Справа № 803/126/18
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року ЛуцькСправа № 803/126/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся в суд з позовом до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - Локачинське об'єднане управління ПФУ, відповідач) про визнання дій протиправними щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років та зобов'язання провести перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ згідно з довідкою прокуратури Волинської області від 22.03.2016 року № 18-167 щодо розміру місячного заробітку за посадою слідчого прокуратури, з якої позивач вийшов на пенсію, з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку без обмеження граничного розміру пенсії, починаючи з липня 2017 року та виплатити різницю у розмірі пенсії за минулий час за останніх 12 місяців, що передбачено частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, з часу звернення за перерахунком, тобто листопад 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу з 15.02.2002 року відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ призначено пенсію як слідчому прокуратури за вислугу років, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку. У листопаді 2017 року позивач звернувся до Локачинського об'єднаного управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку з 01.11.2017 року без обмеження граничного розміру пенсії, на підставі довідки прокуратури Волинської області від 22.03.2016 року № 18-167, та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час. Однак відповідачем у проведенні перерахунку пенсії було відмовлено з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213. Зазначив, що норми, закріплені у вищевказаному Законі, стосуються призначення, а не перерахунку пенсій, вказані процедури є різними за змістом і механізмом їх проведення. На думку позивача, до спірних правовідносин слід застосовувати частини тринадцяту та вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», що діяв станом на день призначення пенсії.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнала, посилаючись на те, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІ передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру». Оскільки до 01.06.2015 року не прийнято закону, що стосувався в усіх видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій, відтак положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02.03.2015 року № 213-VІІ стосуються порядку призначення та перерахунку пенсій прокураторам, у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення. Крім того, вказує на те, що Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а тому не має зворотної дії в часі. Частиною двадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак, на даний час Кабінетом Міністрів України не прийнято жодного нормативного акту з питань перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури. Враховуючи наведене, рішення про відому в перерахунку пенсії позивачу прийнято виключно у відповідності з нормами чинного законодавства. У зв'язку з чим просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02.02.2018 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі пункту 2 частини першої, частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.02.2002 року перебуває на обліку в Локачинському об'єднаному управлінню ПФУ та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ у розмірі 90 % від суми місячного заробітку.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року № 1013 відбулося підвищення заробітної плати працівників прокуратури, у зв'язку з чим прокуратурою Волинської області 22.03.2016 року позивачу видано довідку № 18-167, згідно якої фактична заробітна плата за посадою слідчого прокуратури з 01.12.2015 року складає 13168,24 грн (а.с. 11).

01.11.2017 року (вх. від 06.11.2017 року) ОСОБА_1 звернувся до Локачинського об'єднаного управління ПФУ із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років з 01.10.2017 року у зв'язку із збільшенням заробітної плати працівникам прокуратури на відповідній посаді та у зв'язку з відновленням виплат пенсій працюючим пенсіонерам, надавши довідку прокуратури Волинської області від 22.03.2016 року № 18-167 (а.с. 135).

Листом від 16.11.2017 року відповідач повідомив позивача про те, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що з 01.06.2015 року, у зв'язку з тим, що не було ухвалено Закон стосовно призначення всіх пенсій на загальних підставах, норми щодо призначення пенсій, зокрема, згідно Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність. Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Оскільки на теперішній час Кабінетом Міністрів України не визначено порядок проведення перерахунку пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру», тому відсутні підстави на проведення перерахунку пенсії згідно наданої довідки прокуратури Волинської області про заробітну плату від 22.03.2016 року № 18-167 (а.с. 17).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

На час призначення позивачеві пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції цього Закону, яка діяла станом на дату призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною тринадцятою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ було передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VІІ частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ викладено в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». Вказаний Закон згідно пункту 1 Прикінцевих положень набрав чинності 01.01.2015 року.

Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, «Про прокуратуру».

15.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ. Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015 року.

Таким чином, на час прийняття постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року № 1013, з прийняттям якої позивач пов'язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (01.11.2017 року) положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Що стосується правового регулювання перерахунку пенсії за Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, то згідно з частиною тринадцятою статті 86 цього Закону пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ (в редакції Закону України від 28.12.2014 року № 76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії за вислугу років (01.11.2017 року) положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (крім частин третьої, четвертої, шостої, одинадцятої) втратили чинність згідно із Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ. Визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року № 1013 підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури. Водночас положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 не містить.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, відтак він не має підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VІІ, якими частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ та частину двадцяту ї статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року 1-рп/99 цей суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Кабінетом Міністрів України будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому Локачинське об'єднане управління ПФУ, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, а потім - частиною двадцятою статті 86 статті 20 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2018 року у справі № К/9901/5338/18.

Щодо посилань позивача на правову позицію Верховного Суду України, висловлену, зокрема, у постановах від 10.12.2013 року (справа № 21-348а13), а також від 17.12.2013 року (справа № 21-445а13) слід відзначити, що висновки, яких дійшов Верховний Суд України у цих справах зроблено за інших фактичних обставин і правового регулювання спірних відносин. З часу призначення позивачу пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ у сфері пенсійного забезпечення працівників прокуратури відбулися суттєві законодавчі зміни, зокрема в частині перерахунку вже призначених пенсій.

Також суд звертає увагу на те, що в період з 01.04.2015 року по 01.10.2017 року позивачу як працюючому пенсіонеру було припинено виплату пенсії на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII. Із заяви від 01.11.2017 року вбачається, що позивач звертався до відповідача щодо перерахунку пенсії, починаючи з 01.10.2017 року (а.с. 135). Оскільки ОСОБА_1 не отримував пенсію у вказаний період, тому і підстави для перерахунку і виплати різниці у розмірі пенсії за минулий час відсутні.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 243-246, 250, 263 КАС України, на підставі Закону України «Про прокуратуру», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко