Справа № 813/2812/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12010/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Затолочного В.С. та Сапіги В.П.,

з участю секретаря судового засідання - Дробота М.Ю.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Чуба Вадима Миколайовича, діючого за дорученням від імені та в інтересах Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання наказу нечинним, визнання дій протиправними та спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Грень Н.М.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16 год. 40 хв. 07.11.2017р. м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 13.11.2017р.),-

В С Т А Н О В И В:

01.08.2017р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати нечинним наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Банк Михайлівський» № 42/2 від 01.06.2016р. «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині затвердження результатів проведеної перевірки правочинів на предмет нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016р. платіжних документів ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» () по перерахуванню коштів на рахунки позивача на загальну суму 6908 грн. 14 коп.; визнати протиправним дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо визнання нікчемним правочину по перерахуванню коштів 19.05.2016р. з рахунку ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Михайлівський» в розмірі 6908 грн. 14 коп.; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які обліковуються на рахунку позивача № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Михайлівський» в розмірі 6908 грн. 14 коп. (а.с.5-12).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2017р. заявлений позов задоволено; визнати нечинним наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» № 442/2 від 01.06.2016р. «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині затвердження результатів проведеної перевірки правочинів на предмет нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016р. платіжних документів ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» () по перерахуванню коштів на рахунки позивача на загальну суму 6908 грн. 14 коп.; визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо визнання нікчемним правочину по перерахуванню коштів 19.05.2016р. з рахунку ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» в розмірі 6908 грн. 14 коп.; зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які обліковуються на рахунку позивача № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» в розмірі 6908 грн. 14 коп.; стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений за подання цього позову в розмірі 1920 грн. (а.с.180-187).

Не погодившись із винесеною судом постановою, її оскаржив представник Чуб В.М., діючий за дорученням від імені та в інтересах Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю., який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.192-195).

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що дії відповідача по перевірці договорів (правочинів) здійснювалися в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідачем не видавався наказ № 442/2 від 01.06.2016р. (вірним є наказ № 42/2 від 01.06.2016р.); жодних спеціальних дій уповноважена особа Фонду щодо визнання нікчемними будь-яких правочинів не вчиняла та не могла вчинити. Фонд та його уповноважені особи не наділені повноваженнями вчиняти дії, прямо не передбачені законодавством. Дії Уповноваженої особи Фонду з перевірки правочинів направлені виключно на виконання функцій аналізу (виявлення) вчинених банком правочинів (у тому числі договорів) та їх розмежування (поділу на категорії) на такі, що мають юридичні наслідки (встановлюють права та обов'язки банку як сторони договору) та такі, що не мають юридичних наслідків і не створюють прав та обов'язків для банку за законом (нікчемні правочини, які потребують застосування наслідків їх нікчемності). В даному випадку дії Уповноваженої особи Фонду повністю відповідають нормам ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.215 ЦК України, оскільки було проведено перевірку правочинів та виявлено правочини (у тому числі договори), які є нікчемними в силу закону.

Також встановлено, що на дату укладення договорів та здійснення правочинів відносно банку діяла постанова № 917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», затв. Правлінням Національного банку України /НБУ/ 22.12.2015р., у відповідності до якої на підставі норм ст.ст.7, 15, 55 Закону України «Про Національний банк України», ст.ст.66, 67, 73, 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність», глав 3, 5 розділу І та глави 12 розділу II Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затв. постановою Правління НБУ № 346 від 17.08.2012р., встановлено факт здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» ризикової діяльності, віднесено ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних, встановлені для ПАТ «Банк Михайлівський» обмеження в діяльності, в тому числі не здійснювати кредитні операції в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

27.04.2016р. постановою Правління НБУ № 295/БТ «Про окремі питання діяльності Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015 року № 917/БТ» встановлені для ПAT «Банк Михайлівський» обмеження в діяльності, в тому числі не здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Під час перевірки Уповноваженою особою Фонду було виявлено, що 18.05.2016р. банк уклав із ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договір відступлення прав вимоги № 1805 та 19.05.2016р. - договір відступлення прав вимоги №1. Банк здійснив розрахунок за цими договорами, а саме провів кредитну операцію з юридичною особою на суму: 870000000 грн. за договором відступлення прав вимоги № 1805 від 18.05.2016р.; 561585182 грн. 51 коп. за договором відступлення прав вимоги № 1 від 19.05.2016р.

Таким чином, банком порушені обмеження, що накладені постановою № 917/БТ (із врахуванням постанови № 295/БТ) в частині проведення кредитних операцій на підставі укладених із ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договір відступлення прав вимоги.

Окрім цього, судом зроблено висновок, що підставою для невключення позивача до переліку вкладників є нікчемність правочину, а саме: перерахування грошових коштів фінансовою компанією на рахунок позивача. Однак, зазначене не відповідає дійсності, оскільки позивача не було включено до Переліку вкладників банку у зв'язку з тим, що позивачем було укладено договір позики з фінансовою компанією без участі банку, як повіреного.

Договір позики № 980-046-000226894 від 22.04.2016р. є двостороннім (без участі банку як повіреного) з ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», який по своїй природі не є вкладом згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність». Отже, гарантії Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на ситуацію з позивачем, а кошти, зараховані 19.05.2016р. на рахунок позивача на підставі нікчемного правочину, не підлягають виплаті.

Таким чином, суд порушив вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та неправомірно прирівняв до вкладу кошти, які залучені від позивача як позика до небанківської фінансової установи (ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр»), де банк (ПАТ «Банк Михайлівський») не виступав повіреним за відповідним договором.

Також суд помилково присудив судові витрати зі сплати судового збору за рахунок відповідача, якому не виділяються бюджетні асигнування.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено 17.11.2014р. договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» № 980-46-000000023, відповідно до умов якого позивачу відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 (а.с.13).

Відповідно до п.3 цього договору за користування коштами на рахунку, якщо це передбачено умовами банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний», банк перераховує та сплачує проценти на умовах та за ставкою згідно з тарифами банку, шляхом їх зарахування на рахунок (капіталізація процентів).

22.04.2016р. між ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ОСОБА_1 укладено договір № 980-046-000226894, тип договору «Капітал +» (Новий) з виплатою процентів щомісячно; відповідно до умов цього договору позивач передає у власність товариства грошові кошти, а останнє зобов'язується повернути кошти та виплатити проценти; вказаний договір є договором позики, до нього застосовуються правила ст.ст.1046-1053 ЦК України (а.с.14 і на звороті).

Шляхом укладення додаткових угод від 26.04.2016р. (а.с.16), від 27.04.2016р. (а.с.168), від 29.04.2016р. (а.с.170), від 06.05.2016р. (а.с.172) до договору № 980-046-000226894 від 22.04.2016р. сторонами визначено в кінцевому підсумку, що загальна сума позики становить 165000 грн. (при цьому, додаткова угода від 26.04.2016р. укладена за участі ПАТ «Банк Михайлівський», у іншій додатковій угоді від 27.04.2016р. стороною зазначено ПАТ «Банк Михайлівський»).

Вказані кошти перераховані позивачем на банківський рахунок ТОВ «Інвестиційно- розрахунковий центр», що засвідчується платіжними дорученнями № 5524408 від 22.04.2016р. (а.с.15), № 6393047 від 26.04.2016р. (а.с.17), № 6708605 від 27.04.2016р. (а.с.169), № 7419998 від 29.04.2016р. (а.с.171), № 1014231 від 06.05.2016р. (а.с.173).

Після закінчення строку дії договору ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повернуло вказані кошти на рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський».

08.12.2016р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПАТ «Банк Михайлівський», в якій вказав, що при укладенні договору ПАТ «Банк Михайлівський» не інформував позивача про те, що на вказані кошти не розповсюджується гарантії, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і просив включити інформацію щодо його коштів до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів відповідно до зазначеного вище закону та провести виплату відшкодування коштів (а.с.18).

12.12.2016р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати йому інформаційну довідку про стан його поточного рахунку станом на травень 2016 року (а.с.19).

Згідно довідки про стан рахунку позивача № ЗГ1(К)/20277 від 15.09.2016, на рахунку ОСОБА_1 знаходяться кошти в сумі 6908 грн. 14 коп. (а.с.21-25).

При цьому, банк не повідомляв позивача про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Водночас, 27.04.2016р. постановою Правління НБУ № 295/БТ «Про окремі питання діяльності Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015 року № 917/БТ» встановлені для ПAT «Банк Михайлівський» обмеження в діяльності, в тому числі не здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам (а.с.123-126).

На підставі рішення НБУ № 14/БТ від 23.05.2016р. «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 812 від 23.05.2016р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Ірклієнко Ю.П.

13.06.2016р. виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016р. до 22.07.2016р. включно.

Відповідно до рішення Правління НБУ № 124-рш від 12.07.2016р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016р. до 12.07.2018р. включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. з 13.07.2016р. до 12.07.2018р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування № 1702 від 01.09.2016р. змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з яким всі повноваження ліквідатора банку делеговано Волкову О.Ю. з 05.09.2016р.

Згідно листа № ЗГ1/12003 від 25.01.2017р. відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що перекази коштів від ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на його рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1, що мали місце 19.05.2016р. в сумі 5000 грн. із призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-046-000226894 від 22.04.2016р.» та 19.05.2016р. в сумі 1908 грн. 14 коп. із призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-046-000226894 від 22.04.2016р.», є нікчемним (а.с.26).

Також відповідно до повідомлення відповідача № ЗГ/21209 від 20.06.2017р. за результатами аналізу документів визначено, що договір № 980-046-000226894 від 22.04.2016р. укладено безпосередньо між позивачем та ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», без участі ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного; за таких умов цей договір не відповідає вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» (а.с.174).

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України № 4452-VI від 23.02.2012р. «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Зокрема, відповідно до ст.26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (пп.3 ч.1 ст.2 вказаного Закону).

Згідно зі ст.27 названого Закону уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Пунктами 2 та 3 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затв. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012р. (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді.

Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду.

Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

З наведеного у сукупності вбачається, що Перелік, який складається уповноваженою особою, та Загальний реєстр, який затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних, осіб па підставі Переліку. Перелік, який складається уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який, надалі, у формі Загального реєстру затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

У свою чергу, уповноваженою особою Фонду до вказаного Переліку не було включено позивача, що підтверджено під час судового розгляду.

Підставою для невключення позивача до вищевказаного Переліку є те, що операції на банківському рахунку позивача, які мали місце 19.05.2016р., мають ознаки нікчемності, про що позивача повідомлено належним чином (а.с.26).

За приписами ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (ч.3 ст.38 названого Закону).

На підтвердження наявності ознак нікчемності операцій (трансакцій) з переказу коштів, здійснених 19.05.2016р. ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський», відповідачем наголошено на тому, що між ПАТ «Банк Михайлівський» (новий кредитор) та ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (первісний кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016р. та договір відступлення прав вимоги № 1 від 19.05.2016р., згідно з яким на користь ПАТ «Банк Михайлівський» відступлено права вимоги, належні ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (а.с.128-134).

Разом з тим, наведені договори стосується відступлення права вимоги за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені між ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та юридичними особами.

Натомість, у розглядуваному випадку позивачем укладено з ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договір позики, який не містить жодних посилань на вищевказані договори; також зв'язок цих договорів з договором позики, що був укладений з участю позивача, відповідачем не доведений.

Разом з тим, згідно листа відповідача № ЗГ1/12003 від 25.01.2017р. нікчемними визнано не правочини, а транзакції, що мали місце 19.05.2016р.; також у цьому листі відсутнє жодне обгрунтування визнання вказаних операцій нікчемними.

Під час розгляду справи відповідач стверджував про те, що спірні операції на рахунку позивача збільшили обсяг гарантованої Фондом суми грошових коштів, оскільки останні здійснені у період дії обмежень, встановлених постановою Правління НБУ № 917/БТ від 22.12.2015р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою № 295/БТ від 27.04.2016р. змінами, а тому з укладенням такого договору було завдано шкоди державі.

Відповідно до ст.75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» рішення НБУ про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивач не міг знати про встановлені для ПАТ «Банк Михайлівський» обмеження.

Таким чином, постанова Правління НБУ № 917/БТ від 22.12.2015р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою № 295/БТ від 27.04.2016р. змінами стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Постановою Правління НБУ № 295/БТ від 27.04.2016р. передбачено погодження графіку погашення небанківськими установами (зокрема, ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр») коштів, залучених від фізичних осіб. Отже, фактично операції з переказу коштів на рахунок позивача, які мали місце 19.05.2016р., виконані на реалізацію умов постанови Правління НБУ № 917/БТ від 22.12.2015р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою № 295/БТ від 27.04.2016р. змінами, а не на їх порушення.

Додатково колегія суддів підкреслює, що судом допущена в резолютивній частині постанови технічна помилка і зазначено замість вірного наказу № 42/2 помилково наказ № 442/2, що не впливає на правильність судового рішення.

Також відсутність бюджетних асигнувань у відповідача не звільняє останнього від обов'язку відшкодування сплаченого позивачем судового збору; відповідач не звільнений від сплати судових витрат; законом не передбачено винятків із загального правила, передбаченого ст.139 КАС України, окрім випадків звільнення сторони від сплати судових витрат.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності визначені обставини справи та наведені норми законодавства, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним і обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстави для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Чуба Вадима Миколайовича, діючого за дорученням від імені та в інтересах Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2017р. в адміністративній справі № 813/2812/17 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. С. Затолочний
В. П. Сапіга
Дата складення повного судового рішення: 28.02.2018р.