Справа № 809/228/18
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2018 р. Справа № 809/228/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу з 07.05.2003 року призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням загального страхового стажу роботи 20 років 3 місяці 8 днів. Після призначення пенсії позивач продовжував працювати в Російській Федерації, з 25.05.2006 по 17.11.2012 на ТзОВ "Лідер", з 27.01.2012 по 03.12.2013 на ТзОВ "Інтегра-Буріння" та з 04.12.2013 по 18.05.2016 на ТзОВ "Оренбургтехсервіс", які розташовані в районах Крайньої Півночі. Враховуючи відомості трудової книжки щодо роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, позивач просить суд визнати протиправною відмову Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в зарахуванні стажу та перерахунку пільгового стажу, як працюючому в районах Крайньої Півночі, зобовязати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу для призначення пенсії періоди роботи на території Російської Федерації та здійснити перерахунок пільгового обчислення страхового стажу за періоди роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі з часу подання необхідних документів з розрахунку один рік за один рік і шість місяців.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 22.02.2018 року. Щодо заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просив суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що стаж роботи, набутий на території будь-якої з держав учасниць Угоди від 13 березня 1992 року, та заробітна плата за цей період, враховуються лише при призначенні пенсії. У звязку із цим, підстав у Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, продовжити виплату пенсії, призначеної Пенсійним Фондом Російської Федерації немає, оскільки пенсія позивачу призначена з урахуванням періодів роботи після призначення пенсії по інвалідності, що непередбачено Угодою від 13 березня 1992 року.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги та відзив на позовну заяву, встановив наступне.

Згідно частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію по інвалідності, яка була призначена з 07.05.2003 року згідно Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" з урахуванням загального страхового стажу роботи 20 років 3 місяці 8 днів.

До стажу роботи позивачу зараховані наступні періоди роботи:

- 01.09.1973 - 19.07.1976 - навчання в професійно-технічному училищі № 7 м. Калуш;

- 10.11.1976 - 16.11.1978 - військова служба ;

- 27.03.1979-04.01.1981 - Калуське СУ-440 "Промавтоматика";

- 20.01.1981-27.07.1981 - Івано-Франківське спецрембудуправління;

- 11.08.1981-30.09.1992 - Нижньо-Одеське управління бурових робіт;

- 01.02.1993-09.04.1993 - Акціонерне обєднання "Пошук" ;

- 15.04.1993 - 14.07.1994 - Нижньо-Одеське управління бурових робіт;

- 26.09.1996 - 25.03.1997 - допомога по безробіттю.

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати на території Російської Федерації, з 25.05.2006 по 17.11.2012 на ТзОВ "Лідер", з 27.01.2012 по 03.12.2013 на ТзОВ "Інтегра-Буріння" та з 04.12.2013 по 18.05.2016 на ТзОВ "Оренбургтехсервіс", які розташовані в районах Крайньої Півночі, що підтверджується копією трудової книжки виданої на імя позивача (а.с.14-18).

На звернення позивача щодо зарахування до страхового стажу період роботи на території Російської Федерації, з 25.05.2006 по 17.11.2012 на ТзОВ "Лідер" та з 27.01.2012 по 03.12.2013 на ТзОВ "Інтегра-Буріння", розташовані в районах Крайньої Півночі, який він здобув після призначення пенсії по інвалідності, Калуським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області листом від 21.12.2017 № 655/С-15 у такому зарахуванню відмовлено (а.с12).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Також, вищенаведеною нормою визначено, що застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що перерахунок пенсії проводиться за умов, що фізична особа є застрахованою, продовжувала працювати після призначення (попереднього перерахунку) пенсії та за наявності страхового стажу не менше як 24 місяці.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою. Розмір пенсії за Угодою обчислюють із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Наведені положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії, а не її перерахунку та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Водночас відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є: громадяни України, які працюють за межами України, - на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Частиною другою вказаної статті визначено, що особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, але не менше одного року. Таким чином, громадяни України, які працюють за межами України, мають право брати добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування шляхом укладення відповідного договору та сплати ними єдиного внеску.

Враховуючи вищенаведене, суд робить висновок, що перерахунок пенсії громадянам України, які працюють за межами України, відповідно до положень частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" можливий у разі їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 не надав жодного доказу на підтвердження того, що ним у добровільному порядку самостійно, чи підприємствами на яких він працював протягом часу, який просить зарахувати для перерахунку пенсії, у встановленому законом порядку сплачувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 19.05.2015 у справі № К/800/2087/14.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що Калуським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області правомірно відмовлено ОСОБА_1 в зарахуванні стажу та перерахунку пільгового обчислення страхового стажу роботи, як працюючому в районах Крайньої Півночі, оскільки позивач страхові внески за законодавством України не сплачував, а набутий ним стаж не є страховим та не дає права на перерахунок пенсії.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, вул. Н. Яремчука, 28, с. Нижній-Струтинь, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, 77620) до Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (, вул. Біласа і Данилишина, 2, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300) про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.