Справа № 2-а-7671/11
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-7671/11 Суддя (судді) першої інстанції: Майборода С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 січня 2018 р. про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

11.12.2017 р. ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просила в порядку виконання постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 липня 2011 року по справі № 2-а-7671/11 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова про визнання неправомірними дій, зобов`язання перерахувати та виплатити державну та додаткову пенсію, за нормами, визначеними ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, № 796-XII, стягувача ОСОБА_3, який помер 12.12.2012 року замінити на його правонаступника - ОСОБА_2.

Заяву вмотивовано тим, що вона, як спадкоємець першої черги в порядку виконання постанови суду, має право на отримання виплат, що були нараховані за життя ОСОБА_3, однак не виплачені.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 січня 2018 р. у задоволенні заяви відмовлено.

Заявниця, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами аналогічними заяві про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Чернігівського районного суду від 06 липня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано неправомірними дії управління Пенсійного України у Новозаводському районі м. Чернігова щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_3 з 05 квітня по 24 травня 2011 року з визначенням її розміру відповідно до положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, № 795-XII, зобов»язано управління Пенсійного України у Новозаводському районі м. Чернігова провести перерахунок ОСОБА_3 державної пенсії, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, як особі, віднесеної до категорії І, для інваліда 2 групи, щодо якого встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, як особі, віднесеної до категорії І, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленою частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» за нормами, встановленими ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, № 795-XII, - з 05 квітня по 24 травня 2011 року з урахуванням проведених раніше виплат. (а.с.9-10)

04.10.2011 року Чернігівським районним судом Чернігівської області видано виконавчий лист від 05.07.2011 року у справі № 2а-7674/11.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 (стягувач у зазначеному виконавчому листі) помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2. (а.с. 8)

ОСОБА_2 є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа № 218/2013). (а.с. 11)

Згідно інформації Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за №01.1-57/3186/17/2.2 від 15.01.2018, виконавчі документи, стягувачем по яким є ОСОБА_4 станом на 12.01.2018 на обліку не перебували та до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 не передавалися.

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 листопада 2017 року ОСОБА_2 успадкувала недоодержану пенсію за рішенням суду в сумі 20286 грн. 57 коп., виплата якої передбачена порядком згідно постанови КМУ від 03.09.2014 № 440, належної спадкодавцю згідно довідки № 29228/08 виданої Чернігівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України 08 листопада 2017 року.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано доказів щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 05.07.2011 року, виданого Чернігівським районним судом Чернігівської області у справі № 2а-7674/11, тому відсутні підстави для здійснення процесуального правонаступництва.

За частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин; далі - КАС) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 257 цього Кодексу судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання.

Відповідно до частини першої статті 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1404-VIII) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року (заява № 38683/04) зазначено, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1404-VIII) сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Положення частини п'ятої статті 15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Із наведеного нормативного визначення випливає, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов'язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна однієї сторони провадження іншою. Така заміна є прийнятною, серед іншого, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та спеціальний закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, приміром з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Зі сказаного можна підсумувати, що на стадії виконавчого провадження у разі вибуття однієї із сторін, яка вибула після набрання судовим рішенням законної сили і до прийняття виконавцем процедурного рішення про відкриття виконавчого провадження, суд за заявою сторони провадження може замінити її правонаступником, якщо спірні правовідносини дозволяють правонаступництво.

Водночас, з 15.12.2017 набрав законної сили Кодекс адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Відповідно до п.10 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Підстави та порядок заміни сторони виконавчого провадження викладені у ст.379 КАС України нової редакції, зокрема визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Частиною 4 цієї статті прямо передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, в аспекті фактичних та юридичних підстав спору у цій справі висновки суду першої інстанції про можливість заміни сторони виконавчого провадження на будь-якій стадії виконання судового рішення лише з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення, є неправильними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини, однак помилково не застосував норму процесуального права - частину 4 статті 379 КАС України щодо розглядуваних правовідносин.

Підставами для втручання в судові рішення є неправильне розуміння і порушення норм процесуального права, які є достатніми для того, щоб скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення заяви.

При ухваленні постанови враховувались висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 13.02.2018 року у справі № 826/12501/15.

Повний текст постанови виготовлено 01.03.2018 року.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 січня 2018 р. про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 січня 2018 р. про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження - стягувача: ОСОБА_3 на ОСОБА_2.

Внести зміни у виконавчий лист від 05 липня 2011 року № 2а-7671/11, виданий Чернігівським районним судом Чернігівської області, щодо даних стягувача: змінити ОСОБА_3 на ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1).

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.