Справа № 814/1087/17
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1087/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Потапчука В.О.

суддів - Семенюк Г.В.

- Джабурія О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаною постановою Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що постанову винесено з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняту нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_2 з 01 липня 1990 року по 11 травня 2016 року працювала на різних посадах в Первомайській ОДПІ.

11 травня 2016 року наказом № 115-о ОСОБА_2 звільнено з посади головного державного ревізор-інспектора відділу аудиту у зв'язку з реорганізацією.

На думку позивача, під час звільнення з нею було проведено не повний розрахунок, в зв'язку із чим 11 квітня 2016 року вона звернулась з заявою про нарахування та виплату їй сум індексації доходів за період роботи з 01 лютого 2008 року по 30 листопада 2015 року. Однак відповідачем не здійснено з нею розрахунку щодо належної їй суми індексації.

Не погоджуючись з вищевказаним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства. таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078 від 17 липня 2003 року.

В апеляційній скарзі вказується на те, що зазначена постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

Статтею 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон) встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно ст. 4 вказаного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, згідно з п. 4 якого, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці (грошове забезпечення) індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін , поділений на 100 відсотків. Приклад обчислення суми індексації грошових доходів громадян наведений у Додатку № 2 вищевказаного Порядку.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідачем при розрахунку індексації за період з лютого 2008 по листопад 2015 р. враховувався базовий місяць - лютий 2009 року, жовтень 2012 року, грудень 2012, тощо, спираючись на підвищення у цих місяцях суми заробітної плати позивачки.

Відповідно до положень пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції до 21 червня 2012 року), у разі, якщо сума збільшення грошових доходів є меншою суми індексації, нарахованої відповідно до Порядку, подальша індексація провадиться на визначений згідно даному Порядку індекс.

Отже, зміна заробітної плати у лютому 2009 року, в березні 2012 року, в вересні 2012 року, в липні 2013 року, в вересні 2013 року, в липні 2014 року, не може впливати на зміну базового періоду для обчислення індексації, так як в результаті такої зміни сума підвищення заробітної плати не перевищила суму нарахованої індексації. Таким чином, період підвищення не можна вважати базовим періодом, оскільки розмір індексації не зменшився.

Базовим місяцем при обчислені індексу для проведення індексації слід вважати місяць підвищення заробітної плати за рахунок зростання її постійних складових, зокрема, тарифних ставок (окладів). Якщо сума підвищення заробітної плати за рахунок постійних складових менша від суми індексу нарахованої відповідно до Порядку, то місяць такого підвищення не вважається базовим і індексація продовжується. При порівнянні суми підвищення заробітної плати та суми індексації при визначені базового місяця береться заробітна плата в частині постійних складових в розрахунку за повний відпрацьований місяць.

Згідно пункту 5 Порядку №1078 місяць, у якому підвищено заробітну плату, вважають базовим для індексації за дотримання таких умов:

- заробітна плата зросла за рахунок її постійних складових;

- сума підвищення більша, ніж можлива індексація.

Під час розгляду справи колегією суддів встановлено, що відповідно до наказу Первомайської ОДПІ від 03 березня 2008 року № 15-ф "Про встановлення посадових окладів працівникам інспекції", працівникам податкової інспекції, в тому числі й позивачу було підвищено посадовий оклад (встановлено з 01 лютого 2008 року) у розмірі 1 202,00 грн., в зв'язку з чим з 01 лютого 2008 року збільшилась надбавка за високі досягнення та склала 855,60 грн. Збільшення заробітної плати відбулося на суму 755,32 грн.

У лютому 2009 року відповідачем змінено базовий місяць для нарахування індексації. Згідно наказу начальника Первомайської ОДПІ від 04 лютого 2009 року за № 4-ф "Про виплату надбавки працівникам інспекції" з січня 2009 року зменшилась надбавка за високі досягнення у праці до 30%, але наказом Первомайської ОДПІ від 25 лютого 2009 року за № 6-ф "Про виплату надбавки працівникам інспекції" збільшилась надбавка до 45%, яка мала місце в таких розмірах до 01 січня 2009 року. Наказами лютого місяця було зменшено надбавку на суму 255,57 грн. і в цьому ж місяці її збільшено на таку ж суму 255,57 грн. Тобто, збільшення заробітної плати за рахунок постійних складових не відбулося.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що у разі, якщо надбавка була встановлена, а потім деякий час не виплачувалась і знову була встановлена працівнику у такому самому розмірі, то місяць повторного встановлення надбавки не є підставою вважати місяць базовим.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що якщо надбавку керівником було встановлено на невизначений термін, то при зменшені її розміру або скасуванні згідно ст. 103 Кодексу законів про працю України держслужбовця зобов'язані попередити не пізніше як за 2 місяці до запровадження змін до діючих умов оплати праці.

При цьому, відповідачем цього не зроблено.

З урахуванням вищевикладеного, а саме факту штучно створено нібито підвищення розміру заробітної плати у вказаних періодах, колегія суддів вважає, що базовим місяцем для проведення таких розрахунків має бути лютий 2008 року, що правильно було встановлено судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції також правильно встановлено, що при збільшенні заробітної плати (окладів) у лютому 2009 року, в березні 2012 року, в вересні 2012 року, в липні 2013 року, в вересні 2013 року, в липні 2014 року відповідачем протиправно не враховані внесені з 21 червня 2012 року зміни до пункту 5 Порядку №1078, яким встановлено розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Так, у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, то здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку № 1078.

З системного аналізу вказаних обставин справи та діючих норм законодавства колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства, є правильним.

З урахуванням викладеного доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та/або процесуального права, допущено неповне з'ясування або надано невірну оцінку обставинам які впливають на правильність вирішення справи.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги є тотожними доводів заперечення на позовну заяву з урахуванням яких суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення, інших доводів апелянтом до суду апеляційної інстанції заявлено не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст складений та підписаний 23 лютого 2018 року.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Семенюк Г.В.

Суддя: Джабурія О.В.