Справа № 822/278/18
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/278/18
РІШЕННЯ

іменем України

26 лютого 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд головуючого-судді Майстера П.М.

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації в якому просить суд визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації від 20.09.2017 року № 04.03-15318 у переоформленні на ОСОБА_1 автомобіля ЗАЗ 110206, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, отриманого через органи праці та соціального захисту населення померлим інвалідом ОСОБА_2.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації надати дозвіл ОСОБА_1 на перереєстрацію автомобіля ЗАЗ 110206, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, отриманого через органи праці та соціального захисту населення померлим інвалідом ОСОБА_2, яка померла 07.05.2017 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ:

згідно з позовною заявою позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що його мати ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_1. Будучи інвалідом, мама потребувала постійної сторонньої допомоги. Тому він впродовж останніх років її життя та на день смерті проживав разом з нею, допомагав її по господарству, вели спільний побут. Однак його місце проживання було зареєстровано в м. Шепетівка.

07 травня 2017 року його мама ОСОБА_2 померла і він здійснив її поховання.

В послідуючому позивач звернувся до управління праці та соціального захисту населення Полонської районної державної адміністрації з клопотанням про передачу йому у власність, як члену сім'ї інваліда автомобіль ЗАЗ 110206, 2005 року випуску.

На його звернення Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації надав відмову в якій зазначив, що на день смерті інваліда позивач не був зареєстрований за місцем його реєстрації тому відсутні підстави для переоформлення автомобіля.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином померлого інваліда ОСОБА_2, яка мала в користуванні автомобіль ЗАЗ 110206, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, отриманого через органи праці та соціального захисту населення.

Його мати ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_1. Будучи інвалідом, мама потребувала постійної сторонньої допомоги. Тому він впродовж останніх років її життя та на день смерті проживав разом з нею, допомагав її по господарству, вели спільний побут. Однак його місце проживання було зареєстровано в м. Шепетівка.

07 травня 2017 року його мама ОСОБА_2 померла і він здійснив її поховання.

Вказані дії позивача, що він впродовж останніх років її життя та на день смерті проживав разом з матір'ю, допомагав її по господарству, вели спільний побут також підтверджуються довідкою виданою Виконкомом Понінківської селищної ради від 21.06.2017 року.

Після смерті ОСОБА_2 07 травня 2017 року її син ОСОБА_1 звернувся до управління праці та соціального захисту населення Полонської районної державної адміністрації з клопотанням про передачу йому у власність, як члену сім'ї інваліда автомобіль ЗАЗ 110206, 2005 року випуску.

На його звернення Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації листом від 20.09.2017 року №04.03-15318 надав відмову посилаючись на Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений Постановою КМУ від 19.07.2006 року №999. Зазначив, що на день смерті інваліда позивач не був зареєстрований за місцем його реєстрації тому відсутні підстави для переоформлення автомобіля.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ:

Спеціальним законом який регулює правовідносини у сфері соціального забезпечення інвалідів автомобілями є Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений Постановою КМУ від 19.07.2006 року №999.

Цей Порядок визначає механізм забезпечення легковими автомобілями, зазначеними в абзаці шостому статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - автомобіль), інвалідів, зокрема дітей-інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано (далі - місце реєстрації) в Україні в установленому законодавством порядку.

Забезпечення автомобілями інвалідів за місцем реєстрації здійснюється Міністерством соціальної політики Автономної Республіки Крим, відповідними структурними підрозділами соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення) або управліннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - управління виконавчої дирекції).

Згідно п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою КМУ від 19.07.2006 року №999, інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті інваліда, дитини-інваліда такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його (її) сім'ї (за бажанням такого члена сім'ї), який на час смерті інваліда були зареєстровані за місцем реєстрації інваліда, дитини-інваліда.

До членів сім'ї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

В свою чергу згідно частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Щоб визначити поняття «сімейне життя», органи Конвенції вважають за необхідне встановити ступінь кровного споріднення у залучених до справи людей і наявність у них діючих сімейних зв'язків. Сімейне життя в трактуванні статті 8 включає зв'язки між родичами, наприклад, між батьком, матір'ю і дітьми усередині одного шлюбу, а також між бабусею, дідусем і онуками.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 р., зазначено, що у випадку позбавлення власності, встановленні обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановленням контролю за її використанням і було надане відшкодування.

Будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (див. рішення у справі "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy) [GC], заява No 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).

Отже, залишається встановити, чи було втручання виправданим. У зв'язку з цим Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (рішення у справі "Брумареску проти Румунії"(Brumarescu v. Romania) [GC], п. 78).

Суд також врахує принцип юридичної визначеності (складової верховенства права, що відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє в Україні), в якому, як зазначив Конституційний Суд України в пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, стверджується: "що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинно базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Скориставшись правом на отримання автомобіля у 2006 році, ОСОБА_2 також могла розраховувати на те, що цей автомобіль після її смерті буде безоплатно переданий її спадкоємцям, так само як і спадкоємці могли потім розраховувати на отримання цього автомобіля. Обмеження позивача в цьому праві, на думку суду, суперечить принципу юридичною визначеності.

Згідно ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

В ст. 2 Закону України, від 11.12.2003, № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

ПОЗИЦІЯ СУДУ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ:

Суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про те, що відсутність факту реєстрації гр. ОСОБА_1 за місцем реєстрації його матері інваліда є підставою для відмови в перереєстрації автомобіля на його ім'я.

Суд погоджується з позивачем, що реєстрація місця проживання не є єдиною обставиною, яка підтверджує або спростовує фактичне місце проживання чи перебування особи, що визначальним у даній ситуації є встановлення ступені кровного споріднення у залучених до справи людей і наявність у них діючих сімейних зв'язків, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою КМУ від 19.07.2006 року №999, інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті інваліда, дитини-інваліда такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його (її) сім'ї (за бажанням такого члена сім'ї), який на час смерті інваліда були зареєстровані за місцем реєстрації інваліда, дитини-інваліда.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 є сином померлого інваліда ОСОБА_2, яка мала в користуванні автомобіль ЗАЗ 110206, 2005 року випуску, тобто автомобіль перебував в експлуатації більше 10 років. Подана заява до відповідача засвідчує бажанням такого члена сім'ї на безоплатне отримання вказаного автомобіля і те, що він впродовж останніх років її життя та на день смерті проживав разом з матір'ю, допомагав її по господарству, вели спільний побут.

Отже, відповідачем не враховано вимоги ст.2 Закону України, від 11.12.2003, № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" в якій зазначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

На думку суду відповідач не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), тому є всі підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя.

Суд наголошує, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, скориставшись правом на отримання автомобіля у 2006 році, ОСОБА_2 також могла розраховувати на те, що цей автомобіль після її смерті буде безоплатно переданий її спадкоємцям, так само як і спадкоємці потім розраховувати на отримання цього автомобіля. Обмеження позивача в цьому праві, на думку суду, суперечить принципу юридичною визначеності.

На підставі викладеного суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації (29000, Майдан Незалежності,1, м. Хмельницький, ) від 20.09.2017 року № 04.03-15318 у переоформленні на ОСОБА_1 (30405, АДРЕСА_1) автомобіля ЗАЗ 110206, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, отриманого через органи праці та соціального захисту населення померлим інвалідом ОСОБА_2.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації (29000, Майдан Незалежності,1, м. Хмельницький, ) надати дозвіл ОСОБА_1 (30405, АДРЕСА_1) на перереєстрацію автомобіля ЗАЗ 110206, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, отриманого через органи праці та соціального захисту населення померлим інвалідом ОСОБА_2.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації (29000, Майдан Незалежності,1, м. Хмельницький, ) на користь ОСОБА_1 (30405, АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 704,80 грн.(сімсот чотири грн 80коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його підписання.

Повне рішення складене 27 лютого 2017 року

Головуючий суддя /підпис/ П.М. Майстер
"Згідно з оригіналом" П.М. Майстер