Справа № П/811/1883/17
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Кропивницький Справа № П/811/1883/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., за участю секретаря судового засідання Побочій О.В. позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17 липня 2017 року, про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 22198 грн. 61 коп., у тому числі за податковими зобов'язаннями на 17758 грн. 89.коп., за штрафними (фінансовими) санкціями на 4439 грн. 72 коп.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14 липня 2017 року зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 21705 грн. 31 коп.;

- визнати протиправним та скасувати рішення № від 14 липня 2017 року про застосування, штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 2170 грн. 53 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14 липня 2017 року, про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на 1849 грн. 89 коп., у тому числі за податковими зобов'язаннями на 1479 грн. 91 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями на 369 грн. 98 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що посадовими особами відповідача було проведено планову документальну виїзну перевірку з питань щодо дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р.

З наслідками перевірки встановлено порушення порядку відображення у звітності валових витрат, у зв'язку з чим здійснено донарахування податку на доходи фізичних осіб в розмірі 22198грн. та як наслідок здійснено донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 21705,31 грн., застосовано штрафні санкції по єдиному внеску в розмірі 2170,53грн. та здійснено донарахування зобов'язання з військового збору в розмірі 1849,89 грн.

Позивач не погоджуючись з висновками посадових осіб зазначає, що формування та відображення у звітності валових витрат за результатами діяльності здійснено ним у відповідності до показників книги обліку доходів та витрат та відповідно до вимог Податкового кодексу України, а тому висновки посадових осіб відповідача є протиправними, а оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали.

Відповідачем подано заперечення на позов, вимоги не визнаються з тих підстав що прийняття оскаржуваних рішень здійснено правомірно, оскільки під час перевірки виявлено порушення вимог Податкового кодексу щодо порядку формування та відображення у звітності валових витрат за результатами діяльності позивача у 2016р. (а.с.103-106).

Представники відповідач в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 3 ст.243 КАС України, складення рішення у повному обсязі відкладено до 10.03.2018 року із проголошенням вступної та резолютивної частини рішення в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи.

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Посадовими особами відповідача було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, щодо дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р.

Результати перевірки оформлені актом віл 25.05.2017р. №76/11-28-1303/НОМЕР_2 (а.с.16-39).

В ході перевірки виявлено порушення:

- п.177.2, п.п.177.4.1. п. 177 ст. 177 ПК України в результаті чого встановлено заниження суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності на суму 64142,37 грн. за 2016р.;

- ч. 2 п. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - занижено суму єдиного внеску на загальну суму 78396,23 грн. за 2016р.;

- п. 198.1., п. 198.3, п. 198.2, ст. 198 ПК України в результаті чого встановлено заниження податкових зобов'язань по ПДВ в розмірі 23333грн. за жовтень 2016р.;

- п.п.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в результаті чого донараховано військовий збір за 2016р. в сумі 5345,20 грн.

Висновки посадових осіб відповідача ґрунтуються на тому, що на їх думку, позивачем за наслідками 2016р. включено до складу валових витрат вартість паливно-мастильних матеріалів, запчастин та шин на суму 356346,48 грн., які використані у господарській діяльності (послуги з перевезення) протягом 2016р. Але вартість наданих послуг не оплачена, що свідчить про неправомірність включення цих витрат до складу валових, а оподатковуваний дохід має бути збільшено на 356346,48 грн.

Позивач не погоджуючись з висновками акту перевірки подав 04.07.2017р. заперечення на акт (а.с. 114-118).

За результатами розгляду заперечення відповідачем, складено висновок від 12.07.2017р., яким суму витрат, що на думку посадових осіб відповідача неправомірно включено до валових зменшено до 98660,48 грн., а висновки акту перевірки викладно в новому змісті:

- п.177.2, п.п.177.4.1. п. 177 ст. 177 ПК України в результаті чого встановлено заниження суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності на суму 17758,89 грн. за 2016р.;

- ч. 2 п. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - занижено суму єдиного внеску на загальну суму 21705,31 грн. за 2016р.;

- п.п.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в результаті чого донараховано військовий збір за 2016р. в сумі 1479,91 грн. (а.с.119-121).

На підставі вищевикладеного відповідачем прийнято оскаржувані рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 17 липня 2017 року, про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 22198 грн. 61 коп., у тому числі за податковими зобов'язаннями на 17758 грн. 89.коп., за штрафними (фінансовими) санкціями на 4439 грн. 72 коп. (а.с. 124);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14 липня 2017 року зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 21705 грн. 31 коп. (а.с. 126);

- рішення № від 14 липня 2017 року про застосування, штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 2170 грн. 53 коп. (а.с. 125);

- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14 липня 2017 року, про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на 1849 грн. 89 коп., у тому числі за податковими зобов'язаннями на 1479 грн. 91 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями на 369 грн. 98 коп. (а.с.123).

З матеріалів справи вбачається, що нарахування ПДФО, зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосування штрафних санкцій з єдиного внеску, а також збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору мають похідний характер від суми на яку збільшено дохід (прибуток), отриманий від діяльності позивача, оскільки їх розмір визначався виходячи саме з цієї суми.

За наслідками розгляду відповідачем заперечення на акт перевірки сума на яку збільшено дохід позивача становить 98660,48 грн.

Згідно п. 167.1. ст. 167 ПК України ставка податку (ПДФО) становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Отже, розмір ПДФО становить 98660,48 грн. х 18% = 17758,89 грн.

Виходячи з вказаної суми обраховано штрафну санкцію з ПДФО (а.с. 128).

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, розмір єдиного внеску становить 98660,48 грн. х 22% = 21705,30 грн.

Виходячи з вказаної суми обраховано штрафну санкцію з єдиного внеску (а.с. 127).

Відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Отже, розмір військового збору становить х 1,5% = 1479,91 грн.

Виходячи з вказаної суми обраховано штрафну санкцію з військового збору (а.с. 128).

Таким чином, встановлення неправомірності збільшення позивачеві оподатковуваного доходу на 98660,48 грн., наслідком буде мати неправомірність донарахування вищевказаних податків та зборів і застосованих штрафних санкцій.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб підприємців визначений ст. 177 ПК України.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Пунктом 177.4 ст. 177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, а саме: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат (п.п.177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України); витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами розд. IV ПК України); обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством (п.п. 177.4.2 п. 177.4 ст. 177 ПК України); суми податків, зборів, які повязані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які повязані з господарською діяльністю фізичної особи підприємця (п.п. 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПК України); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПК України, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.п. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України). Фізичні особи підприємці на загальній системі оподаткування мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, повязаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат (п.п. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПКУ).

Відповідно до п. 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013р. № 481, Відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України (далі - Кодекс) фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Згідно п. 9 вказаного Порядку дані Книги заповнюються у гривнях з копійками та використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ведеться Книга обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (а.с. 44-94).

Зокрема на сторінці 50 книги (а.с. 94) містяться підсумкові записи щодо суми доходу та витрат пов'язаних з отриманням доходу за 2106р.

Сума доходу становить 3872880,92 грн. Сума витрат 3608135,67 грн. Сума чистого оподатковуваного доходу становить 46490,43 грн.

Сума чистого оподатковуваного доходу знайшла своє відображення в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016р. (а.с. 133-135).

Сторінка 15 акту перевірки позивача містить аналогічні цифрові показники загального оподатковуваного доходу позивача, при цьому зазначається, що перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., відображеного в розділі ІІІ податкової декларації про майновий стан та доходи та додатку 5 і додатку Ф4 за 2014-2016роки до декларації про майновий стан і доходи, порушень не встановлено.

Разом з тим, в подальшому, посадовими особами відповідача робиться суперечливий, нічим не підтверджений висновок про неправомірне включення позивачем до складу валових витрат вартості ТМЦ використаних у господарській діяльності - надання послуг з перевезення, вартість яких не оплачена.

Відповідач наводить перелік дебіторів (стор. 17 акту) позивача станом на 01.01.2017р.

Разом з тим суд зазначає, що сам лише факт наявності дебіторської заборгованості не може свідчити про неправомірне формування валових витрат, оскільки як вказав позивач в судовому засідання та не спростовував відповідач, в книзі обліку доходів та витрат відображено не всі без винятку витрати, а лише ті, які покриті доходом.

Отже, понесення позивачем певних витрат, але не відображення їх у звітності, навіть за умови наявності дебіторської заборгованості не може бути підставою для висновку про порушення вимог п.177.2, п.п.177.4.1. п. 177 ст. 177 ПК України.

Частина 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем не доведено належними доказами правомірність висновків про порушення позивачем податкового законодавства, а тому прийняті рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вул. Садова, 8,с. Березівка, Олександрійський район, Кіровоградська область,28034, код НОМЕР_2) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (25000, м. Кропивницький, вул. В.Перспективна, 55, код 39393501) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17 липня 2017 року, про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 22198 грн. 61 коп., у тому числі за податковими зобов'язаннями на 17758 грн. 89.коп., за штрафними (фінансовими) санкціями на 4439 грн. 72 коп.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14 липня 2017 року зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 21705 грн. 31 коп.

Визнати протиправним та скасувати рішення № від 14 липня 2017 року про застосування, штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 2170 грн. 53 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14 липня 2017 року, про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на 1849 грн. 89 коп., у тому числі за податковими зобов'язаннями на 1479 грн. 91 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями на 369 грн. 98 коп.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 03.03.2018р.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_5