Справа № 752/13986/17
Суддя: Ладиченко С. В.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/93/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Ладиченко С.В.

за участю секретаря - Мороз О.С.

за участю позивача ОСОБА_1., представника відповідача Колодій К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та перерахунок пенсії.

Позивач, з урахуванням уточнення своїх позовних вимог(а.с.45-47), просить суд:

1) Поновити їй строк звернення до суду;

2) Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови їй у проведенні перерахунку пенсії як державному службовцю з 01.04.2014 відповідно до Закону України «Про державну службу» (в редакції від 23.0.,2014) враховуючи «інші виплати» зазначені у довідці № 07-17/376 від 05.03.2014 Київського апеляційного господарського суду про складові заробітної плати;

3) Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок призначеної їй пенсії державного службовця з 05.03.2014 відповідно до Закону України «Про державну службу» ( в редакції від 23.02.2014) в розмірі 80 % сум заробітної плати з урахуванням сум зазначених у довідці № 07-17/376 від 05.03.2014 про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24місяці роботи), а саме «інші виплати» у розмірі 30503, 91 грн. з яких нараховувались та сплачувались страхові внески на загальнообов'зкове державне соціальне (пенсійне) страхування.

4 )Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести виплату пенсії з 05.03.2014 у розмірі 80 % сум заробітної плати з урахуванням сум зазначених у довідці № 07-17/376 від 05.03.2014, а саме «інші виплати» (індексація, допомога на оздоровлення, допомога на соціально-побутові потреби, грошова винагорода державному службовцю за сумлінну безперервну працю), враховуючи здійснені виплати.

У мотивування позовних вимог вказує, що працювала на посаді головного спеціаліста Київського апеляційного господарського суду.

У зв'язку з тяжкою хворобою їй було встановлено 3 групу інвалідності з грудня 2012 р. з особливими умовами праці, а з 25.02.2014 р. встановлено 2 групу інвалідності з особливими умовами праці.

В подальшому вона вийшла на пенсію по інвалідності 2 групи відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723- XII (в редакції станом на 23.02.2014).

Під час оформлення пенсії нею було подано до Управління Пенсійного фонду України Голосіївського району міста Києва довідку Київського апеляційного господарського суду № 07-17/376 від 05.03.2014 про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), яка надавалась для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та довідку № 07- 17/375 від 05.03.2014 року про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (копія додається).

З 05 березня 2014 року вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Голосіївського району міста Києва (реорганізовано в Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1055 "Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України") та отримує пенсію по інвалідності 2 групи, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІ від 16.12.1993 у розмірі 80% від суми заробітної плати.

Обчислення розміру пенсії що вона отримує було здійснено на підставі поданих довідок з останнього місця роботи, виданих Київським апеляційним господарським судом 05.03.2014 № 07-17/375 про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, винагороду за вислугу років) та № 07-17/376 про складові заробітної плати (надбавки за останні 24 календарні місяці роботи або будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією).

У листопаді 2016 року їй стало відомо, що при нарахуванні пенсії УПФ України Голосіївського району міста Києва не було враховано з наданої довідки № 07-17/376 від 05.03.2014 складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 місяці роботи), а саме «інші виплати» у розмірі 30503, 91 грн.

30.01.2017 року вона направила заяву до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просила про перерахунок пенсії з 01.04.2014 згідно довідки № 07-17/376 від 05.03.2014 Київського апеляційного господарського суду про складові заробітної плати, яка надавалась нею для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», та просила включити до розрахунку «інші виплати». Зазначена заява отримана відповідачем 06.02.2017 р.

Листом від 10.02.2017 року Правобережне об'єднане УПФУ в м. Києві відмовило їй у перерахунку пенсії на підставі моєї заяви, посилаючись на те, що з 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-УІІ, яким передбачено новий порядок та умови призначення пенсії державним службовцям.

Позивач важає дії відповідача протиправними оскільки матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація входять до системи оплати праці державного службовця, а, отже, відповідачем безпідставно не включено до розрахунку пенсії позивача допомогу на оздоровлення, допомогу та соціально-побутові потреби, індексацію та грошову винагороду державному службовцю за сумлінну безперервну працю.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що вона є інвалідом II групи, обмежена у пересуванні, лікувалась, з січня 2015 року, їй встановлено інвалідність 2 групи безстроково, не має спеціальних знань щодо методики нарахування пенсії, не могла передбачити дій відповідача, просить поновити їй строк звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні всановлено, щоз 05 березня 2014 року позивач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності 2 групи, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІ від 16.12.1993 у розмірі 80% від суми заробітної плати.

30.01.2017 року позивач направила заяву до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просила здійснити перерахунок її пенсії з 01.04.2014 року згідно довідки № 07-17/376 від 05.03.2014 Київського апеляційного господарського суду про складові заробітної плати, яка надавалась мною для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», та просила включити до розрахунку «інші виплати». Зазначена заява отримана відповідачем 06.02.2017 р.

Листом від 10.02.2017 року Правобережне об'єднане УПФУ в м. Києві відмовило їй у перерахунку пенсії.

Такі дії відповідача суд вважає правомірними. Так 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу від 10 грудня 2015 року» № 889-УІІІ, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року. Порядок призначення таких пенсій затверджено постанову Кабінету Міністрів України від 19.2016 року № 622 «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка застосовується починаючи з 1 травня 2016 року.

Згідно зі ст. 90 Закону України «Про державну службу» Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.201 6р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст.90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року з 01.05.2016р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-УІІІ від 10 грудня 2015 року втратив чинність Закон № 3723 крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах10 і 12 нього розділу.

Згідно з пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу» № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» тимчасово, по 31 грудня 2016 року:

-пенсії/щомісячне довічне грошове утримання особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють напосадах державної служби в державних органах, визначених Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-УІІІ "Про державну службу", а також на посадах та на умовах, передбачених Законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", не виплачуються;

-у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особам відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-ХІІ "Про державну службу" (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше ніж 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2017 р. пенсія, призначена відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-ХІІ "Про державну службу" , у період роботи на посадах державної служби в державних органах, визначених Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-УІІІ "Про державну службу", а також на посадах та на умовах, передбачених Законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".Після звільнення з роботи виплата пенсії поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2016 р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-УІІІ "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу":

-мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

-займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-УІП "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:

чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.;

жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливостіпроведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне/довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу»(редакція від 14.10.2014 р.) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службовий обов'язків.Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю.

Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань.

Отже, обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону здійснюється з урахуванням вищезазначених складових заробітної плати державного службовця. Такі види виплат, як матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога на оздоровлення, грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, індексація не включаються до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 року за №5-1 затверджено форму довідки про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону, а не які враховуються при обчислені пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». В зазначеній довідці в графі "Інші виплати" вказуються усі інші види виплат, що були нараховані та виплачені державному службовцю у відповідний період, з обов'язковим зазначенням найменування цих виплат (розшифруванням) в рядку під назвою "Інші виплати".

До Закону України "Про державну службу" та постанови Кабінету Міністрів України " Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії " від 31.05.2000 р. № 865 не вносилось змін щодо розширення переліку складових заробітної плати державного службовця, які враховуються для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Стаття 1 Закону України «Про оплату праці»визначає заробітну плату яквинагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 2 цього Закону, яка визначає структуру заробітної плати, не містить вказівки на те, що матеріальна допомога входить до структури заробітної плати.

У зазначеній нормі Закону відсутнє таке поняття як матеріальна допомога. Матеріальні виплати, зазначені в цій нормі, і матеріальна допомога це не ідентичні поняття, а тому законних підстав для віднесення матеріальної допомоги до складу (структури) заробітної плати державного службовця немає.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №212 «Про затвердження Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків» визначено, що грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків (далі - грошова винагорода) видається особам, які пропрацювали безперервно на посадах державних службовців в одному або кількох органах державної влади не менше ніж 10 років, один раз на п'ять років за умови зразкового виконання посадових обов'язків та відсутності порушень трудової дисципліни; з урахуванням щорічної оцінки виконання державним службовцем покладених на нього завдань та обов'язків.

Вищезазначеною постановою також встановлено, що витрати, пов'язані з видачею зазначеної грошової винагороди, здійснюються у межах коштів, передбачених на утримання відповідних органів державної влади.

Таким чином, матеріальна допомога та грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади носить разовий характер, та не є складовою частиною заробітної плати у розумінні частини 2 ст. 33 ЗУ «Про державну службу», а сам факт утримання із суми допомоги збору на обов'язкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати держаного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Таким чином для включення в розрахунок розміру пенсії таких виплат як надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат, та иншого немає підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливостіпроведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723.

Відмова відповідача у перерахунку позивачу розміру пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав або позбавленням його права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Суд також враховує й правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 ( v002p710-99 ) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України ( 254к/96-ВР) , здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України ( 384/2011 ) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У спірних правовідносинах Правобережне об?єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювало свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством.

Суд не може підміняти собою законодавчий орган, встановлюючи додаткові підстави для призначення пенсії своєю постановою там де вони не визначені законодавчим органом.

З огляду на викладені обставини, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи, що позивач є інвалідом II групи, обмежена у пересуванні, суд вважає за можливе поновити їй пропущений строк звернення до суду.

На підставі викладеного ст.ст. 72-72, 90 , 241-246, 250 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк позовної давності для звернення до суду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та перерахунок пенсії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіїіський районний суд м. Києва.

Повний текст судового рішення складений 26.02.2018 року.

Суддя: С.В. Ладиченко