Справа № 817/89/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2018 року м. Рівне №817/89/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. розглянувши у спрощеному провадженні адміністартивну справу за позовом

Підприємця ОСОБА_1
доСарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

10.01.2018 відкрито спрощене позовне провадження, без виклику сторін за позовом підприємця ОСОБА_1 до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №1190-13, №1191-13, №1192-13 від 30.06.2016 з податку на майно (нерухомість) з підстав відсутності такого податку в 2015 році.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 29.09.2017 до Сарненської об'єднаної державної податкової Головного управління ДФС у Рівненській області було подано заяву по зарахуванню помилково сплачених коштів до місцевого бюджету в розмірі 6 498, 24 грн., які були зараховані інспекцією в рахунок сплати податку на майно (нерухомість), відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік, - в сплату даного податку за податковий період - 2016 рік та переглянути податкові повідомлення-рішення щодо нарахування даного податку за 2015 рік: №1190-13, №1191-13, №1192-13 від 30.06.2016. Позивач вважає, що підставою для перегляду податкових повідомлень-рішень є відсутність даного податку в 2015 році. 27.10.2017 на адресу позивача надійшло рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 26.10.2017 за №1820/ФОП/17-00-52-02 по розгляду заяви від 28.09.2017. Даним рішенням було відмовлено у вимогах заяви. Підставами для відмови були: - ст. 265 Податкового кодексу України - в редакції з 01.01.2015, за якою податок на майно складається в тому числі з податку на майно, відмінне від земельної ділянки; - пп.266.1.1 п.266.1. ст.266 Податкового кодексу України, яким передбачено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості; - пп.266.6.1 п.266.6 ст.266, пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, які вказують на елементи даного податку, особу відповідальну за його нарахування; ст.10, п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України - за якими місцевий орган самоврядування має право встановлювати місцеві податки. Не погодившись з даним рішенням Головного управління ДФС у Рівненській області, позивачем 06.11.2017 було направлено до Державної фіскальної служби України скаргу. У відповіді Державної фіскальної служби України від 05.12.2017 були наведенні ті ж самі підстави відмови, що і в рішенні Головного управління ДФС України від 29.09.2017. Просить суд позов задовольнити повнстю.

Відповідачем у встановленні судом строки подано відзив на позовну заяву (а.с.37-39). У відзиві відповідач вказує на те, що відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Підпунктом 266.3.1. пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. Також зазначає, що п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України передбачає, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Також зазначає, що рішенням Берестівської сільської ради від 27.01.2015 №300 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" встановлений податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території села Берестя. Вказує, що згідно даних Державного реєстру прав на нерухоме майно у власності позивача перебувають об'єкти нежитлової нерухомості - приміщення магазину-кафе загальною площею 174,4 м.кв (вул. Миру, 141, с.Берестя, Дубровицького району) та приміщення торгового центру загальною площею 317,3 м.кв. (вул. Перемоги, 4а, с.Берестя, Дубровицького району). Для даних типів об'єктів нежитлової нерухомості встановлено ставку податку 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування (зокрема для магазинів загальною площею до 200 м.кв, їдалень, кафе та торгових центрів). Тому сума податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік, становить: за магазин-кафе 1218*1% *174,4=2124,19 грн.; торговий центр 1218*1% *317,3=3864,71 грн. Представник відповідача зазначає, що податок на нерухоме майно в загальній сумі 6499,24 грн. правомірно зарахований в рахунок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

06.02.2017 позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що рішення Берестівської сільської ради від 27.01.2017 № 300 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" виходячи із пріоритетності норм Податкового кодексу України та з імперативності положення ПК України, а саме: "В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом" застосовується лише на бюджетний період, що припадає на 2016 рік, а не на 2015 рік (а.с.41).

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.16).

30.06.2016 Сарненською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області (Дубровицьке відділення) на підставі пп.54.3.3 п. 54.3 ст.54, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України прийняті податкові повідомлення-рішення №1190-13, №1191-13, №1192-13, згідно з яким визначено позивачу грошове зобов'язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" на загальну суму 6 499, 24 грн. за 2015 рік (а.с.20-22).

Судом також встановлено, що Головним управління ДФС у Рівненській області листом від 26.10.2017 за №1820 /ФОП/17-00-52-02 надано відповідь ОСОБА_1 в якій вказано, що податок на нерухоме майно в сумі 6 499, 24 грн. правомірно зарахований в рахунок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік, згідно податкових повідомлень-рішень Дубровицького відділення Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області від 30.06.2017 за № 1190-13, №1191-13, №1192-13 (а.с.23)

05.12.2017 листом за №16200/К/99-99-13-03-01-14 Державною фіскальною службою України було надано відповідь на звернення ОСОБА_1 в якій зазначено, що у разі прийняття місцевими радами в межах своїх повноважень та в порядку визначеному ПК України, рішень про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), т.ч. на 2015 рік, у платників податків - фізичних осіб виникає обов'язок щодо сплати податкових зобов'язань з такого податку, в порядку та строки визначені ПК України (а.с.24-25).

Надаючи правової оцінки встановленим обставинам суд зазначає наступне.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 6.1 ст.6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, яким була викладена в новій редакції ст. 266 ПК України - "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України (в редакцій чинній на момент прийняття оспорюваних повідомлень-рішень) визначено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 3 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 цією статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп.266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Приписами пп. 266.6.1 п.266.6 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Податку на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки, немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (ст. 9 Податкового кодексу України). Поміж тим, відповідно до п. 9.4 ст.9 Податкового кодексу України установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У ст. 10 Податкового кодексу України, якою встановлено перелік місцевих податків, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (пп. 10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з Податковим кодексом України є місцевим податком.

Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а, власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Так, згідно з пп. 12.1.2 п. 12.1 ст. 12 Податкового кодексу України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Відповідно до п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Водночас, відповідно до п. 4.4 ст. 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) віднесено Податковим кодексом України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 143 Конституції України.

Відповідно до п.10.3 ст.10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.12.3.1 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 п. 12.3 ст. 12 ПК України (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення).

При цьому, згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього кодексу.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України серед принципів, на яких ґрунтується податкове законодавство України, закріплений принцип стабільності, який передбачає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Таким чином, будь-які зміни до елементів податків та зборів не можуть запроваджуватися раніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

З аналізу викладеного випливає, що для застосування рішення про встановлення місцевих податків у 2015 році, таке рішення мало бути прийнято та оприлюднене до 15 липня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Берестівської сільської ради № 300 від 27.01.2015 ставку податку на об'єкти нежитлової нерухомості на території сільської ради встановлено в розмірі 1 % мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2015 року звітного (податкового) року за 1 кв. м. площі об'єкта (а.с. 18-19).

Тобто, вказане рішення не може застосовуватися для встановлення місцевих податків у 2015 році, оскільки таке рішення мало бути прийнято та оприлюднене до 15 липня 2014 року, а не в січні 2015 року.

За наведених обставин, податкові повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (Дубровицьке відділення) від 30.06.2016 №190-13, №1191-13 та №1192-13, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 2124,19 грн., у розмірі 3864,71 грн. та у розмірі 510,34 грн., відповідно, за 2015 рік не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак порушують права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом скасування протиправних рішень суб'єкта владних повноважень.

Що стосується судового збору, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою-підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Загальна сума майнових вимог позивача у позовній заяві становить 6 499, 25 грн., відтак за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір у сумі 704,80 грн. (не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

За подання до суду позову позивачем сплачено наразі 2114,4 грн. відповідно до квитанцій від 03.01.2018 №46 та 19.01.2018 №60 (а.с.4, 34). Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав.

За правилами 139 КАС України на користь позивача відповідно до обсягу задоволених позовних вимог присудженню підлягає 704, 80 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, позивач вправі звернутися до суду з відповідним клопотанням для вирішення питання повернення суми судового збору, внесеної у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (34100, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків :НОМЕР_1) до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (34500, м.Сарни, вул. Широка,18, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39505120) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 30.06.2016: №1190-13, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік у розмірі 2124,19 грн.; №1191-13, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік у розмірі 3864,71 грн. та №1192-13, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік у розмірі 510,34 грн.

Присудити ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повне рішення суду складено 19 лютого 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.