Справа № 686/11679/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/11679/17

Головуючий у 1-й інстанції: Палінчак О.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

28 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення Серії АР № 9179995 від 08 червня 2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.144 КАС України та призначено покарання у вигляді 510 грн. штрафу.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено: постанову інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Паламарчука В.В. від 08 червня 2017 року серії АР № 917995, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. скасовано.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що 08 червня 2017 року інспектором патрульної поліції Паламарчуком В.В. було виявлено, що працівник МКП "Хмельницькводоканал" ОСОБА_2 на проїзній частині дороги здійснював роботи по розвантажуванню водогінних труб, не позначивши місця виконання робіт по розвантаженню вантажу відповідними дорожніми знаками і конусами, що створювало небезпеку для учасників дорожнього руху. Вказане підтверджується матеріалами відеозйомки, зафіксованими нагрудною камерою, що суд першої інстанції не взяв до уваги та дійшов висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови, посилаючись на те, що в ній не вказано порушення яких саме нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць, допущено позивачем.

Окрім того, апелянтом зазначено, що позивачем порушено р.5 ДСТУ 3090-95 "Безпека дорожнього руху. Організація робіт з експлуатації міських вулиць та доріг" та п.п. 9.6 та 9.7 "Технічних правил ремонту утримання вулиць та доріг населених пунктів".

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем на адресу суду не надіслано.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, клопотань про розгляд справи за їх участю до суду не надали.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про адміністративне правопорушення Серії АР №917995 від 08 червня 2017 року, винесеною інспектором патрульної поліції роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Паламарчуком В.В., ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.140 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 510 грн.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що ОСОБА_2, будучи працівником МКП "Хмельницькводоканал" 08 червня 2017 року о 10 год. 30 хв. на проїзній частині по вул. Західно-Окружна проводив роботи по розвантажуванню вантажу з транспортного засобу МАЗ 55727 номерний знак НОМЕР_1, при цьому порушив нормативи щодо обладнання місця проведення робіт технічними засобами регулювання дорожнього руху, а саме-не встановив відповідні дорожні знаки та напрямок конуса, чим порушив п.п.1.5 ПДР України.

Вважаючи постанову посадової особи відповідача незаконною, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови, оскільки відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.140 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи оцінку цим правовідносинам, зазначає слідуюче.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі відповідальність за які передбачена ч.3 ст. 140 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція) зазначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як бачається зі змісту постанови відповідача, позивач на проїзній частині дороги здійснював роботи по розвантажуванню водогінних труб не облаштувавши місце проведення робіт відповідними дорожніми знаками і конусами, що створювало небезпеку для учасників дорожнього руху, що є порушенням ч.3 ст.140 КУпАП.

Так, відповідно до ч.3 ст.140 КУпАП порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян-суб'єктів господарської діяльності-у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормативи щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, визначені ДСТУ 3587-97 "Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди."

Відповідно до п.3 вимог ДСТУ 3587- 97, автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.

Проте, як слідує з постанови Серії АР № 9179995 від 08 червня 2017 року, в останній не вказано порушення яких нормативів щодо обладнання на автомобільній дорозі припустився позивач, натомість зазначено посилання на те, що останній порушив п.1.5 ПДР України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що посилання відповідача у спірній постанові виключно на п.1.5 Правил дорожнього руху є недостатнім, оскільки зазначеним пунктом лише визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Окрім того, обгрунтовуючи апеляційні вимоги, відповідач застосовує п.п.9.6,9.7 "Технічних правил ремонту і утриманню вулиць та доріг населених пунктів" і Р.5 ДСТУ 3090-95, які розповсюджуються на організаційні міроприємства по ремонту та утриманню міських вулиць та доріг, при цьому відомості про те, що ОСОБА_2 виконував роботи пов'язані з ремонтом чи утриманням дороги, в матеріалах справи відсутні.

Водночас, за п.п.9.6,9.7 "Технічних правил ремонту і утриманню вулиць та доріг населених пунктів" облаштування ділянок дорожніх робіт тимчасовими технічними засобами організації дорожнього руху покладається на організацію, що виконує ці роботи, однак посадовю особою відповідача не встановлено посадових осіб МКП "Хмельницькводоканал", на яких покладено обов'язок забезпечення безпеки дорожнього руху, а оскаржувана постанова винесена щодо працівника цього підприємства, який працює водієм. Як видно з наданих відповідачем та оглянутих судом апеляційної інстанції матеріалів відеозйомки, ОСОБА_2 вказував на цю обставину працівнику поліцію, однак вона була залишена поза увагою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки містить виключно загальні фрази і не конкретизує об'єктивну сторону вчиненого правопорушення, у ній не зазначено, які саме нормативи порушені позивачем. Відсутні також посилання на нормативно-правовий акт, яким передбачені такі нормативи.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою вказазної статті визначено, що адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Отже, за наведених вище обставин колегія суддів не може вважати спірну постанову законною, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про її протиправність та скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому слід залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Також колегія суддів враховує положення ч.3 ст.272 КАС України, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.