Справа № 822/2092/16
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2092/16

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

22 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Чубко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року (прийняту у м. Хмельницькому та складену у повному обсязі 09 жовтня 2017 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області в особі Старокостянтинівського відділення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2017 року позивач звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області в особі Старокостянтинівського відділення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.06.2017 року №, № та №.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалася на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 перебуває на обліку в Красилівській ОДПІ (Старокостянтинівське відділення) як платник податків на загальній системі оподаткування.

На підставі направлень № 905 від 27.04.2017 року та наказу № 866 від 26.04.2017 року в травні 2017 року посадові особи Красилівської ОДПІ здійснили документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 13.07.2015 року по 03.01.2017 року.

За наслідками перевірки складений акт від 23.05.2017 року № 0699/22-01-13-08/НОМЕР_1, яким зафіксовані порушення позивачем: пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2, 183.10 статті 183, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 та пункту 200.1 статті 200 ПК України та не подання заяви про обов'язкову реєстрацію платником податку на додану вартість в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 137 764,00 грн. в т.ч.: за серпень-вересень 2016 року - 66 769,00 грн., за жовтень 2016 року - 19 058,00 грн., за листопад 2016 року - 28 550,00 грн. та за грудень 2016 року - 23 387,00 грн.; абзацу "а" пункту 202.1 статті 202 , пункту 203.1 статті 203 та пункту 223.2 статті 223 ПК України та не подання до податкового органу податкових декларацій по податку на додану вартість за серпень - грудень 2016 року і січень 2017 року та по акцизному збору за січень 2017 року.

На підставі зазначених висновків відповідач виніс податкові повідомлення-рішення від 06.06.2017 року № про нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 172 205,0 грн., № від 06.06.2017 року про нарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість на суму 850,0 грн. та № про нарахування штрафних санкцій по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 170,00 грн.

Не погодившись із цими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Відповідно до п. 180.1 статті 180 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платником податку є: будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Згідно з п. 181.1 статті 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Пунктом 183.2 статті 183 ПК України у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

В силу вимог п. 183.10 ст. 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) - п. 188.1 ст. 188 ПК України.

Відповідно до пункту 44.2. статті 44 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням цього Кодексу.

За змістом пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Частиною 1 статті 9 зазначеного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Тому, визначення бази оподаткування (загального обсягу оподатковуваних операцій для цілей реєстрації особи як платника ПДВ) здійснюється на підставі первинних документів, якими фіксується здійснення такою особою господарських операцій, що підлягають оподаткуванню ПДВ, та розмір сплаченого (нарахованого) в їх ціні ПДВ.

Як суд першої інстанції, так і апеляційний суд встановив, що позивач в період, що перевірявся, здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування в сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями та пивом, та отримала виручку від поставки (продажу) вищевказаних товарів для покупців - кінцевих споживачів, яку задекларувала в деклараціях про майновий стан і доходи та відобразила в звітах РРО в розмірі 1 853 147,15 грн.

При цьому, в матеріалах справи відсутні усі первинні документи по операціях з продажу товарів (послуг) на вказану вище суму, які підтверджують розмір ПДВ, включеного позивачем до їх вартості.

Надана позивачем книга обліку розрахункових операцій та розміщені в ній звіти РРО про оплату проданого товару не можуть слугувати доказом включення до загальної суми отриманої позивачем виручки у спірний період суми ПДВ та, відповідно, підставою для визначення розміру ПДВ, сплаченого (нарахованого) позивачу у вартості реалізованого товару, оскільки не відображають розмір ПДВ, включеного в ціну товару, обсяг реалізації якого перевищив 1000000 грн. Крім того, в цій книзі звіти РРО містяться не за весь період, що підлягав перевірці.

Відповідно до тих наявних в матеріалах справи копій звітів РРО позивач здійснювала продаж алкогольних напоїв з ставкою ПДВ 0,00%. Первинних документів на підтвердження продажу саме товарів, придбаних у період з серпня 2015 року по липень 2016 року, кінцевому споживачу позивач суду не надала.

Первинні документи на придбання товару (видаткові та товарно-транспортні накладні), в яких вказаний розмір ПДВ сплаченого позивачем в ціні придбаного товару (пива), не можуть слугувати підставою для визначення розміру цього податку для цілей пункту 181.1 статті 181 ПК України (який не враховується в загальній сумі від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що перевищує 1000000 гривень), оскільки такий порядок (опосередкований) визначення суми не передбачений цією нормою ПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що навіть зі зведеної таблиці отриманого доходу від реалізації товарів судом встановлено, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, здійснена позивачем за спірний період, перевищує 1000000 гривень

Тому, суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції та, відповідно, відповідача про порушення позивачем пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2, 183.10 статті 183, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 та пункту 200.1 статті 200 ПК України у зв'язку з неподанням заяви про обов'язкову реєстрацію платником податку на додану вартість, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету.

Пунктом 46.1 статті 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За змістом статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 ПК України та не подання заяви про обов'язкову реєстрацію платником ПДВ призвело до порушення вимог абзацу "а" пункту 202.1 статті 202 , пункту 203.1 статті 203 щодо подання до податкового органу податкових декларацій по податку на додану вартість.

Згідно з пп. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 ПК України платниками податку є: особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Відповідно до пункту 216.9 статті 216 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу, товару, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар.

Згідно з пунктом 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; пальне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Пунктом 223.2 статті 223 ПК України передбачено, що платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.5 1, 215.3.5 2, 215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

За даними перевірки позивач, в порушення зазначених норм ПК України, здійснивши продаж підакцизних товарів, не подав до податкового органу декларацію з акцизного податку за січень 2017 року.

За змістом статті 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов'язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 лютого 2018 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.