Справа № П/811/2297/17
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2018-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2018 року справа № П/811/2297/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі Управління) про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з заявою до Управління про визнання протиправною відмови у затвердженні проекту землеустрою від 16 листопада 2017 року щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Водночас, просила суд зобов'язати відповідача затвердити згаданий проект.

У позовній заяві зазначає, що Управління протиправно відмовило у затвердженні проекту землеустрою, оскільки вона отримала дозвіл на його розроблення в силу прямих приписів закону у зв'язку з бездіяльністю відповідача.

Управління заперечило стосовно задоволення позову, надавши відзив на нього (а.с.44-46).

У поясненнях зазначає, що правомірно відмовило у затвердженні проекту землеустрою, оскільки він розроблений без отримання дозволу на його виготовлення.

Ухвалою суду від 27 лютого 2018 року прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.55).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, 31 липня 2017 року позивач подала до Управління заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га, яка розташована на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, для особистого селянського господарства (а.с.13-16).

Не отримавши відповіді протягом місяця, ОСОБА_1 уклала договір про виконання робіт по розробці проекту землеустрою від 05 вересня 2017 року (а.с.20-21).

05 вересня 2017 року позивач надіслала відповідачу повідомлення про укладення згаданого правочину, яке отримано ним наступного дня (а.с.17-19).

Проект землеустрою виготовлено у 2017 році (а.с.22).

08 листопада 2017 року ОСОБА_1 надіслала до Управління заяву про затвердження проекту землеустрою, яка отримана ним наступного дня (а.с.26-28).

16 листопада 2017 року Управління прийняло рішення, яким відмовило у затвердженні проекту землеустрою (а.с.29).

Підставою прийняття є відсутність рішення про надання дозволу на його виготовлення.

Відповідач зазначає, що 28 серпня 2017 року прийняв рішення, яким відмовив у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Управління не надало до суду такого рішення і доказів отримання його позивачем.

ОСОБА_1 зазначає, що не отримувала його.

Юридична оцінка, встановлених судом, фактів і обставин справи.

Перш за все, приписами частин 8 та 9 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Питання дотримання вимог законів та прийнятих відповідно до них підзаконних актів під час складання проекту землеустрою перевіряється тим державним органом, який погоджує його або проводить експертизу.

Це передбачено сукупністю приписів частини 1 та 6 статті 186-1 Земельного Кодексу України.

Цими нормами права встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обовязковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Аналізуючи ці норми права, суд зробив висновок, що орган, який передає земельні ділянки у власність, може відмовити у затвердженні проекту землеустрою лише у випадку відсутності його погодження, не проведення обов'язкової державної експертизи або відсутності дозволу на його виготовлення.

У даному випадку Управління, відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, керувалось відсутністю дозволу на його виготовлення.

Так, приписами частини 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Судом встановлено, що протягом місяця Управління не розглянуло заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 31 липня 2017 року (не надало копію рішення та докази отримання його позивачем).

Таким чином, у неї виникло право на укладення договору щодо розробки проекту землеустрою протягом місяця з дня закінчення граничного строку розгляду звернення.

Такий строк завершився 31 серпня 2017 року.

Позивач уклала згаданий правочин 05 вересня 2017 року і надіслала Управлінню повідомлення про це разом з копією договору.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що ОСОБА_1 отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою в силу прямих присів закону у зв'язку з бездіяльністю відповідача.

Отже, Управління безпідставно відмовило позивачу у затвердженні проекту землеустрою.

Це ж є підставою його скасування відповідно до приписів пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України.

Водночас, суд приймає і рішення про зобов'язання Управління затвердити проект землеустрою.

Це пов'язано з тим, що відповідач відмовив у затверджені проекту землеустрою, достовірно знаючи, що позивач отримала дозвіл на його розробку в силу прямих приписів закону, які надають таке право на підставі бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Отже, позов належить задовільнити.

Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 1280 грн.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16 листопада 2017 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га, яка розташована на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га, яка розташована на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1280 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_3