Справа № 820/6479/16
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

28.02.2018 р. справа №820/6479/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з викликом (повідомленням) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, Начальника Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області Зайцева Ю.О. про 1) визнання незаконним та скасування рішення №21119/10/20-30-07-02-40 від 10.11.2016 р. з приводу відмови у наданні 20 довідок стосовно відсутності у ОСОБА_3 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1; місцезнаходження - 61040, АДРЕСА_1; паспорт НОМЕР_2) відкритих у банках рахунків платника податків та про відсутність коштів на розрахункових рахунках платника; 2) зобов'язання надати 20 довідок стосовно відсутності у ОСОБА_3 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1; місцезнаходження - 61040, АДРЕСА_1; паспорт НОМЕР_2) відкритих у банках рахунків платника податків та про відсутність коштів на розрахункових рахунках платника; 3) визнати незаконним та скасувати рішення №20746/10/08-01-25 від 07.11.2016 р. стосовно відсутності у ОСОБА_3 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1; місцезнаходження - 61040, АДРЕСА_1; паспорт НОМЕР_2) депозитів, акцій, активів у фінансових установах; 4) зобов'язати надати 20 довідок стосовно відсутності у ОСОБА_3 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1; місцезнаходження - 61040, АДРЕСА_1; паспорт НОМЕР_2) депозитів, акцій, активів у фінансових установах, -

встановив:

Матеріали справи надійшли до канцелярії суду 29.12.2017 р. Рішення про відкриття провадження у справі було прийнято 10.01.2018 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 12.02.2018 р.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 26.10.2016 р. громадянин письмово звернувся до податкової інспекції з приводу отримання 20 примірників довідки про відсутність рахунків у банках. Викладену у листі від 10.11.2016 р. відмову вважає протиправною, адже податковий орган повинен мати інформацію про рахунки платників податків в установах банків. Окрім того стверджував, що 26.10.2016 р. письмово звертався до податкової інспекції і з приводу отримання 20 примірників довідок про відсутність депозитів, акцій, активів у фінансових установах. Викладену у листі від 10.11.2016 р. відмову вважає протиправною, адже податковий орган повинен мати інформацію і про ці відомості.

Відповідач, Центральна ОДПІ міста Харкова ГУ ДФС у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що всі звернення громадянина були розглянуті у строк, з дотриманням процедури, з повним з'ясуванням всіх обставин відносно предмету звернення, рішення за зверненнями прийнято з урахуванням компетенції ДПІ та наявних у розпорядженні органу відомостей.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що 26.10.2016 р. Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було одержано надруковане письмове звернення позивача з приводу видачі довідок про відсутність рахунків у банках та про відсутність коштів на розрахункових рахунках.

Листом від 10.11.2016 р. вих. №21119/10/20-30-07-02-40 ОДПІ було повідомлено заявника про відсутність інформації про рахунки фізичної особи - громадянина в установах банків, про відсутність інформації про стан коштів на рахунках фізичної особи - громадянина в установах банків, про неодноразовість надходження аналогічних звернень, про результати вирішення попередніх звернень листами від 17.08.2016 р., від 19.08.2016 р., від 22.08.2016 р., від 25.08.2016 р.

Також 26.10.2016 р. Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було одержано власноручно складене письмове звернення позивача з приводу видачі довідок про відсутність про відсутність депозитів, акцій, активів у фінансових установах.

Листом від 07.11.2016 р. вих. №20746/10/08-01-25 ОДПІ було повідомлено заявника про відсутність інформації стосовно належних фізичній особі - громадянину депозитів, акцій, активів у фінансових установах про неодноразовість надходження аналогічних звернень, про результати вирішення попередніх звернень листами від 27.07.2016 р., від 02.08.2016 р., від 22.08.2016 р.

Перевіряючи відповідність закону, зокрема ч. 2 ст. 2 КАС України (у редакції з 15.12.2017 р.) та ч. 3 ст. 2 КАС України (у редакції до 15.12.2017 р.), рішень та діянь владного суб'єкта у даному випадку, суд зазначає, що правовідносини з приводу звернення громадянина до органів державної влади унормовані приписами ст. 40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про інформацію», а правовідносини з приводу реалізації територіальними органами Державної фіскальної служби України функцій контролюючих органів з 01.01.2011р. урегульовані приписами Податкового кодексу України.

Положеннями перелічених актів законодавства взагалі не передбачена можливість видачі заявникові бажаної для нього кількості примірників одного і того ж документу як результату розгляду письмового звернення - відповіді.

Відтак, з огляду на положення ст. 19 Конституції України вимога позивача про визнання неправомірною відмови у видачі 20 примірників довідки та зобов'язання видати 20 примірників довідки не підлягає задоволенню.

Окрім того, положеннями перелічених актів законодавства не передбачена і можливість надання податковою інспекцією відповіді виключно у формі (вигляді) довідки за порушеними заявником питаннями.

Тому, з огляду на положення ст. 19 Конституції України вимога позивача про визнання неправомірною відмови у видачі довідки та зобов'язання видати довідку також не підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір, суд зважає, що відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Згідно з ч. 2 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Процедура розкриття банківської таємниці визначена ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та главою 12 розділу IV ЦПК України (у редакції як з 15.12.2017 р., так і до 15.12.2017 р.).

Доказів наявності у розпорядженні відповідача відомостей відносно позивача (як фізичної особи - громадянина) з правовим режимом банківської таємниці або існування приводів для розкриття цих відомостей матеріали справи не містять.

Правило повідомлення банками про відкриття чи закриття рахунків клієнтів відповідно до ст. 69 Податкового кодексу України поширюється виключно на правовідносини за участю платників податків - юридичних осіб.

З огляду на викладене, суд визнає обґрунтованими доводи владного суб'єкта про відсутність правових підстав для обов'язкового знаходження у розпорядженні райДПІ відомостей про перелік, реквізити та стан рахунків фізичної особи - громадянина в установах банків, а також відомостей про депозити, акції, активи фізичної особи - громадянина у фінансових установах.

Суд додатково наголошує, що перелічений вище обсяг інформації охоплюється змістом банківської таємниці у розумінні ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» і може потрапити у володіння територіального органу ДФС України виключно у разі виникнення чітко передбачених законом підстав, як-то: реалізації управлінської функції контролю за додержанням податкової дисципліни у порядку ст.ст. 73-86 Податкового кодексу України.

Проте, доказів здійснення відповідачем такого контролю у спірних правовідносинах судом не виявлено.

Подані громадянином письмові звернення від 26.10.2016 р. були розглянуті органом управління у межах компетенції, з дотриманням процедури та вичерпним використанням владних повноважень і наявних ресурсів. Прийняті за результати розгляду звернення оформлені письмово, платником одержані.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України.

Натомість факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для відмови у задоволенні заявлених вимог.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС.

Суддя Сліденко А.В.