради, звертаючись до прокурора ОСОБА_2 із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, внаслідок безпідставного його вилучення та утримання.

Таким чином, на думку скаржника, в діях та бездіяльності ОСОБА_2 вбачається порушення статей 28, 100, 169-172 КПК України, пункту 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України, статті 5 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, Закону України «Про прокуратуру», що згідно з пунктами 1, 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», є підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням заступника голови Комісії від 10 серпня 2017 року відкрито дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_2, та, за результатами проведеної перевірки заступником голови Комісії ОСОБА_6 14 вересня 2017 року складений висновок про відсутність дисциплінарного проступку прокурора ОСОБА_2 (арк. справи 106-110).

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, розглянувши вищенаведений висновок про відсутність дисциплінарного проступку прокурора ОСОБА_2 у дисциплінарному провадженні № 11/2/4-153дс-118дп17, заслухавши доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_2, слідчого ОСОБА_7, представника Бучанської міської ради ОСОБА_5, обговоривши результати розгляду висновку про відсутність дисциплінарного проступку та зібрані у процесі перевірки матеріали, дійшла висновку про наявність підстав для накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, про що 18 жовтня 2017 року винесла відповідне рішення № 207 дп-17 про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2, яким вирішено притягнути прокурора до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у вигляді догани, та направити копію рішення Генеральному прокурору для застосування дисциплінарного стягнення (арк. справи 116-122).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Колегія суддів зазначає, що правовідносини, пов'язані з проходженням служби працівниками органів прокуратури, регулюються Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон №1697-VII), Кодексом професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженим всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (далі - Кодекс професійної етики прокурорів).

У відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Відповідно до частини 1 ст. 44 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів.

Частиною 4 статті 46 Закону № 1697-VII встановлено, що після відкриття дисциплінарного провадження член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки.

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів, але не більш як на місяць.

Відповідно до частин 10, 11 цього Закону, член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.

Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та мають бути отримані його членами не пізніш як за п'ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 47 Закону №1697-VII, розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

До повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

У відповідності до ч. 3 цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор: 1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності; 2) не з'явився на засідання, не повідомивши про причини неявки; 3) не з'явився на засідання повторно.

Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів.

Частиною 4 даної статті передбачено, що прокурор, який не братиме участі в засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, вправі надіслати письмові пояснення щодо висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, які оголошуються на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Відповідно до п. «б» частини 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Як встановлено колегією суддів, в основу оскаржуваного рішення КДКП покладені наступні обставини.

Департаментом з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000391 від 19.08.2015 року, порушеного за фактом вчинення службовими особами Бучанської міської ради протиправних дій під час виділення земельних ділянок у місті Буча, Київської області, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України.

Відповідно до постанови Генеральної Прокуратури України від 21 листопада 2016 року про внесення змін до складу групи прокурорів, старшим групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні визначено прокурора ОСОБА_2

15.07.2016 року Печерським районним судом винесено ухвалу, якою надано дозвіл на проведення обшуків у адміністративних приміщеннях Бучанської міської ради, в тому числі, і у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, де у міської ради 21.07.2016 року було вилучено майно.

20 січня 2017 року, до Департаменту надійшло клопотання від Бучанської міськради в особі представника за довіреністю ОСОБА_5 про повернення тимчасово вилученого майна, за результатами його розгляду прокурором ОСОБА_2, 27 січня 2017 року винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання. Вказане рішення мотивовано тим, що у кримінальному провадженні 22 липня 2016 року розпочато слідчу дію, а саме огляд речей та документів, яка на час розгляду клопотання тривала, що унеможливлювало повернення вилученого майна.

23 лютого 2017 року представником Бучанської міськради до Печерського суду міста Києва подано скаргу на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року, за результатами розгляду скарги Бучанської міської ради на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, зобов'язано Департамент з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України повернути тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час обшуку у приміщеннях Бучанської міської ради від 21 липня 2016 року (м. Буча Київської області по вул. Енергетиків, 12) (арк. справи 26-32).

Крім того, 13 березня 2017 року до Департаменту надійшло клопотання від Бучанської міськради в особі представника за довіреністю ОСОБА_5 про повернення тимчасово вилученого майна на виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року.

Вказана ухвала надійшла на адресу Департаменту 22.03.2017 року.

Після отримання ухвали, старшим слідчим в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 11.04.2017 року, 25.07.2017 року, 17.08.2017 року складені протоколи про повернення тимчасово вилученого майна, яке особисто повернуто представнику Бучанської міської ради.

До того ж зазначено, що на виконання ухвали Печерського районного суду, 26.06.2017 року на адресу науково-дослідного інституту направлено лист про повернення рішень сесій Бучанської міської ради за період з 2009 року по 2016 роки, які в подальшому повернуті представнику Бучанської міської ради.

Опитаний у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів ОСОБА_2 підтвердив обставини викладені у висновку про відсутність дисциплінарного проступку та пояснив, що він був старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні, порушеному за фактом вчинення службовими особами Бучанської міської ради протиправних дій під час виділення земельних ділянок у місті Буча, Київської області, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України. Арешт на вилучені під час обшуку 21 липня 2016 року в Бучанській міськраді документи не накладався у зв'язку із проведенням слідчої дії, а саме огляду речей та документів. Із клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на вилучені під час обшуку документи він не звертався, письмові вказівки слідчим, які здійснювали досудове розслідування у провадженні з цього приводу не надавав.

Зазначив, що подати клопотання до суду про арешт тимчасово вилученого майна не було об'єктивної можливості через дуже велику кількість вилучених документів, що вимагало значного часу для їх огляду та складання відповідного клопотання.

Вказані пояснення він підтримав і в судовому засіданні під час розгляду даної справи.

Проте, ухвалюючи рішення про повернення тимчасово вилученого майна Печерський районний суд міста Києва в мотивувальній частині ухвали зазначив, що великий обсяг матеріалів не свідчить про складність провадження, адже прокурор з метою дотримання розумних строків міг створити групу слідчих для проведення слідчих дій, залучити спеціалістів для огляду документів та вжити інші дієві заходи для завершення слідчої дії у розумний строк та повернути вилучені матеріали. Однак цього зроблено не було, що свідчить про бездіяльність прокурора, яка призводить до необґрунтованого обмеження прав та законних інтересів володільця вилученого майна.

Крім того, за шість місяців прокурор не спромігся повернути навіть частини вилучених матеріалів, які оглянуті, і які не мають жодного відношення до суті кримінального провадження, що значно ускладнювало роботу Бучанської міської ради.

За відсутності судового рішення про арешт майна в порядку, передбаченому частиною 5 статті 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю.

Утримання вилучених під час обшуку речей та документів без визначення їх значення для кримінального провадження є порушенням норм чинного КПК України, а також права особи в достатній мірі володіти та користуватись майном.

Відповідач, приймаючи рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення у вигляді догани зазначив, що неповернення протягом шести місяців вилученого майна у міської ради без визначення його значення позбавило сторону, у якій вони вилучені, в достатній мірі володіти та користуватись цими документами без достатньої для цього підстави. Якщо клопотання про арешт майна, через брак часу на його складання, не відповідало б вимогам КПК України, єдиною альтернативою для отримання додаткового стоку для його опрацювання є встановлення такого строку слідчим суддею, а не на власний розсуд прокурором. Крім того, не вчинення дій як щодо арешту майна, так і щодо його повернення, на думку Комісії, є порушенням положень ст. 28 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об'єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Вказані обставини свідчать про наявність ознак дисциплінарного проступку в діях прокурора ОСОБА_2, що відповідно до пунктів 1, 5, 6 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру» є підставами для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів, проаналізувавши підстави, що покладені в рішення відповідача про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді винесення догани вважає його обґрунтованим, та винесеним в межах, та у спосіб діючого законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до статті 28 Кримінального процесуального Кодексу України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об'єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Спірним питанням даної справи є вчинення прокурором, під час здійснення нагляду за додержанням законності у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, порушеному за фактом вчинення службовими особами Бучанської міської ради протиправних дій, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України процесуальних дій, направлених на оформлення та вчасне повернення вилученого майна у міської ради.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Тобто з аналізу частини 1 статті 171 КПК України, обов'язок звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням про арешт майна покладений перш за все на прокурора, при цьому, як вбачається оскаржуваного рішення Комісії, та не заперечувалось позивачем, арешт на вилучені під час обшуку 21 липня 2016 року в Бучанській міськраді документи не накладався у зв'язку із проведенням слідчої дії, а саме огляду речей та вилучених документів.

Із клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно у міської ради, прокурор не звертався, письмові вказівки слідчим, які здійснювали досудове розслідування у провадженні з цього приводу не надавав.

Колегія суддів зазначає, що згідно з частиною 5 статті 171 Кримінального процесуального Кодексу України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

В даному випадку йдеться про тимчасове вилучення майна під час обшуку, здійснюваному на підставі ухвали слідчого судді, а, як вбачається з пояснень позивача, вказаних в рішенні відповідача: «із клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на вилучені під час обшуку документи прокурор не звертався, письмові вказівки слідчим, які здійснювали досудове розслідування у провадженні з цього приводу не надавав».

Відповідно до ч. 1 статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Позивачем не надано суду жодних доказів процесуального оформлення та визначення вилученого майна.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що утримання вилучених під час обшуку речей та документів без визначення їх процесуального значення для кримінального провадження, є порушенням норм чинного КПК України, в розрізі оформлення вилученого майна та права особи в достатній мірі володіти та користуватись цим майном.

Колегією суддів не приймаються посилання позивача на те, що подати клопотання до суду про арешт тимчасово вилученого майна не було об'єктивної можливості, через дуже велику кількість вилучених документів, що вимагало значного часу для їх огляду та складання відповідного клопотання з огляду на наступне.

Печерський районний суд м. Києва в ухвалі від 23 лютого 2017 року зазначив. що: «прокурор з метою дотримання розумних строків міг створити групу слідчих для проведення слідчих дій, залучити спеціалістів для огляду документів та вжити інші дієві заходи до завершення слідчої дії у розумний строк та повернення вилучених матеріалів. Однак цього зроблено не було, що свідчить про бездіяльність прокурора, яка призводить до необґрунтованого обмеження прав та законних інтересів володільця вилученого майна». Якщо клопотання про арешт майна, через брак часу на його складання, не відповідало б вимогам КПК України, єдиною альтернативою для отримання додаткового стоку для його опрацювання є встановлення такого строку слідчим суддею, а не на власний розсуд прокурором. Крім того, не вчинення дій як щодо арешту майна, так і щодо його повернення, на думку Комісії, є порушенням положень ст. 28 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Викладені обставини спростовують посилання позивача на відсутність будь-яких доказів щодо невиконання або неналежного виконання ним, як прокурором своїх службових обов'язків, оскільки обов'язок звернення прокурора з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно прямо передбачений ч. 1 статті 171 КПК України, а у разі не звернення з відповідним клопотанням, негайно повернути у передбачений законом строк вилучене майно за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним.

Також, колегією суддів не приймаються доводи про те, що ОСОБА_2 не несе відповідальність за попередній строк, з якого майно було вилучено, оскільки його призначено старшим групи з 21.11.2016 року, тобто лише через 4 місяці після обшуку та вилучення документів в приміщенні Бучанської міської ради, оскільки, як вказувалось судом вище за текстом, прокурором не вчинено жодних дій щодо повернення вилученого майна як до 21.11.2016 року (після погодження клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку в приміщенні Бучанської міськради), так і після цієї дати, доки Печерським районним судом, за результатами розгляду скарги не було винесено відповідну ухвалу про повернення вилученого майна.

Крім цього, як слід з пояснень представника Бучанської міської ради, викладених в спірному рішенні КДКП, під час обшуку 21 липня 2016 року в Бучанській міській раді були вилучені документи з усіх без виключення питань, більшість з яких не містять в собі відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні, та утримувалися абсолютно безпідставно, що порушило права Бучанської міської ради вільно розпоряджатись та керуватись своїм майном. При цьому не дивлячись на приписи статті 169 КПК України про негайне повернення тимчасово вилученого майна, на яке не було накладено арешт, вилучені документи повернуті лише через рік після вилучення. Бучанська міська рада доклала значних зусиль та витратила багато часу для поновлення своїх порушених прав, в той час як прокурор ОСОБА_2, здійснюючи нагляд за додержанням законності у кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, не вжив жодних заходів для захисту та поновлення порушених прав учасників кримінального провадження.

Колегія суддів зазначає, що Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів, затверджений всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (далі - Кодекс) визначає основні принципи, моральні норми та правила прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов'язків та поза службою.

Відповідно до статті 1 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, - завданнями Кодексу є:

- забезпечення ефективного здійснення працівниками прокуратури своїх професійних обов'язків на підставі додержання принципів верховенства права, законності, суспільної моралі та високої культури;

- підвищення авторитету органів прокуратури та сприяння зміцненню довіри громадян до них;

- створення умов для розвитку у працівників прокуратури почуття справедливості, відповідальності, відданості справі, додержання загальнолюдських моральних цінностей, запобігання проявам корупції;

- формування принципової морально-правової позиції у взаєминах з колегами по службі та керівництвом.

Відповідно до статті 2 даного Кодексу, його дія поширюється на прокурорів органів прокуратури України.

Згідно статті 5 Кодексу етики професійна діяльність працівника прокуратури має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності. При здійсненні повноважень він зобов'язаний діяти відповідно до закону, своєчасно вживати вичерпних заходів для їх належного виконання.

Статтею 9 цього Кодексу, окрім іншого, встановлено, що прокурор має бути переконаний, що всі проведені слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії та зібрані докази дають достатні підстави для звинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 32 цього Кодексу, оцінка дотримання норм професійної етики та поведінки прокурора може проводитися під час дисциплінарного провадження та надаватися при вирішенні питань щодо підвищення по службі, присвоєння класного чину, підготовці характеристик та рекомендацій.

Статтею 33 цього Кодексу встановлено, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» прокурори зобов'язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу. Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Досліджені колегією суддів обставини, в частині вилучення у міської ради документів, без їх процесуального визначення, та їх повернення стороні майже через рік на підставі ухвали Печерського районного суду від 23.02.2017 року, в розрізі обґрунтування прокурором таких дій великою кількістю документів та завантаженістю, свідчать про неналежне виконання прокурором службових обов'язків, а тому колегія суддів погоджується з рішенням відповідача про наявність ознак дисциплінарного проступку в діях прокурора ОСОБА_2, що відповідно до пунктів 1, 5, 6 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

До того ж, посилання позивача як на підставу для скасування спірного рішення на порушення відповідачем встановлених п. 9 ст. 46 ЗУ «Про прокуратуру» строків перевірки відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, внаслідок відкладення дисциплінарної справи у період з 04.10.2017 року на 18.10.2017 року, тобто понад два місяці спростовується наступним.

Відповідно до п. 9 статті 46 Закону України «Про прокуратуру», перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів, але не більш як на місяць.

Тобто в даному випадку, визначені п. 9 статті 46 Закону строки розповсюджуються на перевірку відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності під час винесення висновку, а ні як не розповсюджуються на розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, який у відповідності до статті 47 цього закону відбувається на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Отже, дисциплінарна скарга про вчинення відповідачем дисциплінарного проступку надійшла до КДКП 28.07.17 року, а висновок за результатами проведеної перевірки складений 14 вересня 2017 року, тобто до закінчення двомісячного строку з дня реєстрації дисциплінарної скарги.

Щодо відкладення розгляду дисциплінарної справи у період з 04.10.2017 року на 18.10.2017 року, то цей обов'язок прямо встановлений пунктом 44 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, відповідно до якого розгляд питання, включеного до порядку денного, відкладається у разі необхідності витребування нових матеріалів.

Твердження позивача про те, що він не отримував висновок про наявність, чи відсутність дисциплінарного проступку з повідомленням про час і місце проведення засідання Комісії, що позбавило його можливості надати пояснення під час дисциплінарного провадження, спростовується тим, що 22 вересня 2017 року ОСОБА_2 направлено повідомлення про засідання на 04.10.2017 року, на якому буде розглядатись висновок, копію дисциплінарної скарги та висновок за результатами перевірки, що підтверджено листом № 11/2/4-408дс-182дп-17-1746вих-17 (арк. справи 111), а 06 жовтня 2017 року йому направлено повідомлення про наступну дату засідання Комісії (листи № 11/2/4-153дс-118дп-17-2178вих-17 та № 11/2/4-153дс-118дп-17-2179вих-17) (арк. справи 114-115).

До того ж, як вказувалось відповідачем, позивач особисто приймав участь у засіданнях Комісії, та надавав пояснення з приводу викладених у висновку обставин, та жодних клопотань щодо ознайомлення з матеріалами перевірки, перенесення, або відкладення засідання у зв'язку з несвоєчасним отриманням повідомлення про дату, час і місце його проведення не заявляв.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевір яють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

- з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо (неупереджено);

- добросовісно;

- розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

- з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги приписи зазначених норм в розрізі спірного питання у даній справі, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани прийнято Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати в адміністративних справах, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (, 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81-б), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Генеральної прокуратури України (інн 00034051, 01011, м. Київ, вул. Різницька, будинок 13/15) про визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 18 жовтня 2017 року № 207 дп-17, - відмовити.

Рішення Верховного Суду як суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення Верховного Суду подається безпосередньо до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26.02.2018 року.

Головуючий Васильєва І.А.

Судді: Пасічник С.С.

Юрченко В.П.

Ханова Р.Ф.

Хохуляк В.В.