Справа № 812/1682/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року справа №812/1682/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Борисові А.А., за участю представника відповідача - Агурбаш О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Управління по забезпеченню та збуту продукції" на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року (повний текст складено 14 грудня 2017 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 812/1682/17 (суддя І інстанції - Секірська А.Г.) за позовом публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Управління по забезпеченню та збуту продукції" до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області про часткове скасування рішення від 24.03.2016 № 185/1302, -

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Управління по забезпеченню та збуту продукції" (далі - Позивач, ПАТ "Лисичанськвугілля" в особі ВП "Управління по забезпеченню та збуту продукції") до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області (далі - Відповідач, ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області) про часткове скасування рішення від 24.03.2016 № 185/1302.

В обґрунтування позову зазначено, що ВП "Управління по забезпеченню та збуту продукції" ПАТ "Лисичанськвугілля" постійно працює в умовах гострого дефіциту обігових коштів і має надзвичайно скрутне фінансову становище. Погіршення фінансового стану обумовлено проведенням на території Луганської та Донецької областей антитерористичної операції.

Рішенням відповідача від 24.03.2016 № 185/1302 до позивача застосовано штраф у розмірі 43322,11 грн за період з 01.10.2013 по 31.12.2014 (оскільки проведення антитерористичної операції розпочалось 14.04.2014, то періодом, що входить в ці межі можна вважати з 14.04.2014 до 31.12.2014, а сума застосованих штрафних санкцій становить 43 322,11 грн (період з 01.10.2013 до 31.12.2014) - 18 525,90 грн (період з 01.10.2013 по 14.04.2014) = 24 796,21 грн). А також рішенням застосовується штраф у розмірі 175 593,23 грн за період з 01.01.2015 по 29.02.2016 та пеня у розмірі 13 271,77 грн (оскільки проведення антитерористичної операції розпочалось 14.04.2014, то періодом, що входить в ці межі, можна вважати з 14.04.2014 по 29.02.2016, а сума пені становить 13271,77 грн (період з 01.10.2013 по 29.02.2016) - 2937,57 грн (період з 01.10.2013 по 14.04.2014) = 10334,20 грн). Отже, сума штрафних санкцій та пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску, нарахованого за період проведення АТО, становить 24 796,21 грн + 175 593,23 грн + 10 334,20 грн = 210 723,64 грн.

З посиланням на норми Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" позивач просив суд скасувати частково рішення відповідача від 24.03.2016 № 185/1302 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 210 723,64 грн.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 812/1682/17 позов залишено без розгляду на підставі ст.ст. 99, 100, 155 КАС України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції).

Позивачем подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким частково скасувати рішення від 24.03.2016 № 185/1302. В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу у якому висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, наголошуючи на законності постановленої судом ухвали.

Представник позивача у судове засіданні не зявився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 24.03.2016 ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області прийнято рішення № 185/1302 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до ВП "Управління по забезпеченню та збуту продукції" ПАТ "Лисичанськвугілля" застосовано штраф у розмірі 43322,11 грн за період з 01.10.2013 по 31.12.2014, у розмірі 175 593,23 грн за період з 01.01.2015 по 29.02.2016 та нараховано пеню в розмірі 13271,77 грн, всього - 232 187,11 грн (арк.спр.15).

Зазначене рішення отримано позивачем 31.03.2016, що підтверджується вхідним штампом підприємства вх. № 265 (арк.спр. 15) та визнається позивачем.

04.04.2016 позивачем подано скаргу № 243 до Головного управління ДФС у Луганській області на рішення № 185/1302 від 24.03.2016 (арк. спр. 63-65).

ГУ ДФС у Луганській області рішенням від 06.05.2016 № 219/10/12-32-10-01-01-09 зазначену скаргу залишено без задоволення.

У подальшому позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 18.05.2016 № 348 у якій просив скасувати рішення ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області № 185/1302 та скасувати рішення від 06.05.2016 № 219/10-12-32-10-01-09 ГУ ДФС у Луганській області про результати розгляду скарги (арк. спр.52-55).

Державна фіскальна служба рішенням 13.06.2016 № 13131/6/99-99-11-02-02-25 залишело без задоволення скаргу позивача від 18.05.2016 № 348, а рішення № 185/1302 - без змін (арк. спр. 56-57).

Вищезазначене рішення позивач отримав 21.06.2016 (арк. спр. 56).

Враховуючи, що позивач скористався своїм правом на адміністративне оскарження Рішення № 185/1302 строк для звернення до суду почав свій перебіг відповідно до частини четвертої статті 99 КАС України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції).

Таким чином, строк звернення до суду з даним адміністративним позовом у відповідності до вимог частини четвертної статті 99 КАС України сплинув 21.07.2016, тоді як з адміністративним позовом позивач звернувся 13.11.2017 (арк.спр. 3), тобто з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до статті 100 КАС України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї документів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 КАС України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції) суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

В той же час, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Матеріали справи таких доказів не містять.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи представника позивача на тяжкий фінансовий стан підприємства, як на підтвердження неможливості сплати судового збору, оскільки позивач мав можливість скористатися правом звернення з клопотанням про зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат.

Враховуючи те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень - 21.06.2016, а доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом ним не надано, суд першої інстанції дійшов до висновку, що адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Управління по забезпеченню та збуту продукції" до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області про часткове скасування рішення від 24.03.2016 № 185/1302 підлягає залишенню без розгляду.

Суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно - правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків, оскільки строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, адже після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за захистом прав та охоронюваних законом інтересів, відповідні правовідносини набувають статусу стабільних.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що термін «платник податків» застосовується висключно до правовідносин, що виникають у сфері оподаткування, таким чином строк у 1095 днів для звернення до суду з оскарженням рішення контролюючого органу застосовується до рішень контролюючих органів, що стосуються прав та обов'язків платників податків. В даному конкретному випадку позивач оскаржує рішення органу доходів і зборів, яке не має відношення до оподаткування.

За приписами пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з вирішенням яких пов'язаний спір у справі.

Суд вважає не приймає, як помилкове, посилання апелянта на лист Вищого адміністративного суду від 10.02.2011 року за № 203/11/13-11. Вищезазначений лист є рекомендацією (оскільки не є нормативно-правовим актом), яка надана судам щодо набрання чинності Податковим кодексом України.

Оскаржуване рішення відповідачем прийнято у відповідності до вимог частини 10 та пункту 2 частини 11 статі 25 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Як зазначалось вище вказані правовідносини, відповідно до приписів пункту 1.3 статті 1, не регулюється Податковим кодексом України.

При викладених обставинах, суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Управління по забезпеченню та збуту продукції" на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 812/1682/17 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 812/1682/17- залишити без змін.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок