Справа № 826/7264/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

20 лютого 2018 року м. Київ№ 826/7264/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., при секретарі судового засідання Кириллові М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача та третьої особи про закриття провадження у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛАДОПРОМ"

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі

третя особа ОСОБА_1

про скасування рішень та визнання недійсними свідоцтв,

за участі:

представника позивача - Лузан О.С. (довіреність від 26.01.2018 б/н),

представника відповідача - Саламова О.В. (довіреність від 02.02.2018 № 2434-03/68),

представника відповідача - Гуньковської М.Д. (довіреність від 02.02.2018 № 2434-03/64),

представника третьої особи - ОСОБА_5 (довіреність від 05.12.2014 за реєстр. № 1997),

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХЛАДОПРОМ" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі, третя особа - ОСОБА_1 про скасування рішень та визнання недійсними свідоцтва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2017 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 01.02.2018 представником третьої особи було подано клопотання про закриття провадження у справі, з огляду на те, що фактично предметом спору є право інтелектуальної власності позивача, за захистом якого позивач має право звернутись в порядку господарського або цивільного судочинства, а не адміністративного.

Представником відповідача у судових засіданнях 01.02.2018 та 20.02.2018 були подані клопотання про закриття провадження в адміністративних справах в яких викладено прохання закрити провадження у справі з огляду на те, що даний спір стосується визнання недійсним права власності на знак для товарів та послуг, тобто цивільного права, а отже, не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства і не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні 20.02.2018 підтримали клопотання про закриття провадження у справі та просили суд закрити провадження у справі.

Представник позивача заперечив проти закриття провадження у справі.

Верховний Суд України в постанові від 16.06.2015 № 21-227а15 у справа № 826/8805/14 за позовом компанії ГСХ Трейдмаркс Лімітед до Державної служби інтелектуальної власності України, третя особа - компанія Баядера Менеджмент Лімітед, про визнання протиправним та скасування рішення зазначив наступне: "Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У справі, що розглядається, спір стосується права власності на товарний знак, тобто цивільного права, а отже, суди дійшли помилкового висновку щодо вирішення його в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про реєстрацію знака для товарів і послуг та в наступному отримання заявником Свідоцтва України на знак для товарів і послуг подальше оспорювання права власності на вказаний знак має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Не обговорюючи питання правильності застосування судами норм Закону № 3689-ХІІ, колегія суддів вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції."

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Позивач у позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд скасувати рішення Державного Департаменту інтелектуальної власності за вих. № 8469/4 від 25.03.2010 щодо реєстрації знака для товарів і послуг за заявкою від 04.07.2008 № m2008 13204 та рішення Державного Департаменту інтелектуальної власності за вих. № 8470/4 від 25.03.2010 щодо реєстрації знака для товарів і послуг за заявкою від 04.07.2008 № m200813203.

З наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що за вказаними рішеннями були видані свідоцтва на знак для товарів і послуг від 26.04.2010 № 121585 та № 121586.

При цьому, як на обґрунтування позовних вимог позивач посилається не на факт порушення відповідачем процедури прийняття рішень щодо реєстрації знака для товарів і послуг, а на відсутність правових підстав для набування ТОВ "Три ведмеді" та в подальшому ОСОБА_1 права на знаки для товарів у послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" та "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Відповідно до частини першої та другої статті 494 Цивільного кодексу України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.

Частиною другою статті 495 Цивільного кодексу України встановлено, що майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що даний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства

Керуючись статтями 238, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛАДОПРОМ" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі, третя особа - ОСОБА_1 про скасування рішень та визнання недійсними свідоцтв.

2. Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду або місцевого господарського суду в залежності від складу учасників справи.

3. Копію ухвали направити учасникам справи.

Згідно з частиною першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов

Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2018.