Справа № 522/3364/18
Суддя: Загороднюк В. І.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3364/18
Провадження № 2а/522/941/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 та просить затримати громадянку ОСОБА_2 ОСОБА_1, 21.11.1983 р.н, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 26.08.2018 р. з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України

Відповідно до вимог п.3 ч.2 статті 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

При цьому посилається на те, що 26.02.2018 р. за адресою: вул. Преображенська, 64, м. Одеса було виявлено громадянку ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 порушила правила перебування іноземців в Україні ухилилась від виїзду після закінчення терміну перебування.

Громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 прибула 23 квітня 2017 року з метою працевлаштування. Державний кордон перетинала легально через КПП «Аеропорт Бориспіль». При собі має паспортний документ серії АА 6299317, терміном дії до 25.07.2024.

На даний час громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України знаходиться не законно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

У відповідачки є неповнолітня дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження якої м. Коканд, Республіка Узбекистан.

15.11.2017 року Головним управлінням ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобовязано її покинути територію України у термін до 24.11.2017 р.

У визначений термін громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, 21.11.1983 з території України не виїхала. В звязку з чим вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про те, ще позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутністю у порядку письмового провадження.

Відповідачка, надала суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу за її відсутністю у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2018 р. за адресою: вул. Преображенська, 64, м. Одеса було виявлено громадянку ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 порушила правила перебування іноземців в Україні ухилилась від виїзду після закінчення терміну перебування.

Громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 прибула 23 квітня 2017 року з метою працевлаштування. Державний кордон перетинала легально через КПП «Аеропорт Бориспіль». При собі має паспортний документ серії АА 6299317, терміном дії до 25.07.2024.

На даний час громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України знаходиться не законно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

У відповідачки є неповнолітня дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження якої м. Коканд, Республіка Узбекистан.

15.11.2017 року за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 000012 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 15.11.2017 р. ПН МОД № 000012 вона була притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

Згідно квитанції № 61 від 15.11.2017 р. ОСОБА_1 сплатила штраф у розмірі 850 гривень.

15.11.2017 року Головним управлінням ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянки ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобовязано її покинути територію України у термін до 24.11.2017 р.

У визначений термін громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, 21.11.1983 з території України не виїхала.

Згідно до частини 3 статті 3 розділу I Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 стаття 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

«Затримання особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції» у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, як наголошено в § 164 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 р. у справі "А. та інші проти Сполученого Королівства" буде виправдано до тих пір, поки йде процес депортації або екстрадиції. Якщо така процедура не виконується з належною ретельністю, затримання особи перестає бути допустимим відповідно до статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Частиною 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобовязання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до частини 11 статті 289 (яка є спеціальною нормою) строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно пункту 27 частини 1 статті Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства:

- стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення;

- стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України;

- затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Частиною 2 ст. 101 КАС України (яка є загальною нормою) передбачено, що процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками.

Слід зазначити, що ГУ ДМС України в Одеській області не зверталось з клопотанням про зобовязання відповідача внести заставу та з клопотанням про взяття даної особи на поруки підприємства, установи чи організації, в звязку з тим, що внесення застави полягає у внесенні іноземцем, особою без громадянства або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тобто існує імперативний обовязок Кабінету Міністрів прийняти такий Порядок.

На даний час, Кабінетом Міністрів України, на виконання ст. 289 КАС України не прийнято порядок внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування судом застави як заходу до іноземця, який застосовується адміністративним судом в порядку КАС України.

Вказане свідчить про відсутність механізму реалізації судом положень ст. 289 КАС України при застосуванні до іноземця застави, тобто про неможливість практичного застосування судом застави до іноземця.

Враховуючи наведене в сукупності з тим, що коли інші, менш жорсткі заходи (порука та застава), були розглянуті та визнані такими, що не можуть бути застосовані до даної ситуації, ГУ ДМС України вважає, що до відповідача слід застосувати найбільш суворий захід, передбачений ч. 11 ст. 289 КАС України, як затримання з поміщенням останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України до 26.08.2018 р.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 статті 371 КАС України слід допустити негайне виконання рішення суду

Керуючись ст.ст. 1, 3 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 289, п. 3 ч. 2 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Затримати громадянку ОСОБА_2 ОСОБА_1, 21.11.1983 року, разом з її неповнолітньою донькою - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 26.08.2018 р. з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

26 лютого 2018 року