Справа № 165/2679/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/1013/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Затолочного В.С. та Каралюса В.М.,

з участю секретаря судового засідання - Дробота М.Ю.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Нововолинського міського суду Волинської обл. від 11.12.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП № 2 Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській обл. Радчука Романа Валерійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Василюк А.В.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 17 год. 16 хв. 11.12.2017р. м.Нововолинськ Волинської обл., дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

22.11.2017р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДР № 010766 від 15.11.2017р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення (а.с.1-3).

Постановою Нововолинського міського суду Волинської обл. від 11.12.2017р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.21-22).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.68-70).

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що 15.11.2017р. він не здійснював керування належним йому автомобілем марки «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_1, однак після зупинки автомобіля працівниками поліції вийшов з автомобіля для надання всіх документів. Надані відеозаписи з нагрудних камер працівника поліції та з автореєстратора службового автомобіля не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки на них зазначені невірні дата і час запису; також позивача неодноразово зупиняли працівники поліції для перевірки документів та відпускали. Звідси, наведені записи могли стосуватися інших зупинок позивача. Також судом не були допитані очевидці вказаної події, не враховані порушення його прав, які передбачені ст.268 КУпАП.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, о 21 год. 15 хв. 15.11.2017р., позивач, керуючи легковим автомобілем марки «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_1, по вул.Гагаріна у м.Нововолинську, не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п.2.1 (а) Правил дорожнього руху /ПДР/.

На підставі наведеного, Інспектором СРПП № 2 Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській обл. Радчуком Р.В. винесено постанову серії ДР № 010766 від 15.11.2017р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.6).

Обставини вчинення правопорушення стверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко убачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.

Також відповідачем представлені відеоматеріали з нагрудної камери інспектора поліції та автореєстратора службового автомобіля (а.с.14).

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до досліджених під судового розгляду справи доказів в інспектора поліції були достатні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому, згідно наданих відеоматеріалів саме позивач перебував за кермом свого автомобіля і на вимогу поліцейського не надав посвідчення водія. Твердження позивача про неналежність представлених відеоматеріалів та їх відношення до інших зупинок позивача судом відхилені, оскільки дійсність цих матеріалів підтверджується іншими матеріалами справи, а позивачем не представлено жодного доказу на підтвердження своїх доводів.

Колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення заявленого позову, є відсутніми з огляду на зазначені обставини.

Оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідає дійсним обставинам справи, винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення накладено в межах санкції статті за вчинене правопорушення.

Так, згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 010766 від 15.11.2017р., яка складена у встановленому порядку, о 21 год. 15 хв. 15.11.2017р., позивач, керуючи легковим автомобілем марки «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_1, по вул.Гагаріна у м.Нововолинську, не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п.2.1 (а) ПДР.

В частині правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

За приписами п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Матеріалами справи стверджується факт керування о 21 год. 15 хв. 15.11.2017р. позивачем легковим автомобілем марки «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_1, по вул.Гагаріна у м.Нововолинську, за відсутності при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Вказані обставини стверджуються даними в судовому засіданні в суді І інстанції поясненнями Інспектора СРПП № 2 Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській обл. Радчука Р.В., а також представленими відеоматеріалами, з яких чітко та однозначно убачається, що за кермом автомобіля перебував позивач, на вимогу поліцейських саме він надавав документи.

Твердження позивача про неналежність вказаних доказів колегія суддів вважає голослівними та безпідставними, оскільки жодних доказів щодо перебування іншої особи за кермом автомобіля позивачем не представлено.

Факт невідповідності дати і часу, що зазначені на відеозаписах, розглядуваним подіям не може прийнятним, оскільки така неточність спростовується поясненнями сторін та іншими матеріалами справи.

Водночас, колегія суддів підкреслює, що позивач не заперечує щодо відсутності у нього 15.11.2017р. посвідчення водія на право керування транспортним засобом, однак наголошує на тому, що не він перебував за кермом автомобіля. Разом з тим, згідно представлених відеоматеріалів після зупинки автомобіля позивач вийшов зі сторони водія, надав документи поліцейським та сперечався з останніми, не називав особу, яка за його твердженнями була за кермом, через що жодних підстав вважати ОСОБА_1 таким, що не здійснював керування автомобілем в розглядуваному випадку, не має. Також позивачем не зазначено будь-яких обставин його попередніх зупинок працівниками поліції (час, місце та прізвища поліцейських, їх службових автомобілів тощо).

На підставі наведеного, відповідачем правомірно накладено на підставі ч.1 ст.126 КУпАП на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Стосовно правильності оцінки наявних у справі доказів колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів КУпАП:

ст.222 - органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

ст.251- доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ст.258 - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В частині оцінки як доказу по справі представлених інспектором поліції відеоматеріалів колегія суддів враховує, що із змісту таких можливо встановити час та місце вчинення розглядуваного правопорушення, а також особу, яка його вчинила.

При цьому, покликання апелянта на неточності часу та дати фіксації колегія суддів відхиляє, оскільки представлені відеоматеріали узгоджуються з іншими доказами по справі.

Також в колегії суддів не виникає будь-яких сумнівів у тому, що вказаний відеозапис проводився інспектором поліції під час допущення порушення ПДР; не здобуто доказів його необ'єктивності чи недійсності під час судового розгляду справи.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги колегія суддів враховує, що твердження апелянта про допущені інспектором поліції порушення під час винесення постанови про накладення штрафу не знайшли свого об'єктивного підтвердження під час розгляду справи в суді.

Покликання апелянта на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необгрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не представлено; також з приводу цих порушень апелянтом не подавалися скарги на дії інспектора поліції до органів Національної поліції, прокуратури тощо.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови суду не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Нововолинського міського суду Волинської обл. від 11.12.2017р. в адміністративній справі № 165/2679/17 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. С. Затолочний
В. М. Каралюс