Справа № 671/1915/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 671/1915/17

Головуючий у 1-й інстанції: Павлова А.С.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

28 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції у м.Києві на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2017 року (ухвалене в м. Волочиськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м.Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що вимог законодавства з приводу проходження обов'язкового технічного контролю не порушував, а також те, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, протиправно розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, чим здійснив порушення його прав передбачених ст.286 КУпАП .

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов, виходив з недоведеності відповідачем обставин, які б підтверджували факт порушення позивачем правил ПДР.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема, в апеляційній скарзі представник відповідача, зазначив, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції невірно здійснив трактування дій інспектора та не надав належної оцінки матеріалам справи, чим порушив норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просив скасувати рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2017 року та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

19 лютого 2018 року від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач вказував на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта та просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Крім того, зазначено про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, про що судом апеляційної інстанції 20 лютого 2018 року було прийнято ухвалу про перехід з відкритого судового засідання до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови серії АР № 594808 від 07.11.2017 року, позивач на 19 км. Брест-Литовському шосе (М-06-Е-40) керував транспортним засобом Mercedes-Benz 313CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, який підлягав обов'язковому технічному контролю, однак своєчасно його не пройшов, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Вказаною постановою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 310 грн. 00 коп.

Колегія суддів, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 31.3 Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки. Не підлягають обов'язковому технічному контролю вказані вище транспортні засоби зі строком експлуатації до двох років.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137, в якому визначено періодичність проходження обов'язкового технічного контролю для вантажних автомобілів незалежно від форм власності вантажопідйомністю до 3,5 тони із строком експлуатації більше двох років становить - два роки.

Частиною 3 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до п.1 ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи, а саме з інформації із загальнодержавної бази даних про результати обов'язкового технічного контролю транспортних засобів № 00301-04497-15, згідно якої транспортний засіб Mercedes-Benz 313CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 пройшов технічний контроль в ТОВ «Техтрансконтроль» 17.11.2015 (а.с. 8).

Тобто, з урахуванням положень ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» про необхідність проходження технічного контроль один раз на два роки, на час складення оскаржуваної постанови (07.11.2017) транспортний засіб, яким керував позивач, вважався таким, що пройшов обов'язковий технічний контроль.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на те, що транспортний засіб Mercedes-Benz 313CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу на час винесення оскаржуваної постанови підлягав обов'язковому технічному контролю, оскільки будь - яких доказів, крім пояснень, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про скасування постанови серії АР № 594808 від 07.11.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 284 КУпАП встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 288 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Тобто, суд першої інстанції при розгляді позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та прийнятті рішення по справі мав керуватися нормами КАС України, а не КУпАП, як це випливає із змісту оскаржуваного рішення суду, так як в даному випадку судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача, а розглядаються дії відповідача по прийняттю певного рішення, тобто саме в аспекті протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведені вище норми законодавства, суд апеляційної вважає, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не правильно застосував норми процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає в цій частині скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення, яким в задоволенні позовної вимоги позивача про закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції у м.Києві задовольнити частково.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4