Справа № 2а-6589/09/1570
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2018

Київ

справа № 2а-6589/09/1570

провадження №К/9901/4722/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.

секретар судового засідання - Слободян О.М.

учасники справи:

позивач - Державне підприємство "Морський торгівельний порт "Южний"

представник - Беренштейн І.О.

відповідач - Державна інспекція з контролю за цінами в Одеській області

розглянувши у відкритому судового засіданні касаційну скаргу ДП "Морський торгівельний порт "Южний" на постанову Одеського окружного адміністративного суду . від 28.05.2015 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015 у справі № 2а-6589/09/1570 за позовом ДП "Морський торгівельний порт "Южний" до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Морський торгівельний порт «Южний» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати припис від 05.02.2009 року №26 про виконання вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін, винесений Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області стосовно державного підприємства «Морський торгівельний порт «Южний»; рішення від 11.02.2009 року №53 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, прийняте Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області стосовно ДП «МТП «Южний».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що доводи Інспекції про порушення позивачем п.2.2 Положення про Інспекцію державного портового нагляду морського торговельного порту України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 18.10.2000 р. № 574, а також постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 959 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення», постанови Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 р. № 955 «Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», а також постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2007 р. № 297 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» не ґрунтуються на обставинах справи. Посилаючись на те, що тарифи оплати послуг за оформлення приходу та відходу суден в інспекції державного портового нагляду не визначені ані постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2000 року №1544 «Про портові збори» (далі - Положення про портові збори), ані наказом Міністерства транспорту України від 27.06.1996 року №214 «Про затвердження Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України» (далі - Збори і плати за послуги), позивач вважає, що відповідно до п. 62 Зборів і плат за послуги, при наданні судновласникам інших послуг, не передбачених цими Зборами і платою, застосовуються вільні ціни відповідно до законодавства. Позивач вважає, що корабельний, канальний, якірний та причальний збори є цільовими портовими зборами відповідно до ч.1 ст.84 Кодексу торговельного мореплавства України, тому використання портом коштів від цих зборів для покриття вартості послуг інспекції державного портового нагляду з оформлення приходу/відходу суден та утримання інспекції не можливе.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2015року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 року скасовано.

Прийнято нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнано протиправним та скасовано припис від 05.02.2009р. № 26 в частині зобов'язання переглянути тарифи на послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення та приведення їх у відповідність з Порядками формування тарифів, затверджених постановами Кабміну України від 10.07.2006р. № 955, та від 12.07.2006р. № 959, погодивши розрахунки планових витрат з Держінспекцією цін в порядку, передбаченому наказом Мінекономіки України від 07.03.2007р. № 67.

В решті позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з того, що оформлення приходу суден у порт та виходу з нього не є послугою, при наданні якої застосовуються вільні ціни, як це передбачено ст.62 Зборів і плати. Тому у інспекції державного портового нагляду відсутні повноваження встановлювати або справляти додаткові збори, не передбачені законодавством.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що корабельний, канальний, якірний та причальні збори являють собою плату за послуги, що надаються портами судновласникам щодо безпечного входу суден в порт, стоянки в порту та виходу з нього, тому не мають своїм цільовим призначенням покриття вартості послуг інспекції державного портового нагляду. Оскільки державою ціни на послуги щодо входу суден в порт та їх виходу не встановлювались, відповідно до п.62 Зборів і плати за послуги портом правомірно застосовані вільні ціни. Крім того вказує, що відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення порушення строки застосування адміністративно-господарських санкцій.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 січня 2016 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги касаційної скарги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області проведено перевірку щодо дотримання ДП "Морський торгівельний порт "Южний" у період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року порядку застосування тарифів за послуги у морських портах, за результатами якої 30.01.2009р. складено акт №000081

Перевіркою встановлено, що в порушення п.2.2 Положення про Інспекцію державного портового нагляду морського торговельного порту України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 18.10.2000 р. № 574 за оформлення приходу та відходу суден в інспекцією портового нагляду (ІДПН) стягується плата згідно місцевих тарифів, затверджених начальником порту. Необґрунтовано отримана портом додаткова виручка за перевіряємий період складає 94 711,84 грн., яка відповідно до ст.14 Закону України "Про ціни і ціноутворення" підлягає вилученню до бюджету.

05 лютого 2009 року Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області складено припис №26, яким від ДП "МТП "Южний" вимагається в місячний термін усунути порушення щодо неправомірного стягнення плати за оформлення приходу та виходу суден в інспекції портового нагляду, а також переглянути тарифи на послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення та привести їх у відповідність з діючими Порядками формування тарифів, затвердженими постановами Кабміну України від 10.07.2006р. №955, та від 12.07.2006р. № 959, погодивши розрахунки планових витрат з Держінспекцією цін.

11 лютого 2009 року на підставі акту перевірки відповідачем прийнято рішення №53 про вилучення у ДП "МТП "Южний" в дохід бюджету 94711,84 грн. та стягнення штрафу в розмірі 189423,68 грн.

Правовий статус позивача, як морського порту, визначено ст.73 Кодексу торгового мореплавства України, як державного транспортного підприємства, призначеного для обслуговування суден, пасажирів і вантажів на відведених порту території і акваторії, а також перевезення вантажів і пасажирів на суднах, що належать порту.

Для забезпечення безпеки мореплавства на морські порти покладено відповідні функції, однією з яких згідно зі ст.75 КТМ України є забезпечення безпечного руху в портових водах, безпечної стоянки та обробки суден.

Відповідно до ст. 86 КТМ України державний нагляд за мореплавством у порту здійснює капітан морського торговельного (морського рибного) порту, який підпорядкований Мінтрансу (Міністерству рибного господарства України) і очолює Інспекцію портового нагляду. Капітан морського торговельного (морського рибного) порту діє відповідно до Положення про капітана морського торговельного (морського рибного) порту, що затверджується Мінтрансом (Міністерством рибного господарства України).

Інспекція портового нагляду створюється Мінтрансом (Міністерством рибного господарства України) і діє відповідно до Положення про інспекцію державного портового нагляду, що затверджується зазначеними органами.

У морських портах капітан порту і Інспекція портового нагляду, яку він очолює, входять до складу порту.

Функції капітана морського порту визначені у статті 88 КТМ. До таких функцій, зокрема, належать нагляд за дотриманням вимог щодо порядку заходження суден у порт і виходу з порту та оформлення приходу суден у порт і виходу з порту.

Згідно з п. 1.2 Положення про Інспекцію державного портового нагляду морського торговельного порту України затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 18.10.2000 N 574 (чинне на момент виникнення спірних правовідносин) Інспекція портового нагляду є структурним підрозділом служби капітана порту і здійснює державний нагляд за безпекою судноплавства в порту.

Одним із обов'язків Інспекції портового нагляду відповідно до пункту 2.2 Положення про інспекцію є оформлення прибуття суден у порт і виходу з порту в порядку, установленому Мінтрансом.

За кожний вхід у порт і вихід з нього для певних груп суден нараховується передбачений статтею 84 КТМ корабельний збір, ставки якого установлені Положенням про портові збори.

Наказом Мінтрансу України № 214 від 27.06.1996 року (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) «Про затвердження Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України» затверджені Збори і плата, якими визначені розміри ставок лоцманського, швартовного зборів та збору за користування послугами служби регулювання руху суден, супервайзерської винагороди, плати за роботу буксирів при швартовних операціях, за користування плавзасобами та агентські послуги. Ці збори і плата справляються у морських портах із суден закордонного плавання і плавучих споруд, що плавають під Державним прапором України та іноземним прапором.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що оформлення прибуття суден у порт і виходу з порту - це законодавчо визначена функція капітана морського порту, який є посадовою особою, уповноваженою на здійснення державного нагляду за мореплавством у морському торговельному порту України.

Оформлення приходу суден у порт та виходу з нього не є послугою, при наданні якої застосовуються вільні ціни, як це передбачено у пункті 62 Зборів і плати.

За кожний вхід суден у порт та вихід з порту нараховується корабельний збір у визначеному Положенням про портові збори розмірі.

Встановлення портом будь-якої іншої плати за оформлення прибуття суден у порт та вихід з нього законодавством не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 04.11.2014р. при розгляду справи № 21-374а14.

Отже, дії позивача стосовно встановлення плати за оформлення приходу та виходу суден є протиправними, а тому припис Державної інспекцією з контролю за цінами в Одеській області від 05 лютого 2009 року №26 в частині вимог усунути порушення щодо неправомірного стягнення плати за оформлення приходу та виходу суден в інспекції портового нагляду є правомірним та скасуванню не підлягає.

Проте при вирішенні позовної вимоги з приводу скасування рішення про застосування економічних санкцій № 53 від 11 лютого 2009 року, колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши оскаржувані позивачем рішення відповідача, суд вважає за своєю правовою природою останнє є рішенням про застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст.238 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» № 507-ХІІ (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Виходячи із змісту частини першої статті 238 Господарського кодексу України, санкції, передбачені за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, є адміністративно-господарськими санкціями.

Таким чином, фінансові санкції, передбачені статтею 14 Закону України "Про ціни та ціноутворення", є адміністративно-господарськими санкціями.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 250 Господарського кодексу України, згідно із якою адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Колегія суддів зазначає, що контролюючий орган при виявленні факту порушення суб'єктом господарської діяльності встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, мав дотримуватися наведених положень законодавства, у зв'язку з чим повинен був прийняти рішення про застосування такого виду адміністративно-господарських санкцій, як фінансові санкції, виключно протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше одного року з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Закінчення встановленого статтею 250 Господарського кодексу України строку виключає застосування таких санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності за вчинене ним порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як встановлено судом, оскаржуване рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін № 53 прийнято 11.02.2009.

Згідно розрахунку суми необґрунтовано отриманої виручки за рахунок неправомірного стягнення ДП "МТП "Южний" з судновласників плати за отримання приходу та відходу суден за період з 01.01.2008 по 31.12.2008, який є додатком до акту від 30.01.2009 № 000081, за період до 11.02.2008 року (де сплив річний строк застосування фінансових санкцій) позивачем отримано відповідну плату в сумі 16473,54 грн.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області від 11.02.2009 року № 53 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін підлягає скасуванню в частині застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін стосовно ДП "Морський торгівельний порт "Южний" в частині вилучення до Державного бюджету суми 16473,54 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 32947,08 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ

Касаційну скаргу Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Южний" задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 року та Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року скасувати в частині відмови в позові щодо визнання протиправним та скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області від 11.02.2009 року № 53 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін стосовно ДП "Морський торгівельний порт "Южний" на суму 16473,54 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 32947,08 грн.

Ухвалити у вказаній частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області від 11.02.2009 року № 53 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін скасувати в частині застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін стосовно ДП "Морський торгівельний порт "Южний" в частині вилучення до Державного бюджету суми 16473,54 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 32947,08 грн.

В решті постанову Одеського апеляційного адміністративного суду залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

____________

____________

_____________

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду

Повне судове рішення складено 28.02.2018