Справа № 743/224/18
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/224/18
Провадження № 2-а/743/46/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

за участю: секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,

учасники справи: громадянин Республіки Судан ОСОБА_2,

представник Чернігівського пункту тимчасового перебування

іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в

Україні ДМС України ПРИШВА О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу

за позовом представника громадянина Республіки Судан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4

до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та

осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні

ДМС України

про визнання утримання іноземця незаконним та зобов'язання

негайно звільнити іноземця, -

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

28 лютого 2018 р. ОСОБА_4 в інтересах громадянина Республіки Судан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ОСОБА_2) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України (далі по тексту - Чернігівський ПТПІ), в якому просив визнати незаконним утримання ОСОБА_2, після 11 лютого 2018 р. з поміщенням в Чернігівському ПТПІ та зобов'язати співробітників Чернігівського ПТПІ звільнити ОСОБА_2 негайно в залі суду, з-під супровіду.

В обґрунтування позову послався на те, що, у відповідності до постанови Зарічного районного суду м.Суми від 11 листопада 2016 р., починаючи з 11.11.2016 року ОСОБА_2 перебуває в Чернігівському ПТПІ, і строк його затримання продовжувався постановами Зарічного районного суду м.Суми від 05.05.2017 року, від 08.08.2017 року та від 06.11.2017 року, останній раз до 10 лютого 2018 р.. Вказує, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 8 лютого 2018 р. відмовлено в позові УДМС України в Сумській області до ОСОБА_2 про продовження строку затримання. Зазначає, що строк затримання ОСОБА_2, за попереднім судовим рішенням, закінчився о 00 год. 00 хв. 11 лютого 2018 р.. Попри відсутність судового рішення про затримання (утримання) ОСОБА_2 в Чернігівському ПТПІ, останній з вказаної дати незаконно, всупереч ст. 29 Конституції України, продовжує утримуватись в Чернігівському ПТПІ, що змушувало його подавати заяви до Чернігівського ПТПІ, до УДМС України в Сумській області, до органів прокуратури про негайне звільнення ОСОБА_2, але це не принесло ніяких результатів. Тому вказане змушує звертатись його до суду, в інтересах ОСОБА_2, з вказаним позовом, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до Чернігівського ПТПІ, як до суб'єкта владних повноважень, який продовжує незаконно утримувати ОСОБА_2.

В судове засідання представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 не з'явився в поданій заяві від 28.02.2018 р. просив розглядати справу у його відсутність. В поданих поясненнях від 28.02.2018 р., ОСОБА_4 просив позов задовольнити, з підстав викладених в позові. Додатково пояснив, що згідно системного аналізу норм ч.. 4 ст. 5, п. 11 ч. 2 ст. 245, ч.ч. 1, 2, 12, 16-18 ст. 289 КАС України, ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідні органи державної влади можуть звертатись до суду з позовними заявами про застосування одного із заходів, встановлених ч. 1 ст. 289 КАС України, або з позов про продовження затримання, а суди в свою чергу можуть задовольнити або відмовити в задоволенні таких вимог. Проте ні ч. 18 ст. 289 КАС України, ні будь-яка інша норма закону не дозволяє суб'єктам владних повноважень звертатись до суду з позовною заявою про продовження утримання іноземців в ПТПІ на час апеляційного оскарження, як і відсутні норми закону, які б дозволяли судам задовольняти такі позови. Тому, оскільки, на його думку ч. 18 ст. 289 КАС України не відповідає положенням ч.ч. 1, 2 ст. 29 Конституції України, тому він просив застосувати до спірних правовідносин положення Конституції України.

В судовому засіданні:

- ОСОБА_2 позов підтримав, просив його задовольнити та звільнити його з ПТПІ, з підстав, викладених в позові та в письмових поясненнях ОСОБА_4.;

- представник Чернігівського ПТПІ ПРИШВА О.В. просив відмовити в задоволенні позову представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, з тих підстав, що з 11 лютого 2018 р. ОСОБА_2 продовжує утримуватись в Чернігівському ПТПІ, на підставі ч. 18 ст. 289 КАС України, оскільки УДМС України в Сумській області оскаржила до Київського апеляційного адміністративного суду рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 8 лютого 2018 р. та справа за апеляційною скаргою призначена до розгляду на 6 березня 2018 р.. Крім того, за наявності норм ч. 18 ст. 289 КАС України та при відсутності повідомлення, в даному випадку УДМС України в Сумській області, про необхідність звільнення іноземця з ПТПІ, вони продовжують на час апеляційного оскарження утримувати іноземця в ПТПІ. За таких обставин, вважає, що в діях ПТПІ відсутня протиправність.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

По справі встановлено, що:

- постановою Зарічного районного суду м.Суми від 11 листопада 2016 р. примусово видворено за межі території України ОСОБА_2 та затримано останнього з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком до шести місяців;

- постановою Зарічного районного суду м.Суми від 5 травня 2017 р. продовжено строк перебування ОСОБА_2 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 3 місяці, а саме до 10.08.2017 року;

- постановою Зарічного районного суду м.Суми від 8 серпня 2017 р. продовжено строк перебування ОСОБА_2 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 3 місяці, а саме до 10.11.2017 року;

- постановою Зарічного районного суду м.Суми від 6 листопада 2017 р. продовжено строк перебування ОСОБА_2 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 3 місяці, а саме до 10.02.2018 року;

- рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 8 лютого 2018 р. відмовлено в позові УДМС України в Сумській області до ОСОБА_2 про продовження строку затримання.

Виходячи з встановлених обставин, ОСОБА_2 утримувався в Чернігівському ПТПІ, на підставі вказаних судових рішень з 11.11.2016 р. по 10.02.2018 р. включно.

Мотивована оцінка аргументів сторін, норми права, які застосовує (не застосовує) суд, та мотиви їх застосування (не застосування).

Згідно ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

В п.п. 37, 39 рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerp v. the Netherlands) Європейський суд з прав людини вказав, що предметом та метою п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є lex generalis по відношенню до п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є гарантувати, що нікого не може бути позбавлено волі у свавільний спосіб, таким чином, незалежно від відповідності національному праву «жодне свавільне утримання ніколи не може вважатися законним».

В п. 27 ч. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» дано визначення терміну «пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні», яким є державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства:

- стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення;

- стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України;

затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Виходячи з правового аналізу даних норм, можна зробити висновок, що умовами розміщення іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців є:

-відсутність у них законних підстав для перебування на території;

-затримання їх в установленому порядку;

-винесення відносно них постанови суду про примусове видворення за межі України.

З 15 грудня 2017 р. Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.

Зокрема, згідно ч. 18 ст. 289 КАС України на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

При цьому, в резолютивній частині рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 8 лютого 2017 р. є посилання на ч. 18 ст. 289 КАС України.

Виходячи з правового аналізу даної норми, можна стверджувати, що вона, на законодавчому рівні, передбачила продовження утримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні іноземців або осіб без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України на час апеляційного оскарження судових рішень у справах за адміністративними позовами з приводу затримання або продовження затримання іноземців або осіб без громадянства, для чого не потрібне судове рішення.

Тобто, в разі апеляційного оскарження рішення суду про відмову в продовженні строку затримання іноземця у якого відсутні документи, що дають право на виїзд з України щодо якого закінчились строки затримання за попереднім судовим рішенням такий іноземець продовжує утримуватись в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на час апеляційного оскарження судового рішення і таке утримання є законним в розумінні ст. 29 Конституції України та п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слід зауважити, що ч. 18 ст. 289 КАС України не була визнана неконституційною.

Також слід звернути увагу на те, що відсутні рішення Європейського суду з прав людини, в яких встановлено порушення державою України ст. 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо перебування в ПТПІ іноземців, на підставі ч. 19 ст. 289 КАС України.

Судом встановлено, що;

- ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою УДМС України в Сумській області на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 8 лютого 2018 р. у справі за позовом УДМС в Сумській області до ОСОБА_2 про продовження строку затримання;

- Київським апеляційним адміністративним судом справа призначена до розгляду на 11 год. 30 хв. 6 березня 2017 р..

Виходячи з наведеного, суд вважає, що громадянин Республіки Судан ОСОБА_2 перебуває в Чернігівському ПТПІ з 11 лютого 2018 р. по день винесення рішення суду саме на підставі ч. 18 ст. 289 КАС України.

Крім того, Інструкцією про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 р. № 141 таТиповим положенням про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1110 передбачено звільнення іноземців та осіб без громадянства з ПТПІ, після отримання висновку територіального органу ДМС про неможливість примусового видворення з України або за наявності надісланого заінтересованою особою повідомлення про необхідність звільнення іноземця або особи без громадянства з ПТПІ у разі їх визнання в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, надання статусу особи, яка постраждала від торгівлі людьми, а також за відповідним рішенням суду, що набрало законної сили, або в разі їх легалізації в інший передбачений законодавством спосіб.

Враховуючи наведене, те, що до Чернігівського ПТПІ не надходили передбачені вказаними актами висновки, повідомлення та судові рішення, які набрали законної сили про необхідність звільнення ОСОБА_2 з Чернігівського ПТПІ, суд знаходить, що в задоволенні позову представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 до Чернігівського ПТПІ про визнання утримання іноземця незаконним слід відмовити.

Щодо вимог про негайне звільнення ОСОБА_2, то суд враховує таке.

Згідно ч. 4 ст. 29 Конституції України кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Пункт 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

В п.п. 33 та 34 рішення у справі "Бенджамін та Уілсон проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини вказав, що суд повинен мати повноваження звільнити особу, якщо він з'ясує, що її тримання під вартою є незаконним; повноваження суду на ухвалення рішень, що носять лише рекомендаційний характер, є недостатніми.

Оскільки суд не визнав утримання ОСОБА_2 в Чернігівському ПТПІ з 11 лютого 2018 року незаконним, з огляду на те, що в КАС України відсутні положення про звернення до негайного виконання судових рішень про звільнення іноземця з ПТПІ, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню і вимоги про зобов'язання Чернігівського ПТПІ негайно звільнити ОСОБА_2 з Чернігівського ПТПІ, в залі суду, з-під супровіду.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 289 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову представника громадянина Республіки Судан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України про визнання утримання іноземця незаконним та зобов'язання негайно звільнити іноземця - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в десятиденний строк з дня її проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків

Текст рішення виготовлено та

підписано 28 лютого 2018 року.