Справа № 760/21921/16-а
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/467/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Гаєвській С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шутого Олександра Васильовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії інспектора другої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шутого О.В., які виразились у складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП - незаконними; визнати постанову серії АР №285039 від 12.11.2016 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати постанову, провадження по справі закрити.

Свої вимоги мотивував тим, що 17 листопада 2016 р. позивач отримав листа з Управління поліції, в якому містилась копія постанови серії АР №285039 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 12.11.2016 р.

Згідно змісту постанови серії АР №285039 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 12.11.2016 р. вбачається, що позивача було нібито притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за невиконання вимог п. 9.2 ПДР України (порушення правил користування попереджувальними сигналами транспортного засобу).

Також позивач зазначає, що на місці правопорушення, постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, інспектор не складав, пояснення у позивача не відбирав.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, у зв'язку з чим був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 24 травня 2017 року було замінено відповідача інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шушного Олександра Васильовича на належного відповідача - інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шутого Олександра Васильовича.

Ухвалою суду від 24 липня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Департамент патрульної поліції.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в позові. Пояснив, що 12.11.2016 р. позивача було зупинено працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП не складалась. Позивач перебував у відрядженні 18 днів з 18.11.2016 р. , строк звернення до суду пропущено з поважних причин.

Вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Інспектор незаконно притягнув його до відповідальності за відсутності доказів вчинення ним правопорушення.

Інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шутий О.В. заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що 12.11.2016 р. під час патрулювання помітив, як автомобіль марки «ВАЗ» НОМЕР_1 здійснюючи поворот з вул. Вербицького на вул. Харківське шосе, не ввімкнув покажчик повороту, у зв'язку з чим був зупинений. Позивач пройшов огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків, від підпису протоколу, позивач відмовився. Було складено протокол про адміністративне порушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, яку було направлено позивачу поштою.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а постанову інспектора правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення АР № 285039 від 12.11.2016 року, позивач ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі марки «ВАЗ» НОМЕР_1 та здійснюючи поворот з вул. Вербицького на ул. Харківське шосе , не ввімкнув покажчик повороту, чим було порушено вимоги п. 9.2 ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до п. 9.2 Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою та перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідальність настає за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідача - інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шутого Олександра Васильовича в судовому засіданні було допитано в якості свідка, який пояснив, що 12.11.2016 р. він помітив, як автомобіль марки «ВАЗ» здійснюючи поворот з вул. Вербицького на вул. Харківське шосе, не ввімкнув покажчик повороту, у зв'язку з чим був зупинений. Під час огляду було виявлено ознаки сп'яніння у позивача, який пройшов огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків, від підписання протоколу, позивач відмовився. Було складено протокол про адміністративне порушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, яку було направлено позивачу поштою.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги правил дорожнього руху, зокрема п. 9.2 ПДР, отже, при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором не було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та права позивача.

Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.2 ст.122 КУпАП.

За таких підстав, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задовленні позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шутого Олександра Васильовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти дів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Кушнір С.І.