Справа № 808/585/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року (о 17 год. 00 хв.)Справа № 808/585/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В. за участю секретаря судового засідання Стратулат С.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (72242, Запорізька область, Веселівський район, селище Таврія, вул. Центральна, буд. 6, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6, ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови скасувати арешт з каси господарства та скасувати арешт з каси господарства з метою своєчасної виплати заробітної плати працівникам позивача по зведеному виконавчому провадженню № 44561389.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом 2017 року позивачем всіляко вживалися законні дії по реальному виконанню заборгованості по зведеному виконавчому провадженню № 44561389/7 без перешкоджання вимогам органу ДВС. Однак, у звязку із відмовою (№ 912-7-03.4 від 31.01.2018) у скасуванні арешту з каси господарства з метою своєчасної виплати заробітної плати працівникам позивача, відповідачем завдана шкода охоронюваним правам та інтересам працівників позивача. Виплата працівникам заробітної плати є пріоритетною перед погашенням заборгованості перед іншими кредиторами, натомість арешт каси боржника унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати, що призводить до грубого порушення конституційних прав працівників позивача. Вважаючи дії відповідача щодо відмови у скасуванні арешту з каси господарства протиправними позивач звернувся до суду із позовом про скасування арешту з каси господарства з метою своєчасної виплати заробітної плати працівникам позивача по зведеному виконавчому провадженню № 44561389.

Ухвалою судді від 19.02.2018 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 26.02.2018 о 15:00.

26.02.2018 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 6475), в якому зазначає, що станом на дату відзиву підстави для зняття арешту з коштів боржника відсутні, а відтак дії відповідача з відмови скасувати арешт з каси є правомірними та законними, а отже позивні вимоги є безпідставними. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

26.02.2018 від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 6460) про розгляд справи у письмовому провадженні. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судовому засіданні 26.02.2018 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі та надав пояснення аналогічні, викладеним у відзиву. Додатково зазначив, що підстави для зняття арешту з майна (коштів) боржника або його частини, викладені в ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», проте на момент відмови позивачу у скасуванні арешту були відсутні жодні, визначені у ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для скасування арешту з каси господарства. Щодо посилань позивача у позові на положення Конституції України щодо прав особи на оплату праці, Кодексу законів про працю України зазначив, що даними нормами матеріального права регулюються трудові правовідносини між роботодавцем та найманим працівником, в той час як правовідносини щодо арешту коштів боржника, які перебувається в касі підприємства виникли при виконанні судових рішень господарського суду, адміністративного суду та рішень інших органів, та які регулюються Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та іншими законами. Наразі заборгованість за зведеному виконавчому провадженню не погашена та постійно зростає. Щодо виплати заробітної плати працівникам позивача зауважив, що законодавцем передбачено механізм виплати заборгованості з виплати заробітної плати працівникам підприємства боржника за посвідченням комісії з трудових спорах, яка організовується на підприємстві. Зазначене посвідчення є виконавчим документом та пред'являється та виконується в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». З урахуванням вищезазначеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

26.02.2018 у судовому засіданні оголошено перерву до 28.02.2018 о 15:30.

28.02.2018 до суду від представника відповідача надійшло клопотання (вх. № 6834) про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження

На підставі приписів частини 13 статті 10 та частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Так, судом встановлено та представником відповідача підтверджено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження № 44561389/7 щодо стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» () 12 481706,83 грн. у кількості 19 проваджень, з яких:

- наказ № 908/2349/14 від 16.01.2015, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ТОВ «ТД «Украгропром» в розмірі 6223178,78 грн.;

- наказ № 908/350/14 від 29.04.2014, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ТОВ «ВКФ «Автоснабцентр» в розмірі 63110,68 грн.;

- наказ № 908/1829/15-г від 18.05.2015, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ТОВ «Торгова Аграрна Компанія» в розмірі 1022200,01 грн.;

- наказ № 908/1269/15-г від 05.05.2015, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ТОВ «Фідленс Агро» в розмірі 14988,93 грн.;

- наказ № 908/6225/14 від 07.04.2015, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ПП «Октан центр» в розмірі 53386,07 грн.;

- наказ № 908/85/16 від 22.08.2016, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ТОВ «Укрнасінняпром» в розмірі 706599,47 грн.;

- наказ № 908/2520/16 від 05.12.2016, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ТОВ «ТД «Украгропром» в розмірі 2635807,20 грн.;

- наказ № 908/2522/16 від 12.12.2016, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ТОВ «ТД «Украгропром» в розмірі 611897,73 грн.;

- виконавчий лист № 808/434/17, виданий Запорізьким окружним адміністративним судом 25.07.2017 про стягнення боргу на користь УПФУ в Веселівському районі в розмірі 222509,66 грн.;

- вимога № ю-1-11-у від 05.09.2017, видана Веселівським відділенням МОДПІ про стягнення боргу на користь Держави в розмірі 95416,48 грн.;

- вимога № ю-1-11-у від 03.08.2017, видана Веселівським відділенням МОДПІ про стягнення боргу на користь держави в розмірі 370084,34 грн.;

- наказ № 908/5976/15 від 25.02.2016, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ДП ДГ «Відродження» ОСОБА_1 України в розмірі 134467,20 грн.;

- наказ № 908/5949/15 від 19.02.2016, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ДП ДГ «Відродження» ОСОБА_1 України в розмірі 1218,00 грн.;

- наказ № 908/5951/15 від 11.04.2016, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ДП ДГ «Відродження» ОСОБА_1 України в розмірі 104123,77 грн.;

- наказ № 908/5948/15 від 09.02.2016, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ДП ДГ «Відродження» ОСОБА_1 України в розмірі 25218,00 грн.;

- наказ № 908/5978/15 від 04.03.2016, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ДП ДГ «Відродження» ОСОБА_1 України в розмірі 131706,41 грн.;

- наказ № 908/5973/15 від 18.02.2016, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення боргу на користь ДП ДГ «Відродження» ОСОБА_1 України в розмірі 17506,02 грн.;

- вимога № ю-1-11-у від 03.08.2017, видана Веселівським відділенням МОДПІ про стягнення боргу на користь держави в розмірі 46688,08 грн.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 від 31.03.2016 ЗВП № 44561389 накладено арешт на кошти, що перебувають в касах та інших сховищах Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» або надходять до неї в межах суми: 9 364 343,99 грн.

Супровідним листом за № 6352-7-03/4 від 01.04.2016, постанову від 31.03.2016 ЗВП № 44561389 було надано в приймальню підприємства під підпис, що підтверджується вхідним штампом № 124 від 01.04.2016.

23.01.2018 позивач звернувся до відповідача із клопотанням про зняття арешту з каси господарства для своєчасної виплати заробітної плати працівникам позивача.

Листом від 31.01.2018 № 912-7034, відповідачем надано відповідь за змістом якої, станом на дату листа, заборгованість за зведеним виконавчим провадженням № 44561389 про стягнення з боржника (позивача) заборгованості на загальну суму 12 481 706,83 грн. з примусового виконання виконавчих документів, боржником не погашена. Підстави для зняття арешту з майна (коштів) боржника або його частини, викладені в ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», проте станом на дату листа відсутні жодні, визначені у ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для скасування арешту з каси господарства.

Позивач, не погоджуючись із такими діями відповідача звернувся до суді із вказаним позовом.

Суд не вбачає підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

На момент винесення постанови про арешт коштів боржника, що перебувають в касах та сховищах боржника, або надходять до них від 31.03.2016 ЗВП№44561389 діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі ці.

Пунктом 1 частини 1 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 визначено, що одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до п.6 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ч.2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Частиною 5 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 визначено, що звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Відповідно до п.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999, арешт на майно боржника, може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї.

На момент звернення позивача до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з клопотанням про зняття арешту з каси господарства набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» 1404-VIII від 02.06.2016 (надалі Закон №1404-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIIІ, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч.2 ст. 48 Закону №1404-VIIІ, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.1-3 ст. 52 Закону №1404-VIIІ, виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобовязані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 59 Закону №1404-VIIІ, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів того, каси господарства позивача мають спеціальний режим використання коштів, що перебувають у них та надходять до них та спрямовуються виключно для виплати заробітної плати, а не задля задоволення інших фінансових потреб підприємства.

Щодо посилань позивача на необхідність своєчасної виплати працівникам заробітної плати як на підставу для зняття арешту з коштів, що знаходяться у касі підприємства, то слід зазначити, що Законом України «Про виконавче провадження» зняття арешту з коштів боржника не ставиться у залежність від його фінансового становища, господарської діяльності та порушень своєчасності виплати заробітної плати тощо. Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік випадків, коли не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, кошти.

Позивачем не надано суду доказів, що кошти, що перебувають або надходять до каси господарства звернені виключно на виплату заробітної плати.

Зважаючи на те, що згідно із статтею 1 Закону №1404-VIIІ, здійснення виконавчого провадження передбачає вчинення сукупності дій, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а за приписами частини першої статті 52 Закону №1404-VIIІ державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно, на законних підставах відмовлено позивачу у скасуванні арешту з каси господарства боржника.

Щодо посилань в позові на положення Конституції України щодо прав особи на оплату праці, Кодексу законів про працю України суд зазначає, що даними нормами матеріального права регулюються трудові правовідносини між роботодавцем та найманим працівником, в той час як правовідносини щодо арешту коштів боржника, які перебувається в касі підприємства виникли при виконанні судових рішень господарського суду, адміністративного суду та рішень інших органів, та які регулюються Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та іншими законами.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (72242, Запорізька область, Веселівський район, селище Таврія, вул. Центральна, буд. 6, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6, ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28.02.2018.

Суддя Ю.В. Калашник