Справа № 826/12938/16
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення на її користь компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 24 029,20 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року даний адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_3 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 5 281 (п'ять тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 55 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06 серпня 2014 року № 1501 о/с ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року у справі № 826/14227/14 за позов ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України про зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково, стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за період з липня 2014 року по 06 серпня 2014 року у розмірі та порядку, що передбачені Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України від 31 грудня 2007 року №499; стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_3 компенсацію за невикористану відпустку за 2014 рік у розмірі та порядку, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати»; стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу при звільненні у зв'язку із скороченням штатів у розмірі та порядку, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Постановою Вищого адміністративного суду України від 15 жовтня 2015 року № К/800/16876/15 касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року змінено, абзац третій резолютивної частини викладено в наступній редакції: «Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2014 рік та одноразову грошову допомогу при звільненні», абзац четвертий резолютивної частини постанови виключено.

22 лютого 2016 року Окружним адміністративним судом міста Києва прийнята додаткова постанова, згідно якої визначено, що стягненню з Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача підлягає грошове забезпечення за період з липня 2014 року по 06 серпня 2014 року в розмірі 7 918,37 грн.; за невикористану відпустку - у сумі 2 354,11 грн.; одноразова грошова допомога - у сумі 25 753,31 грн.

Таким чином, позивачу підлягали наступні виплати: грошове забезпечення за період з липня 2014 року по 6 серпня 2014 року, компенсація за невикористану відпустку та одноразова грошова допомога.

Проте, грошове забезпечення за липень 2014 року та 1-6 серпня 2014 року, компенсація за невикористану відпустку за 2014 рік та одноразова грошова допомога на загальну суму 36 025,79 грн. здійснені тільки 12 травня 2016 року на підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року, додаткової постанови від 22 лютого 2016 року та виконавчого листа від 22 лютого 2016 року у справі № 826/14227/14.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_3 звернулась до Міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б. із заявою про обрахування та виплату їй компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

За результатами розгляду вказаної заяви Міністерство внутрішніх справ України листом від 22 липня 2016 року за № 15/2-Х-984 повідомило ОСОБА_3, що підставою для виплат за рішенням суду є завірена належним чином копія постанови Окружного адміністративно суду міста Києва від 22 лютого 2016 року № 826/14227/14, яка надійшла до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від Департаменту юридичного забезпечення 11 квітня 2016 року та на виконання рішення суду проведено розрахунок з належних виплат.

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В оскаржуваній постанові суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в частині компенсації за невикористану відпустку та одноразову грошову допомогу та задовольнив позов лише в частині компенсації за несвоєчасну виплату грошового забезпечення.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції не переглядається ані в части відмови в задоволенні позову, ані в частині розміру компенсації позивачу втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення в сумі 7 918,37 грн., оскільки відповідачем заперечується не обрахована до сплати судом сума компенсації втрати частини доходів, а саме право на таку компенсацію.

Доводи апеляційної скарги ґрунтується на тому, що нормами спеціальних нормативно-правових актів не передбачено виплату особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ грошових коштів за час затримки у розрахунку.

Задовольняючи позов в даній частині, суд виходив з того, що компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Дана позиція підтверджена постановою Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року № 21-518А14.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону №2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (статті 3 та 4 Закону №2050-III).

Згідно з пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

В силу пункту 7 вказаного Порядку, компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

При цьому, Верховний Суд України у своїй постанові від 18 листопада 2014 року (справа №21-518а14) дійшов висновку про те, що компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - Міністерством внутрішніх справ України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Враховуючи, викладене вище, колегія суддів зазначає, що право на отримання ОСОБА_3 грошового забезпечення у збільшеному розмірі встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, а компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування.

Крім того, колегія суддів зазначає, що порядок індексації заробітної плати визначений Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078.

Відповідно до статей 1, 4, 10 Закону України, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється цим законом.

Індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Індексація заробітної плати проводиться за час знаходження особи у фактичних трудових відносинах і отриманні заробітної плати лише тоді, коли індекс споживчих цін перевищує певних показник, встановлений статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Компенсація ж проводиться шляхом множення невиплаченого доходу на індекси інфляції за всі місяці невиплати, в тому числі і після звільнення.

Індексації підлягають доходи отримані в період праці на підприємстві в будь-якому випадку на постійній основі.

Компенсація ж втрати доходу - це своєрідні штрафні санкції за несвоєчасну виплату заробітку.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.