Справа № 804/1061/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2018 року Справа № 804/1061/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, у якому позивач просить суд:
- визнати бездіяльність ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення протиправною;
У обґрунтування позову зазначено, що 11.12.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у відповідності до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, листом № 402/05/18 від 10.01.2018 року відповідач повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, обґрунтувавши відмову тим, що періоди його роботи з 10.10.1981 року по 23.08.1982 року та з 30.06.1983 року по 01.10.1997 року не враховується до пільгового стажу, оскільки відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умова для підтвердження спеціального стажу, а саме відсутні уточнюючи довідки підприємства за формою додатку № 5. Вважає відмову відповідача щодо призначення позивачу пільгової пенсії за віком на пільгових умовах неправомірною, та такою, що порушує гарантоване Конституцією України право на пенсію.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
28.02.2018 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відмова у призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу полягає у тому, що останнім не підтверджено відповідними документами пільгового стажу у спірному періоді, а також відсутності документів про атестацію робочих місць, тому підстав для задоволення позову немає.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
Матеріалами справи встановлено, 11.12.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням Пенсійного фонду №402/05/18 від 10.01.2018 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі того, що відсутні законні підстави для врахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 10.10.1981 року по 23.08.1982 року та з 30.06.1983 року по 01.10.1997 року в ОСОБА_3 АТП 03113 на посаді водія міського пасажирського автотранспорту, так як позивачем не надано документів, які можуть підтвердити роботу водія міського пасажирського транспорту (а.с.18, 19).

У матеріалах справи міститься трудова книжка ОСОБА_2, з якої видно, що позивача працював:

- водієм 3-го класу в автоколону №3 на автомобіль УАЗ-469 з проведенням стажування з 10.10.1981 року по 19.10.1982 року;

- слюсарем по ремонту автомобіля 2 розряду в реммайстерні ОСОБА_3 АТП 03113 з 24.08.1982 року по 19.11.1982 року;

- водієм 3-го класу в а/к № 4 на автомобіль ПАЗ 672 з проведенням стажування з 30.06.1983 року по 01.10.1997 року.

З 15.08.1986 року Павлоградське АТП-03113 перейменовано в Павлоградське АТП 31208, а з 01.02.1988 р. перейменовано в Павлоградське АТП-11208.

Згідно з наказом №12/157 від 13.02.1996 року по регіональному відділенню фонду Держмайна України по Дніпропетровській області Павлоградське АТП-11208 перейменовано у ВАТ «Павлоградське АТП-11208», про що зроблено записи у трудовій книжці позивача, особовою карткою форми № Т-2 та наказами по підприємству.

Відповідно до архівної довідки № Т-855 від 24.11.2017 року, виданої архівним відділом ОСОБА_3 міської ради, в архівному фонді ВАТ «Павлоградське АТП 11208» є відомості про зарахування гр. ОСОБА_2 в Павлоградське автотранспортне підприємство 03113 «водієм 3 класса в автоколонку № 3 на автомобільУАЗ-469» з 10.10. 1981 року (наказ № 168/к від 09.10.1981 року); звільнення з роботи ОСОБА_2 «слесаря по ремонту автомобілей з 19.11.1982 року (наказ № 223/к від 19.11.1982 року) по ст. 36 п.5 КЗОТ УССР»; зарахування гр. ОСОБА_2 в Павлоградське автотранспортне підприємство 03113 «водієм 3 класса в а/к № на автомобіль ПАЗ -672 » з 30.06.1983 року (наказ № 128/к від 30.06.1983 року); присвоєння ОСОБА_2 «водителю а/к № 3 квалификацию водителя второго класса» з 01.02.1989 року (наказ № 24/клс від 31.01.1989 року); звільнення з роботи ОСОБА_2 згідно особистої картки (Ф. Т-2) з 01.10.1997 року (наказ №146/к від 01.10.1997 року) по ст. 38 КЗОТ України.

Також, з архівної довідки видно, що повна зайнятість гр. ОСОБА_2 підтверджується на підставі наказів з особового складу, відомостей нарахування заробітної плати, особової картки (ф. Т-2) за 1981-1982, 1983-1997 роки.

Відтак, позивач працював водієм автобусів, зайнятих пасажирськими перевозками з повним робочим днем, тобто, на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Проте, рішенням відповідача № 402/05/18 від 10.01.2018 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі того, що відсутні законні підстави для врахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 10.10.1981 року по 23.08.1982 року та з 30.06.1983 року по 01.10.1997 року в ОСОБА_3 АТП 03113 на посаді водія міського пасажирського автотранспорту, так як позивачем не надано документів, які можуть підтвердити роботу водія міського пасажирського транспорту.

Не погодившись із вищевказаною відмовою (рішенням) № 402/05/18 від 10.01.2018 року в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Досліджуючи правомірність відмови № 402/05/18 від 10.01.2018 року в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, суд встановив таке.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 30 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього закону.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 18 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Законом України „Про пенсійне забезпечення" передбачено, що за результатами атестації робочих місць призначаються пенсії за віком на пільгових умовах особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Атестація робочих місць за умовами праці, відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. № 442, проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Отже, з числа водіїв автотранспортних засобів атестації підлягають робочі місця лише тих водіїв, які зайняті на роботах у технологічних процесах виробництв із шкідливими і важкими умовами праці (гірничі роботи, роботи в розрізах, кар'єрах тощо).

Робота водія автобуса, зайнятого пасажирськими перевезеннями, у розумінні постанови КМУ №442, не належить до категорії із шкідливими і важкими умовами праці, у зв'язку з чим проведення атестації робочих місць за умовами праці на відповідних робочих місцях не вимагається.

Матеріалами справи встановлено, що позивач 11.12.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідачем відмовлено ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через не підтвердження наявності у позивача необхідного пільгового стажу, а також відсутності документів про атестацію робочих місць, про що повідомлено листом № 402/05/18 від 10.01.2018 року.

З трудової книжки ОСОБА_2 видно, що позивач працював водієм міського пасажирського транспорту в ОСОБА_3 АТП 03113, яке перейменовано в Павлоградське АТП 31208, Павлоградське АТП 11208, та в подальшому перетворено в ВАТ «Павлоградське автотранспортну підприємство 11208» та реорганізоване в ЗАТ «Павлоградське АТП та в ТОВ «Павлоградське АТП», з 1981-1982 року, 1983-1997 року.

Також, крім відомостей трудової книжки, займана позивачем посада підтверджується архівною довідкою № Т-855 від 24.11.2017 р., виданою архівним відділом ОСОБА_3 міської ради, відповідно до якої в архівному фонді ВАТ «Павлоградське АТП 11208» наявні відомості про зарахування ОСОБА_2 в Павлоградське автотранспортне підприємство 03113 «водієм 3 класса в автоколонку № 3 на автомобільУАЗ-469» з 10.10. 1981 року (наказ № 168/к від 09.10.1981 року); звільнення з роботи ОСОБА_2 «слесаря по ремонту автомобілей з 19.11.1982 року (наказ № 223/к від 19.11.1982 року) по ст. 36 п.5 КЗОТ УССР»; зарахування гр. ОСОБА_2 в Павлоградське автотранспортне підприємство 03113 «водієм 3 класса в а/к № на автомобіль ПАЗ -672 » з 30.06.1983 року (наказ № 128/к від 30.06.1983 року); присвоєння ОСОБА_2 «водителю а/к № 3 квалификацию водителя второго класса» з 01.02.1989 року (наказ № 24/клс від 31.01.1989 року); звільнення з роботи ОСОБА_2 згідно особистої картки (Ф. Т-2) з 01.10.1997 року (наказ №146/к від 01.10.1997 року) по ст. 38 КЗОТ України.

При цьому архівними довідками № Т-856 від 24.11.2017 року, № Т-745 від 31.10.2017 року, № Т-746 від 31.10.2017 року та № 747 від 31.10.2017 року, виданими архівним відділом ОСОБА_3 міської ради, підтверджено, що в архівному фонді ВАТ «Павлоградське АТП 11208» є відомості про роботу позивача та розмір отриманої заробітної плати в період з 1981-1982 року, 1983-1997 року, які видані на підставі первинних документів (а.с.24-27).

Інші документи, які б свідчили про трудову діяльність позивача, до архівних установ не передавалися.

Відповідно до п. «з» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час звернення із заявою про призначення пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, зокрема, чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

За приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного матеріалами справи встановлено, те, що позивач працював на посаді водія міського пасажирського транспорту, доказів щодо протилежного відповідачем до суду не було надано.

Доводи відповідача про не надання інформації щодо атестації робочого місця позивача суд вважає необґрунтованими.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача у вигляді відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, час роботи на посаді водія міського пасажирського автотранспорту в ОСОБА_3 АТП 03113 з 10.10.1981 року по 23.08.1982 року та з 30.06.1983 року по 01.10.1997 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви від 11.12.2017 року, слід зазначити про таке.

Повноваження відповідача щодо зарахування до пільгового стажу роботи та призначення пенсії на пільгових умовах за своєю правовою природою є дискреційним.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції, в даному випадку, цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження відповідача у питаннях щодо зарахування до пільгового стажу роботи та призначення пенсії на пільгових умовах, тому позовні вимоги в частині зобовязання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, час роботи на посаді водія міського пасажирського автотранспорту в ОСОБА_3 АТП 03113 з 10.10.1981 року по 23.08.1982 року та з 30.06.1983 року по 01.10.1997 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви від 11.12.2017 року, задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, підлягає частковому задоволенню в частині визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення протиправною та в частині зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 11.12.2017 року із зарахуванням до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, час роботи на посаді водія міського пасажирського автотранспорту в ОСОБА_3 АТП 03113 з 10.10.1981 року по 23.08.1982 року та з 30.06.1983 року по 01.10.1997 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області у розмірі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Енгельса, 47, ОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення протиправною.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 11.12.2017 року із зарахуванням до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, час роботи на посаді водія міського пасажирського автотранспорту в ОСОБА_3 АТП 03113 з 10.10.1981 року по 23.08.1982 року та з 30.06.1983 року по 01.10.1997 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Енгельса, 47, ОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири грн. 80 коп.).

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 28.02.2018 року.

Суддя В.В ОСОБА_1