Справа № 9901/369/18
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2018 Київ П/9901/369/18 9901/369/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

Білоуса О.В.,

Желтобрюх І.Л.,

при секретарі - Шевчук К.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_5,

представника відповідача - Погребняка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_5

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів

про визнання незаконним та скасування рішення від 20 грудня 2017 року №354дп-17 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді догани, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 звернувся до Суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - Комісія, КДКП) про визнання незаконним та скасування рішення від 20 грудня 2017 року №354дп-17 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді догани.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 20 грудня 2017 року рішенням Комісії №354дп-17 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Однак, позивач вважає зазначене рішення таким, що прийнято всупереч Закону, оскільки безпосередній контроль за якістю роботи прокурора ОСОБА_10 під час здійснення ним процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури мав здійснювати перший заступник військового прокурора Харківського гарнізону ОСОБА_9, тоді як на позивача, на його думку, такі функції покладені не були. Позивач зауважує, що поза увагою Комісії залишився той факт, що саме він виявив та припинив умисні злочини, скоєні прокурором ОСОБА_10, адже за його безпосереднім втручанням останній був звільнений з органів військової прокуратури. Також позивач посилається на порушення порядку проведення службової перевірки у його відношенні, мотивуючи це тим, що з висновком службового розслідування він не ознайомлювався і про його існування не знав. Крім того, позивач зазначає, що правовідносини між ним та Міністерством оборони України, Генеральною прокуратурою України щодо проходження служби у військовій прокуратурі припинились у квітні 2017 року, а дисциплінарне стягнення може бути застосовано лише в межах діючих правовідносин (т. 1 а.с. 5-17). Таким чином, позивач вважає спірне рішення незаконним та просить його скасувати.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_7 перебував на посаді військового прокурора Харківського гарнізону сил антитерористичної операції з кінця 2015 року до квітня 2017 року. Однак, як вважає відповідач, позивач на зазначеній посаді неналежно виконував свої службові обов'язки щодо контролю за якістю здійснення процесуального керівництва на стадії досудового розслідування та судового розгляду при розслідуванні кримінальних проваджень. Відповідач зазначає, що ОСОБА_7 згідно зі своїми наказами про розподіл обов'язків між працівниками відповідав, у тому числі, за загальну організацію роботи та контроль виконання. Так, ОСОБА_5 неналежним чином здійснювався контроль за участю у судовому провадженні державного обвинувача ОСОБА_10, що дозволило не забезпечити визнання речовими доказами взяття на облік та збереження грошових коштів в сумі 1000 доларів США, у зв'язку з чим речові докази втрачені, адже подача ОСОБА_5 рапорту щодо відсутності грошових коштів у кримінальних провадженнях відбулась після обшуку Генеральною інспекцією Генеральної прокуратури України 03 лютого 2017 року. Таким чином, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Надав Суду пояснення, в яких зауважив на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

Наказом Генерального прокурора України №419-ц від 13 квітня 2017 року полковника юстиції ОСОБА_5 звільнено з посади військового прокурора Харківського гарнізону сил антитерористичної операції та виключено його зі списків особового складу цієї прокуратури з 13 квітня 2017 року. Також даним наказом старшого радника юстиції ОСОБА_5 призначено на посаду начальника слідчого відділу управління особливо важливих справ Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України (т. 1 а.с. 54).

06 жовтня 2017 року на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів надійшла дисциплінарна скарга Першого заступника військового прокурора сил антитерористичної операції про вчинення прокурором ОСОБА_5 дисциплінарного проступку (т. 1 а.с. 33-42). 10 жовтня 2017 року Комісією відкрито відповідне дисциплінарне провадження.

05 грудня 2017 року членом Комісії складено висновок №11/2/4-623дс-199дп-17, яким запропоновано накласти на начальника слідчого відділу управління особливо важливих справ Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України (до 14 квітня 2017 року військового прокурора Харківського гарнізону) ОСОБА_5 дисциплінарне стягнення у виді догани (т. 1 а.с. 43-53).

20 грудня 2017 року Комісією прийнято рішення №354дп-17, яким начальника слідчого відділу управління особливо важливих справ Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України (до 14 квітня 2017 року військового прокурора Харківського гарнізону) ОСОБА_5 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді догани. Зазначене рішення отримано позивачем 02 січня 2018 року (т.1 а.с. 22-31).

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України регулює Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Частиною 1 ст. 4 Закону №1697-VII передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Приписами ч. 1 ст. 7 Закону №1697-VII передбачено, що систему прокуратури України становлять Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури, військові прокуратури, Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Згідно ч. 2 цієї статті до військових прокуратур належать Головна військова прокуратура (на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України), військові прокуратури регіонів (на правах регіональних), військові прокуратури гарнізонів та інші військові прокуратури (на правах місцевих), перелік яких визначається в Додатку до цього Закону.

Стосовно правомірності відкриття у відношенні позивача дисциплінарного провадження Суд зазначає наступне.

В позовній заяві ОСОБА_7 посилається на припинення 13 квітня 2017 року між ним та Міністерством оборони України, Генеральною прокуратурою України правовідносин, пов'язаних з проходженням військової служби у військовій прокуратурі Харківського гарнізону прокуратури сил антитерористичної операції, у зв'язку з чим, посилаючись на приписи п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону №1697-VII вважає неправомірним відкриття відносно нього дисциплінарного провадження та, відповідно, накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону №1697-VII член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів своїм вмотивованим рішенням відмовляє у відкритті дисциплінарного провадження, якщо з прокурором, стосовно якого надійшла дисциплінарна скарга, припинено правовідносини у випадках, передбачених статтею 51 цього Закону.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 39 Закону №1697-VII посада військового прокурора гарнізону є адміністративною посадою у військових прокуратурах.

Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що призначення прокурора на адміністративну посаду, передбачену пунктами 1-8, 11-13 частини другої цієї статті, здійснюється Генеральним прокурором у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 51 Закону №1697-VII військовослужбовці військової прокуратури можуть бути звільнені з військової служби відповідно до законодавства, що регулює порядок її проходження, а також у зв'язку з переведенням на інші посади в органи прокуратури України або за власним бажанням.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Генеральної прокуратури України від 13 квітня 2017 року №419-ц полковника юстиції ОСОБА_5 звільнено з посади військового прокурора Харківського гарнізону сил антитерористичної операції з 13 квітня 2017 року та призначено останнього у званні старшого радника юстиції на посаду слідчого відділу управління особливо важливих справ Департаменту міжнародного-правового співробітництва Генеральної прокуратури України з 14 квітня 2017 року.

Суд зауважує, що військовослужбовці військових прокуратур у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України. При звільненні офіцерів військової прокуратури з військової служби і призначенні на посади прокурорів і слідчих в інші органи прокуратури їм присвоюються відповідні їх військовим званням класні чини.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що у відповідності до вищенаведених норм Закону №1697-VII звільнення позивача з адміністративної посади з одночасним призначенням на посаду до іншого органу прокуратури не призвело до припинення його повноважень як прокурора та до припинення відповідних правовідносин. Тобто, позивачем безпідставно ототожнено обставини припинення проходження ним військової служби з обставинами призначення його на іншу посаду в межах системи органів прокуратури України.

Таким чином, підстав для відмови у відкритті дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором ОСОБА_5 дисциплінарного проступку у відповідача не було.

Щодо правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани Суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 1 ч. 1 ст. 43 Закону №1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків.

Як встановлено ч. 1 ст. 44 Закону №1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів.

У відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону №1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Стаття 46 Закону №1697-VII регламентує порядок відкриття дисциплінарного провадження та проведення перевірки дисциплінарної скарги.

Після відкриття дисциплінарного провадження член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки (ч. 4).

Під час здійснення перевірки член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об'єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе (ч. 6).

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів, але не більш як на місяць.

Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення (ч. 10).

Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та мають бути отримані його членами не пізніш як за п'ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься (ч. 11).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 47 Закону №1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

До повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів заслуховуються пояснення члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (ч. 5).

Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об'єктивності члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів подавати заяву про його відвід (ч. 6).

Приписами ст. 48 Закону №1697-VII передбачений порядок прийняття рішення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування.

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Копія рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів вручається прокуророві, стосовно якого воно прийнято, або у семиденний строк надсилається йому поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. У цей же строк копія рішення надсилається керівникові органу прокуратури, в якому прокурор, стосовно якого воно прийнято, обіймає посаду.

Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийняте за результатами розгляду дисциплінарного провадження, оприлюднюється на її веб-сайті у семиденний строк.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону №1697-VII на прокурора може бути накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів спірного рішення слугували обставини встановлення факту неналежного виконання позивачем своїх службових обов'язків під час перебування на посаді військового прокурора Харківського гарнізону.

За результатами проведеної Комісією перевірки складено висновок про наявність дисциплінарного проступку у діях прокурора ОСОБА_5. Комісією встановлено, що старший групи прокурорів ОСОБА_5 всупереч вимогам статей 36, 37 КПК України у кримінальному провадженні діями прокурорів не керував, нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням не здійснював, що дозволило не забезпечити визнання речовими доказами, взяття на облік та збереження грошових коштів, у зв'язку з чим ці речові докази втрачені. ОСОБА_5 неналежним чином здійснювався контроль за участю у судовому провадженні державного обвинувача - ОСОБА_10, який 25 листопада 2016 року незаконно склав обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням, зробив на ньому підпис від імені ОСОБА_5 і відтиск гербової печатки та під час судових дебатів не зорієнтував суд на вирішення питання про речові докази, повідомив керівництву недостовірну інформацію про стан розгляду зазначеного провадження. ОСОБА_7 подав 02 лютого 2017 року рапорт до військової прокуратури сил АТО щодо проведення службової перевірки за зазначеним фактом після надходження вироку суду, який набрав законної сили. Крім того, як встановлено Комісією, подача 22 лютого 2017 року ОСОБА_5 рапорту щодо відсутності грошових коштів у кримінальних провадженнях №№0000020, 0000005, 0000079 відбулась після обшуку Генеральною інспекцією Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №0000025 від 03 лютого 2017 року. ОСОБА_7, перебуваючи на посаді військового прокурора Харківського гарнізону, у порушення вимог статей 36, 37, 39 КПК України, Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення та пунктів 3.1, 6 наказу Генерального прокурора України від 19 грудня 2012 року №4гн «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», з 23 жовтня 2016 року по 02 лютого 2017 неналежно виконав свої службові обов'язки, що сприяло незаконній зміні обвинувачення в суді, втраті речових доказів у загальному розмірі 100 тис. грн. та 3850 доларів США.

В матеріалах справи наявні копії наказів про розподіл службових обов'язків між прокурорсько- слідчими працівниками військової прокуратури Харківського гарнізону від 10 серпня 2016 року №32 та від 03 січня 2017 року №2, відповідно до приписів яких ОСОБА_7 як військовий прокурор Харківського гарнізону відповідав, зокрема, за загальну організацію роботи та контроль виконання; організацію нагляду за обліком кримінальних правопорушень; організацію нагляду за додержанням законів у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання державного обвинувачення, оскарження незаконних судових рішень та здійснення інших повноважень з цих питань; нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях, які набули значного суспільного резонансу про тяжкі та особливо тяжкі кримінальні правопорушення; у випадках, передбачених КПК України, здійснення заміни прокурорів - процесуальних керівників.

Таким чином, ОСОБА_7, відповідно до покладених на нього функцій, відповідав за організацію та координацію усієї діяльності військової прокуратури. Він мав здійснювати контроль за дотриманням його підлеглими працівниками вимог законодавства під час здійснення їх службових обов'язків та виконання відповідних доручень.

Позивачем фактично не спростовуються обставини, встановлені та зазначені Комісією в спірному рішенні, втім винним останній себе не визнає, оскільки вважає, що службові обов'язки по організації нагляду за здійсненням процесуального керівництва на стадії досудового розслідування та за досудовим слідством у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури, підтриманням державного обвинувачення, оскарження незаконних судових рішень та здійснення інших повноважень з цих питань були покладені тільки на його першого заступника ОСОБА_9

Однак, Суд критично сприймає зазначені доводи, оскільки у відповідності до вищенаведених наказів від 10 серпня 2016 року №32 та від 03 січня 2017 року №2 про розподіл службових обов'язків на ОСОБА_5 був покладений загальний обов'язок бути відповідальним за організацію та координацію усієї діяльності військової прокуратури Харківського гарнізону.

Таким чином, Суд погоджує твердження відповідача стосовно того, що у період з 23 жовтня 2016 року по 02 лютого 2017 року військовий прокурор Харківського гарнізону ОСОБА_7 неналежно виконував службові обов'язки щодо контролю за якістю здійснення процесуального керівництва на стадії досудового розслідування та судового розгляду, здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, в тому числі у формі процесуального керівництва ним, нагляду та контролю при розслідуванні кримінальних проваджень, перевірки стану збереження речових доказів та тимчасово вилученого майна.

Суд також враховує доводи позивача, наведені в якості обґрунтування відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, стосовно обставин своєчасного виявлення та припинення саме ним умисних злочинів, вчинених ОСОБА_10, та звільнення вказаної особи з органів військової прокуратури. Так, позивач посилається на проведення відповідних оперативних нарад щодо стану досудових розслідувань у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури, прийняття рішень щодо застосування заходів до ОСОБА_10 через неналежне виконання ним службових обов'язків (позбавлення щомісячних премій, письмове повідомлення керівництва тощо).

Однак, колегія суддів зазначає, що підставою притягнення ОСОБА_5 до відповідальності стали обставини нездійснення ним належного загального контролю за діяльністю підпорядкованих працівників, що призвело до настання описаних вище подій з відповідними наслідками. Тобто факт вчинення безпосередньо ОСОБА_10 під час виконання своїх службових завдань умисних та протиправних дій, як на то вказує позивач, не звільняє позивача від відповідальності за нездійснення належного контролю за діяльністю підпорядкованої особи навіть за умови самостійного виявлення цих порушень.

Також колегія суддів вважає безпідставним та необґрунтованим посилання ОСОБА_5 на приписи Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 06 грудня 2017 року №343 в частині порушення строків накладення на нього дисциплінарного стягнення, оскільки порядок та процедура дисциплінарного провадження у відношенні прокурорів, в тому числі і строки накладення дисциплінарних стягнень, врегульовано Законом №1697-VII.

У відповідності до ч. 4 ст. 48 Закону №1697-VII рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Таким чином, Суд вважає, що Комісією дотримано строки накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

До того ж, щодо доводів позивача про те, що Комісією при прийнятті спірного рішення не враховано зразкове виконання ним службових обов'язків на посаді військового прокурора Харківського гарнізону протягом 2016 року та наявність відповідних відзнак і заохочень, колегія суддів зазначає, що Комісія відповідно до діючого законодавства наділена дискреційними повноваженнями під час здійснення дисциплінарного провадження, що дозволяє вказаному органу на власний розсуд визначати вид дисциплінарного стягнення в залежності від скоєного прокурором дисциплінарного проступку та застосовувати до прокурорів обране ним дисциплінарне стягнення.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, Суд приходить до висновку, що обраний Комісією вид застосованого до ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення відповідає характеру вчиненого ним проступку.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що рішення від 20 грудня 2017 року №354дп-17 прийнято Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 266, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1; 61052, АДРЕСА_1) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (, 04050, м. Київ, вул. Мельникова, б. 81-Б) про визнання незаконним та скасування рішення від 20 грудня 2017 року №354дп-17 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді догани - відмовити.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 20 лютого 2018 року.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа

О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх