Справа № 815/119/18
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/119/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Марчук Ю.В.,

за участю сторін: представника позивача - Морій Ю.О.

представника відповідача - Дубчак Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі Позивач або ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України у частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , пов`язану зі смертю чоловіка, ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що вона була дружиною ОСОБА_2 , що підтверджує свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 14 березня 1984 р.

ОСОБА_2 проходив службу у Збройних Силах України з 1983 по 1999 рр. У 1998 році проходив службу у складі миротворчої місії у Югославії. У 2014 році у зв`язку з початком військових дій на території Східної України був призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до наказу військового комісара Суворовського районного військового комісаріату м. Одеси від 02.09.2014 року №37 в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 БтРо (м. Роздільна Одеської області).

З 24 вересня по 13 листопада 2014 року ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції в складі в/ч пп НОМЕР_3 , яка безпосередньо зарахована до сил та засобів, які беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в секторі «М».

Під час перебування в зоні проведення антитерористичної операції в мого чоловіка значно погіршився стан здоров`я. Згідно свідоцтва про хворобу №732 від 31.03.2015 р. йому було поставлено діагноз: рак середнєампулярного відділу прямої кишки T3N0M0G2, IIB ст., II клин група; функціонуюча ілеостома в правій боковій ділянці живота після операції лапароскопії, резекції прямої кишки з формуванням сигморектоанастомозу, ілеостомії - захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статей 8-6, 52-а графи II Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

В кінці березня 2015 року на підставі постанови військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного госпіталю Південного регіону, а також наказу командира в/ч пп НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 31.03.2015 №91 ОСОБА_2 було звільнено та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (за станом здоров`я).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Причиною смерті стали: « ОСОБА_3 інтоксикація та злоякісне новоутворення середньоампулярного відділу прямої кишки».

Відповідно до витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №684 від 22 грудня 2016 року захворювання старшого прапорщика у відставці ОСОБА_2 , 1956 р.н.: «Ракова інтоксикація та злоякісне новоутворення середньоампулярного відділу прямої кишки», яке призвело до смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 видане 22.11.2016 р. Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, лікарським свідоцтвом про смерть №81 від 22.11.2016 р., медичними та військово-обліковими документами, - захворювання яке призвело до смерті, так, пов`язане із захистом батьківщини.

01.03.2017 року Позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка, старшого прапорщика ОСОБА_2 , яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Листом-повідомленням №1807 від 16.03.2017 р. Позивача повідомлено, що документи з висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги направлено в Департамент фінансів Міністерства оборони України за вих. від 3 березня 2017 року №1518 на комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

В кінці травня 2017 року Позивачу надійшов лист з Одеського обласного військового комісаріату №3445 від 18.05.2017 р., підписаний Військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що Комісія, розглянувши подані документи, дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Протокольного рішення від 21 квітня 2017 року №41. Проте витяг з протоколу Комісії доведений до мене не був.

Департаментом фінансів Міністерства оборони України було направлено позивачу лист від 15 вересня 2017 року №248/3/6/3240 в якому зазначено, що 21.07.2017 року Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , оскільки на час смерті він не був військовослужбовцем.

Позивач вважає, що рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні їй одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що на день смерті загиблий ОСОБА_2 не був військовослужбовцем, прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки захворювання старшого прапорщика ОСОБА_2 , яке стало причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 пов`язане із захистом Батьківщини, тобто пов`язане з проходженням військової служби, тому Позивач маю право на призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.01.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

06.02.2018 року від представника Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що як вбачається з витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 91 від 31.03.2015 року, старший прапорщик ОСОБА_2 був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу частини з 31 березня 2015 року.

В подальшому громадянин ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином смерть громадянина ОСОБА_2 настала вже після звільнення останнього з лав Збройних Сил України.

Представник Відповідача зазначає, що чинне законодавство України передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби, тому враховуючи, що смерть громадянина ОСОБА_2 настала вже після звільнення останнього з лав Збройних Сил України, жодної правової норми для призначення і виплати громадянці ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) військовослужбовця не існує.

На підставі вищевикладеного представник відповідача вважає, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, приймаючи рішення 21.04.2017 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги (пункт 52 протоколу № 41), у даних правовідносинах діяла правомірно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13.02.2018 року від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій додатково зазначено, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Дія вказаного Закону поширюється також на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

19.02.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої Позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України у частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , пов`язану зі смертю чоловіка, ОСОБА_2 , від 21 квітня 2017 року №41 та зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), одноразову грошову допомогу, пов`язану зі смертю військовослужбовця ОСОБА_2 , у розмірі 725 000 (сімсот двадцять п`ять тисяч) гривень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 47 КАС України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

26.02.2018 року, ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання судом було відмовлено у задоволенні зазначеної заяви, оскільки Позивачем фактично збільшено позовні вимоги, при цьому Позивачем було пропущено строк, встановлений ч. 1 ст. 47 КАС України.

В судовому засіданні 26.02.2018 року представник Позивача підтримав адміністративний позов у повному обсязі та просив задовольнити його з підстав, викладених в тексті позовної заяви та відповіді на відзив.

В судовому засіданні 26.02.2018 року представник Відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених в тексті відзиву.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

Позивач була дружиною ОСОБА_2 , що підтверджує свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 14 березня 1984 р.

ОСОБА_2 проходив службу у Збройних Силах України. У 1998 році проходив службу у складі миротворчої місії у Югославії, що підтверджується відповідною довідкою.

У 2014 році відповідно до наказу військового комісара Суворовського районного військового комісаріату м. Одеси від 02.09.2014 року №37 ОСОБА_2 призваний на військову службу в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_6 (м. Роздільна Одеської області), що підтверджується відповідною довідкою від 24.09.2015 року №222.

З 24 вересня по 13 листопада 2014 року ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції в складі в/ч пп НОМЕР_3 , яка безпосередньо зарахована до сил та засобів, які беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в секторі «М», що підтверджується довідкою від 31.03.2015 року №113.

З свідоцтва про хворобу № 732, затвердженого Постановою ГВЛК Військово-лікарської комісії Південного регіону від 31.03.2015 року №798 за підписом ОСОБА_4 , вбачається, що 27.03.2015 року військово-лікарська комісія (хірургічного профілю)Військово-медичного клінічного центру Південного регіону за розпорядженням начальника ВМКЦ Південного регіону від 25.03.2015 року провела огляд ОСОБА_2 та поставила діагноз: рак середнєампулярного відділу прямої кишки T3N0M0G2, IIB ст., II клин група; функціонуюча ілеостома в правій боковій ділянці живота після операції лапароскопії, резекції прямої кишки з формуванням сигморектоанастомозу, ілеостомії. Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статей 8-6, 52-а графи II Розкладу хвороб зроблено висновок, що ОСОБА_2 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

31.03.2015 року на підставі постанови військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного госпіталю Південного регіону, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від №91 ОСОБА_2 було звільнено та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (за станом здоров`я).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.11.2016 року серії НОМЕР_4 , актовий запис №11825.

Відповідно до лікарськоо свідоцтва про смерть №81 від 22.11.2016 року Причиною смерті стали: «Ракова інтоксикація та злоякісне новоутворення середньоампулярного відділу прямої кишки».

Відповідно до витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №684 від 22.12.2016 року захворювання старшого прапорщика у відставці ОСОБА_2 , 1956 р.н.: «Ракова інтоксикація та злоякісне новоутворення середньоампулярного відділу прямої кишки», яке призвело до смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 видане 22.11.2016 р. Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, лікарським свідоцтвом про смерть №81 від 22.11.2016 р., медичними та військово-обліковими документами, - захворювання яке призвело до смерті, так, пов`язане із захистом батьківщини.

01.03.2017 року Позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка, старшого прапорщика ОСОБА_2 , яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Листом-повідомленням №1807 від 16.03.2017 р. Позивача повідомлено, що документи з висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги направлено в Департамент фінансів Міністерства оборони України за вих. від 3 березня 2017 року №1518 на комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.05.2017 року №3445 Позивача повідомлено, про те, що Комісія, розглянувши подані документи, дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Протокольного рішення від 21 квітня 2017 року №41.

З витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.04.2017 року №41 вбачається, що розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , оскільки на день смерті він не був військовослужбовцем.

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 16 вказаного Закону врегульовано питання одноразової грошової допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у випадках, зазначених у підпунктах 1- 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги (стаття 16-4 Закону № 2011).

Ці положення кореспондуються з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служб у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

Пунктом 10 Порядку № 975 встановлено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі уповноважений орган), такі документи:- заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; - витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);- витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 10 і п. 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», членам сімей осіб, зазначених в абзацах четвертому - восьмому пункту 1 статті 10 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї у розмірі, визначеному підпунктом "а" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Крім того, відповідно до п.п. 1 п. 4 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

З наведених норм вбачається, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, в тому числі після звільнення такої особи з військової служби.

Судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 не був військовослужбовцем, проте захворювання, яке призвело до смерті, пов`язане із захистом батьківщини, тобто пов`язане з виконанням ОСОБА_2 обов`язків військової служби, що підтверджується документально.

Отже, з зазначених обставин справи вбачається, що захворювання, які стали причиною смерті ОСОБА_2 безпосередньо пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

Між тим, на переконання Відповідача, виплата одноразової допомоги може бути проведена тільки за умови, якщо статус померлої особи був «військовослужбовець». Відповідач зазначає, що ОСОБА_2 був колишнім військовослужбовцем, виключеним зі списків особового складу частини ІНФОРМАЦІЯ_4 , а помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в свою чергу унеможливлює здійснення виплати одноразової грошової допомоги членам його сім`ї.

Однак суд зазначає, що право на отримання одноразової грошової допомоги членами сімї військовослужбовця не залежить від наявності у ОСОБА_2 на момент смерті статусу військовослужбовця, а безпосередньо пов`язане з наявністю зв`язку між смертю особи та захворюванням, отриманим під час виконанням ним обов`язків військової служби.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України від 21.04.2017 року в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , пов`язаної зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

«Ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З наведених підстав суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів Позивача, та зобов`язати Комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги пов`язаної зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 .

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з Міністерства оборони України за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 6, ), про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України від 21.04.2017 року в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , пов`язаної зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 .

Зобов`язати Комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги пов`язаної зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. та 80 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 02.03.2018 року.

Суддя А.А. Радчук.

.