Справа № 810/215/17
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2017 року м. Київ Справа № 810/215/17
Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною відмови відповідача у перерахунку позивачу грошового забезпечення та оформленні документів для призначення пенсії; зобов`язання відповідача зарахувати службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 16.06.2014 по 13.07.2015 до військової служби за призовом під час мобілізації; зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплатити грошове забезпечення за період з 16.06.2014 по 13.07.2015 в порядку та розмірах, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом на посаді старшого сапера; зобов`язання відповідача оформити та подати до уповноваженого структурного підрозділу документи для призначення пенсії по інвалідності та отримання пільг за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він належить до категорії військовослужбовців і має право на грошове забезпечення у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2014 № 111 «Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період», а також на призначення пенсії по інвалідності за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.

Водночас, відповідач відмовив позивачу у зарахуванні його служби у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 16.06.2014 по 13.07.2015 до військової служби за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим не провів перерахунок та виплату йому грошового забезпечення та не подав документи, необхідні для призначення йому пенсії по інвалідності. Такі дії відповідача позивач вважає необґрунтованими та такими, що порушують його права, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Представник Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судове засідання, призначене на 21.03.2017, позивач та представник відповідача не з`явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Матеріали справи містять заяви позивача та представника відповідача про розгляд справи за їх відсутності, що відповідно до приписів статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів (а.с. 66, 67).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принцип рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 16.06.2014 № 120 позивача на підставі його заяви від 16.06.2014 та контракту зараховано для проходження служби у військовому резерві (а.с. 10).

25.06.2014 солдата резерву ОСОБА_1 призначено на посаду старшого сапера інженерно-саперного відділення 2-го батальйону спеціального призначення (а.с. 11).

У подальшому позивача направлено у службове відрядження для участі в антитерористичній операції на підставі розпорядження Головного управління Національної Гвардії України від 11.07.2014 № 3/2/2-844т та розпорядження начальника Північного територіального управління від 12.07.2014 № 1/5-200т, де 24.08.2014 його було поранено, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 10.03.2015 № 41/НГ/Д/Зв (а.с. 12, 13).

Так, зі свідоцтва про хворобу від 10.03.2015 № 41/НГ/Д/Зв вбачається, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане з проходженням військової служби.

На підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0443276 позивачу з 01.04.2016 присвоєно ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби.

13.07.2015 на підставі рапорту позивача від 04.06.2015 та його свідоцтва про хворобу солдата резерву ОСОБА_1 - старшого сапера інженерно-саперного відділення 2-го батальйону спеціального призначення (резервного батальйону) звільнено зі служби у військовому резерві за станом здоров`я (а.с. 14).

Позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою від 12.04.2016 про зарахування його служби у відповідача в період з 16.06.2014 по 13.07.2015 до військової служби за призовом під час мобілізації, перерахунок та виплату грошового забезпечення за цей же період в порядку та розмірах, які встановлюються для військовослужбовців, а також про подання документів для призначення пенсії по інвалідності.

За наслідками звернення, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України вказала на відсутність у неї повноважень щодо вирішення наведених вище питань. Крім того, відповідач наголосив на тому, що позивач проходив службу у військовому резерві, у зв`язку з чим строки, умови та порядок її проходження, а також підстави і порядок звільнення зі служби визначаються Законом України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 № 876-VII, главою V Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII та Положенням про проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України, що затверджується відповідним указом Президента України (лист відповідача від 06.05.2016 № 704).

Відмову відповідача позивач вважає протиправною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси як військовослужбовця, який за наслідками виконання бойових завдань в районах проведення антитерористичної операції отримав інвалідність, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

У ході розгляду даної справи позивач повторно звернувся до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з аналогічним зверненням від 11.01.2017. Вимоги ОСОБА_1 залишені Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України поза увагою.

У своїх запереченнях проти позову відповідач звертає увагу на те, що позивач не набув права на отримання грошового забезпечення, передбаченого для військовослужбовців, оскільки був зарахований до Військової частини НОМЕР_1 відповідно до контракту про проходження служби у військовому резерві.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, загальні засади проходження в Україні військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, правове становище осіб, що призвані на військову службу та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, визначаються Конституцією України, законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон України № 2232-XII), «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон України № 3543-XII), «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 № 876-VII (далі - Закон України № 876-VII), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон України № 2262-XII), також прийнятими відповідно до них указами Президента України та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону України № 2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону України № 2232-XII, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які в добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Частиною першою статті 2 Закону України № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону України № 2232-XII, видами військової служби є строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України № 876-VII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони (частина друга статті 1 Закону України № 876-VII).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України № 876-VII, особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Приписами частини першої статті 261 Закону України № 2232-XII встановлено, що громадяни України (крім тих, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації) в добровільному порядку можуть бути прийняті на службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань. Для цього вони мають пройти професійно-психологічний відбір, за станом здоров`я бути придатними до служби у військовому резерві та відповідати встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.

З особою, яка відповідає вимогам, зазначеним у частині першій цієї статті, укладається контракт про проходження служби у військовому резерві відповідно Збройних Сил України або інших військових формувань (частина друга статті 261 Закону України № 2232-XII).

Служба у військовому резерві запроваджується з метою планомірної підготовки резервістів для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань особовим складом у мирний та воєнний час шляхом набуття та підтримання на належному рівні вмінь і навичок за військово-обліковою спеціальністю (частина шоста статті 261 Закону України № 2232-XII).

Частиною восьмою статті 261 Закону України № 2232-XII передбачено, що фінансове і матеріальне забезпечення заходів, пов`язаних з проходженням служби у військовому резерві, здійснюється за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями. Порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних і резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, Міністерством оборони України та іншими центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України № 876-VII військовозобов`язані (крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації) у добровільному порядку можуть бути зараховані до військового резерву Національної гвардії України, що складається з громадян, які проходять службу у військовому резерві, та громадян, відібраних кандидатами для зарахування на службу у військовому резерві.

Комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України № 2232-XII та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України (частина третя статті 9 Закону України № 876-VII).

Указом Президента України від 28.03.2014 № 347/2014 внесено зміни, зокрема, до статті 3 Указу Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України».

З урахуванням наведених вище змін, що набрали чинності з 01.04.2014, дію Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, та статті 2 цього Указу поширено на військовослужбовців Національної гвардії України.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Статтями 1 та 3 Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06.05.2014 № 454/2014 у зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки у південних і східних регіонах держави внаслідок дальшого втручання Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в державі, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України постановлено оголосити та провести протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом часткову мобілізацію (далі - мобілізацію).

Положеннями статті 2 Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06.05.2014 № 454/2014 передбачено проведення мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно зі статтею 4 цього Указу, призов військовозобов`язаних, у тому числі резервістів, та поставку транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, інших військових формувань України постановлено здійснити в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

Відповідно до статті 39 Закону № 2232-XII, призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу у зв`язку з мобілізацією та звільнення з військової служби у зв`язку з демобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом України № 3543-XII.

Згідно з частиною п`ятою статті 22 Закону України № 3543-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), призов громадян на військову службу (крім тих, що проходять службу у військовому резерві) під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати (військовозобов`язаних Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Резервістів на військову службу під час оголошення мобілізації призивають командири військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві.

Військовозобов`язані та резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин за розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України № 2232-XII, початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку (частина третя статті 24 Закону України № 2232-XII).

Згідно з пунктом 9 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 10.08.2012 № 470/2012 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), початком проходження служби у військовому резерві вважається день видання наказу командира (начальника) військової частини про прийняття громадянина на службу у військовому резерві та призначення на посаду або про продовження служби у військовому резерві.

Закінченням проходження резервістом служби у військовому резерві вважається день закінчення строку дії контракту або інший день, зазначений у пункті 37 цього Положення, але не раніше дня видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення резервіста зі служби у військовому резерві.

Крім того, Указом Президента України від 16.12.2014 № 934/2014 внесено зміни до Указу Президента України від 10.08.2012 № 470/2012, яким затверджено наведене вище Положення, а саме: а) у назві та статті 1 Указу слова "внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України" замінено словами "Національної гвардії України"; б) у Положенні про проходження громадянами України служби у військовому резерві внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, затвердженому зазначеним Указом: у назві, тексті Положення та додатку до нього слова "внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України", "внутрішні війська МВС України", "внутрішні війська" в усіх відмінках замінено словами "Національна гвардія України" у відповідному відмінку; у пункті 84 слова "управління територіального командування" замінено словами "територіального управління".

Аналіз наведених вище правових норм у сукупності дозволяє дійти висновку про те, що громадяни України для виконання військового обов`язку в добровільному порядку можуть бути прийняті на службу у військовому резерві Збройних Сил України та до інших військових формувань, зокрема, до Національної гвардії України.

Наведеними вище положеннями законодавства встановлено, що одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період, яка для резервістів під час мобілізації розпочинається в день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) та закінчується, зокрема, в день закінчення строку дії контракту, але не раніше дня видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення резервіста зі служби у військовому резерві.

Як встановлено судом, позивача було зараховано в списки особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на всі види забезпечення 16.06.2014, тобто у період проведення мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06.05.2014 № 454/2014. У подальшому позивача було відправлено у службове відрядження для участі в антитерористичній операції, де він при виконанні службових обов`язків був поранений.

Зазначені обставини представником відповідача не заперечувались.

Таким чином, позивач виконував бойові завдання в районах проведення антитерористичної операції, а тому служба у резерві підпадає під дію Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 06.05.2014 № 454/2014, що свідчить про те, що позивач в період з 16.06.2014 (дата зарахування в списки особового складу військової частини) по 13.07.2015 (дата виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням зі служби у військовому резерві за станом здоров`я) проходив військову службу за призовом під час мобілізації.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2014 № 111 «Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період», з 18 березня 2014 року військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, грошове забезпечення виплачується в порядку та розмірах, установлених для осіб офіцерського складу, осіб рядового сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260 (далі Інструкція № 260), грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що незарахування відповідачем служби позивача у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 16.06.2014 по 13.07.2015 до військової служби за призовом під час мобілізації є необґрунтованим, не відповідає вимогам чинного законодавства та призвело до безпідставної відмови у перерахунку позивачу грошового забезпечення в порядку та розмірах, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом на посаді старшого сапера, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача, що виявились у неоформленні відповідачем документів для призначення пенсії по інвалідності та пільг відповідно до Закону України № 2262-XII, суд звертає увагу на наступне.

Частиною першою статті 21 Закону України № 876-VII визначено, що держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їхніх сімей, працівників, резервістів Національної гвардії України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби (виконання обов`язків служби у військовому резерві) або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни), в умовах правового режиму надзвичайного стану, під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Статтею 20 Закону України № 2262-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, зокрема, що інваліди війни при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України № 2262-XII, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також (якщо не передбачено інше) на військовозобов`язаних, призваних на навчальні, спеціальні або перевірочні збори, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків у період проходження цих зборів, та членів їх сімей; працівників воєнізованої охорони, які не підлягають державному соціальному страхуванню, та членів їх сімей.

Пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства (стаття 18 Закону України № 2262-XII).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 17).

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії відповідно до вказаного Закону.

Суд також звертає увагу, що з 06.05.2016 року статтю 4 Закону України № 2262-XII, яка визначає перелік осіб, які мають право на пенсії нарівні з офіцерським складом, військовослужбовцями надстрокової служби та військової служби за контрактом і членами їх сімей, доповнено частиною другою, згідно якої пенсійне забезпечення резервістів, які стали інвалідами внаслідок виконання обов`язків служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення, та членів сімей осіб, які загинули чи померли внаслідок виконання обов`язків служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення, здійснюється у порядку, встановленому цим Законом для військовослужбовців відповідних прирівняних посад та членів їх сімей.

Таким чином, законодавець прирівняв резервістів у розумінні Закону України № 2262-XII до військовослужбовців, що, у свою чергу, підтверджує право позивача на отримання пільг, передбачених для військовослужбовців.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 2262-XII затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

В силу приписів Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, та членам їх сімей, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2013 № 611 (чинної до 17.06.2016), робота з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, та членам їх сімей здійснюється відповідними структурними підрозділами фінансового та кадрового забезпечення головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Уповноваженим структурним підрозділом у Міністерстві внутрішніх справ України з підготовки та подання документів про призначення пенсій до територіальних органів Пенсійного фонду України є відділ соціальних виплат Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України, відділи, відділення, сектори забезпечення соціальних виплат управлінь, відділів фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - уповноважений структурний підрозділ).

17.06.2016 набрала чинності Інструкція про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України, звільненим зі служби, та членам їх сімей, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.05.2016 № 351, відповідно до вимог якої уповноваженим структурним підрозділом у Національній гвардії України з підготовки та подання документів, необхідних для призначення пенсій, до територіальних органів Пенсійного фонду України є фінансово-економічне управління Головного управління Національної гвардії України.

При цьому, положеннями наведених вище інструкцій передбачено, що на уповноважені структурні підрозділи покладаються обов`язки з прийняття від особи, якій оформлюється пенсія, заяви про її призначення (перерахунок) разом з необхідними документами та їх направлення (у 10-денний строк з дня одержання заяви) до територіальних органів Пенсійного фонду України за місцем проживання особи, якій оформлюється пенсія, разом в поданням.

Перелік документів для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності, що подається особою до органу Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи, передбачено пунктом 7 Порядку № 3-1.

До вказаного переліку документів належать, зокрема, грошовий атестат або довідка про розмір грошового забезпечення, а також довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби.

Підготовка грошового атестата і довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням) та направлення цих документів до уповноваженого структурного підрозділу згідно з вимогами чинної до 17.06.2016 Інструкції № 611 здійснюється бухгалтерією структурного підрозділу за місцем проходження служби не пізніше 10 днів після отримання наказу про звільнення. У цей же строк підрозділи кадрового забезпечення готують розрахунок вислуги років на пенсію та подають його до уповноваженого структурного підрозділу.

З набранням чинності з 17.06.2016 Інструкцією № 351 змінився порядок отримання особою, яка має право на пенсію відповідно до Закону України № 2262-XII, наведених вище документів.

Так, в силу приписів пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції № 351, не пізніше 3 робочих днів після звернення осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону України № 2262-XII, структурними підрозділами кадрового забезпечення органів військового управління, з`єднань, військових частин (підрозділів), вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ Національної гвардії України здійснюється підготовка розрахунку вислуги років, а структурними підрозділами фінансового забезпечення цих органів - грошового атестату та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, до безумовних обов`язків структурних підрозділів кадрової служби та фінансового забезпечення (бухгалтерії) військової частини належить оформлення розрахунку вислуги років, грошового атестату та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення. При цьому, такі документи до 17.06.2016 оформлювались військовою частиною не пізніше 10 днів після звільнення військовослужбовця зі служби та подавались нею особисто до уповноваженого структурного підрозділу.

З набранням чинності 17.06.2016 Інструкції № 351 зазначені документи оформлюються військовою частиною не пізніше 3 робочих днів після звернення військовослужбовця. У подальшому, уповноважений структурний підрозділ в силу приписів пункту 4 розділу III Інструкції № 351 повинен прийняти від особи, якій оформлюється пенсія, заяву про призначення (перерахунок) пенсії та документи згідно з Порядком № 3-1 (до переліку яких і входять документи, що виготовляються військовою частиною).

Як вже зазначалося судом вище, позивач 12.04.2016 та 11.01.2017 звертався до командира Військової частини НОМЕР_1 із вимогою щодо оформлення документів, необхідних для призначення пенсії по інвалідності.

Як встановлено судом у ході розгляду справи, позивач належить до категорії осіб, які мають право отримання пенсії та пільг відповідно до Закону України № 2262-XII, а тому залишення відповідачем вказаних вище звернень поза увагою є необґрунтованим та перешкоджає реалізації позивачем свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення, що є підставою для визнання таких дій протиправними.

Враховуючи, що на момент вирішення даного спору діють положення Інструкції № 351, якими не передбачено обов`язку військової частини направляти оформлені ними документи до уповноваженого структурного підрозділу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виключно в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 оформити ОСОБА_1 документи, передбачені пунктами 1 та 2 розділу III Інструкції № 351.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивачем вимоги про відшкодування з Державного бюджету України понесених ним судових витрат не заявлялись, а відповідачем не надано суду доказів понесення ним витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з бюджету не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у перерахунку ОСОБА_1 грошового забезпечення та оформленні документів для призначення пенсії.

3.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України зарахувати ОСОБА_1 службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 16.06.2014 по 13.07.2015 до військової служби за призовом під час мобілізації.

4.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 16.06.2014 по 13.07.2015 в порядку та розмірах, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом на посаді старшого сапера інженерно-саперного відділення 2-го батальйону спеціального призначення.

5.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України оформити ОСОБА_1 документи, передбачені пунктами 1 та 2 розділу III Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України, звільненим зі служби, та членам їх сімей, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.05.2016 № 351.

6.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.