Справа № 676/5361/17
Суддя: Швець О. Д.
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/5361/17
Номер провадження 2-а/676/28/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року м. Кам'янець-Подільський

Кам'янець-Подільського міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Швець О.Д.,

з участю секретаря Ксьондз Р.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчиняти певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації, просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у встановленні статусу члена сім'ї загиблого інваліда війни та видачі відповідного посвідчення; зобов'язати встановити статус члена сім'ї загиблого інваліда війни та видати відповідне посвідчення. В обґрунтування вимог вказує, що її чоловік ОСОБА_3 в силу вимог ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» віднесений до інвалідів війни та у зв'язку з тим, що чоловік був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, причини інвалідності та смерті пов'язана з Чорнобильською катастрофою. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер. 06.09.2017 р. відповідач відмовив за причиною відсутності підтверджуючих документів, які б свідчили, що підприємство, на якому працював чоловік, входило до складу Цивільної оборони. Відповідно до довідки від 27.01.1992 р. № 54, яка видана Смотрицьким автопідприємством № 2264, ОСОБА_3 був направлений водієм, приймав участь у перевезенні цементу від станції «Вільча» до аварійного реактора в період із 30.05.1986 р. по 11.06.1986 р., внаслідок чого ОСОБА_3 отримав захворювання, пов'язані з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується довідкою Хмельницької МСЕК від 24.10.2012 р. 08.11.2012 року ОСОБА_3 було видано посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської АЕС 1 категорії. П.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що до інвалідів війни відносяться особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Поширення зазначеного Закону на членів сім'ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

В суді представник позивача позов підтримала, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_3 не належить до ветеранів війни. ОСОБА_3 був встановлений статус громадянина, який постраждав внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, а в висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії на предмет встановлення причинного зв'язку захворювання не вказано, що захворювання, яке призвело до смерті, пов'язане з виконанням службових обов'язків. Документів, що підтверджують приналежність ВКФ «Смотрич» до складу формувань Цивільної оборони, або залучення ОСОБА_3 до складу формувань Цивільної оборони не надано. З огляду на зазначені норми відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, помер, а позивач дружиною померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується відповідним посвідченням № НОМЕР_1 від 27.04.2017 р.

ОСОБА_3 була встановлена 1 «Б» група інвалідності довічно, причина інвалідності захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, про що свідчить довідка серії 10 ААБ від 24.10.2012 р..

З довідки № 54 від 27.01.1992 р., виданої Смотрицьким автопідприємством Хмельницького обласного кооперативно-державного об'єднання агропромбудівництва вбачається, що позивач приймав безпосередню участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 30.05.1986 р. по 12.06.1986 р.

Позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Кам'янець-Подільської райдержадміністрації заявою в якій просила встановити їй статус члена сім'ї загиблого та видати посвідчення відповідного зразка.

Однак, листом від 06.09.2017р. за вих. № 769 Управлінням соціального захисту населення Кам»янець-Подільської райдержадміністрації було відмовлено у встановленні статусу члена сім'ї загиблого, посилаючись на те, що надані документи не містять інформації про залучення ОСОБА_3 до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі формувань Цивільної оборони.

Не погоджуючись з прийнятим рішення відповідача, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 цього Закону, до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, підставами для надання особі статусу інваліда війни є наявність двох складових умов: 1) особа повинна бути залучена до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) такій особі повинен бути встановлений статус особи, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

В силу ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111 та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90 було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідним посвідченням № ОСОБА_4 с і вкладкою до нього № ОСОБА_5 с, з 24.10.2012 р. йому встановлено 1 групу інвалідності довічно, причина інвалідності захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, про що свідчить довідка серії 10 ААБ від 24.10.2012 р, захворювання, що призвело до смерті, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Визначення правового статусу дружинам померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, та їх соціальний захист, здійснюється відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року.

В преамбулі до Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Поширення чинності зазначеного Закону на членів сім'ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Відповідно до положень ст. 4 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно ст. 9 Закону України «Про Цивільну оборону України» - силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування.

Відповідно до ст.11 цього Закону - невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; Наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 2, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.), цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Статею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильької катастрофи» встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов»язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до ст.7 п.9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який набрав чинності 01.01.2005 року, особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони і які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесені до інвалідів війни.

Наведені вище нормативні документи з питань Цивільної оборони не містять однозначної вимоги, щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань Цивільної оборони.

Таким чином, громадяни України, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

В ході судового розгляду справи, ж встановлено, що для набуття статусу інваліда війни, позивач отримав від Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи вищезазначену інформаційну довідку на підтвердження його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Таким чином, на переконання суду, вищенаведене свідчить про те, що позивач був залучений до складу формувань ЦО та став інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно до норми вищевказаного Закону має право на встановлення статусу інваліда війни і на отримання документа, що підтверджує зазначений статус.

Пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302, передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з пунктом 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302, посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причини інвалідності.

Пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302, передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з п.7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12 травня 1994 року - «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є особою, залученою до складу формувань цивільної оборони та став інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, суд вважає, що він мав право на присвоєння статусу інваліда війни, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачу відповідного посвідчення на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії.

Виходячи з наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідачем неправомірно відмовлено у наданні ОСОБА_2 статусу члена сім'ї загиблого інваліда війни ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 р. внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі відповідного посвідчення, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 241-246 КАС України, ст..19 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302 суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Управління соціального захисту населення Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановленні статусу члена сім'ї загиблого, інваліда війни ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р., в с. Довжок, Кам'янець-Подільського району, Хмельницької області та видачі посвідчення - неправомірними.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 статус члена сім'ї загиблого інваліда війни ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р., в с. Довжок, Кам'янець-Подільського району, Хмельницької області та видати посвідчення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.