Справа № 559/204/18
Суддя: Ходак С. К.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/204/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року місто Дубно Рівненська області

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Ходак С.К.,

секретаря судового засідання Федчук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно адміністративну праву за позовом ОСОБА_1 (адреса: вул. Грушевського, 109/9, м.Дубно Рівненська область до інспектора СР ПП №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 (адреса: вул. Пекарська, 12, м.Дубно, Рівненська область)про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій він просить визнати неправомірними дії інспектора СР ПП №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 та скасувати постанову від 29.01.2018 серії НК №177552 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. як таку, що винесена незаконно з порушенням прав позивача. В обґрунтування свого позову відповідач вказував на те, 29 січня 2018 року, біля 12 год.30 хв. керуючи транспортним засобом RENAULT KANGОО номерний знак НОМЕР_1 по вул. Грушевського в м. Дубно був наздогнаний патрульною поліцією. Інспектор ПП ОСОБА_2, став обвинувачувати його в тому, що він ніби то районі зупинки «Пята школа» здійснив проїзд на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив ПДР Україні На заперечення, що жодних правил ДР не порушував, регульований пішохідний перехід акуратно проїхав на дозволений «зелений» сигнал світлофора інспектор не реагував. Інспектор виявився надто упередженим, жодних пояснень до уваги не брав і вперто стверджував, що порушив правила дорожнього руху. Інспектор зверхньо віднісся до пояснень пасажира в салоні автомобіля про те, що проїзд пішохідного переходу позивач проїхав на дозволений сигнал світлофора, і ці усні пояснення до уваги не прийняв. У звязку з тим, що позивач не визнав своєї провини в порушенні ПДР, оскільки їх не порушуй просив інспектора скласти протоко про скоєння адміністративного правопорушення в якому б зазначив докази про скоєння правопорушення, а позивач міг дати письмові пояснення, заперечення та доводи своєї невинуватості. Проте клопотання, заперечення та заперечення пасажира не вплинули на інспектора той виніс постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 177552 від 29.01.2018. В зазначеній постанові інспектор неправомірно зазначив, що позивач порушив п.п.8.2, 8.3 ПДР, та наклав штраф у розмірі 425 гривень.

Виходячи з змісту зазначеної постанови про накладання адміністративно стягнення інспектором не розяснені права та обовязки особи передбачені ст. 268 КУпАП при притягненні до адміністративної відповідальності, чим порушене законне право на захист, справедливий та не упереджений розгляд справи.

Про те, що позивач оспорював допущенні правопорушення, обґрунтовано доводив свою невинуватість і незаконність притягнення до адміністративної відповідальності інспектор поліції знав, проте, протоколу про скоєння адміністративного правопорушення не склав, проігнорував вимоги, чим позбавив права внести в протокол свої доводи та заперечення, хоча за вимогами ч.4 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про вчинення адміністративного правопорушення поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експертизи, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають фото -і кінозйомки, відеозапису чи фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В обставинах, що склалися висновок інспектора про вчинення адмінправопорушення не базується на жодному з доказів, передбачених у ст. 251 КУпАП. Доказів, які спростовували б пояснення позивача та заперечення, інспектор не навів.

Згідно з вимогами КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на субєкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Виходячи з принципу покладення обов'язку доказування на орган владних повноважень, напрошується переконливий висновку про недоведеність інспектором порушень правил дорожнього руху, отже, правомірності винесеної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Інспектором при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не були дотримані положення КУпАП, процесуальні вимоги при розгляді справи, порушені права як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, що позбавило можливості ознайомитись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, дати пояснення, скористатись правовою допомогою при розгляді справи та на справедливий і неупереджений розгляд справи.

Ухвалою судді від 16.02.2018 року провадження по справі було відкрито (а.с.6).

У судове засідання позивач не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву в якій просить розгляд справи проводити заа його відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, неданадда відвиву відповідачем кваліфікувати, як визнання ним позову (а.с.8).

Відповідач інспектор Таращук І.І. у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через місце своєї служби - Дубенський ВП ГУНП у Рівненській області(а.с.7).

Згідно з ч.8 ст.126 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і ц е підтверджується підписом відповідної службової особи.

На підставі ч.3 ст.126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше, ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається без посередньо в суді. Якщо для розгляду окремих категорій справ, заяв або клопотань учасників справи КАС України встановлено строк розгляду менше десяти днів, повістка має бути вручена у строк, достатній для прибуття особи до суду для участі в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд на підставі ст.268 КАС України вважає відповідача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, а його неприбуття розцінює як не бажання користуватися своїми правами у судовому засіданні.

Враховуючи імперативні вимоги КАС України, що строку розгляду такої категорії справ, визначені ст.286 КАС України в редакції від 15.12.2017 року, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін по справі та фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у порядку письмового провадження згідно з ч.4 ст.229 КАС України.

Перш за все суд зазначає, що при зверненні до суду із позовною заявою про оскарження постанов про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ст.286 КАС України судовий збір як в суд першої, так і в разі необхідності в суди апеляційної інстанції не сплачується усіма учасниками вказаного провадження, що відповідає вимогам ст. 288 КУпАП.

Як вбачається з постанови від 29.01.2018 року серії серія НК №177552, винесеної відповідачем стосовно позивача, останнього було без складення протоколу про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці скоєння правопорушення притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України, а саме ОСОБА_1 по вул..Грушевського, 55, м.Дубно керуючи т/з здійснив проїзд на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п.п.8.2, 8.3 ПДР Україні, та у зв'язку з чим на нього накладено штраф у розмірі 425,00 грн. (а.с.4).

Відповідно до п.5 розділу 1 «Загальні положення» «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, який кореспондується з ч.2 та ч.4 ст.258 КпАП України поліцейським дозволяється не складати протокол про адміністративні правопорушення, зокрема у випадках порушення ч.2 ст.122 КпАП України, що має місце в даному випадку.

В той же час згідно з п.п.2.3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України за №5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі за конституційним поданням уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КпАП України встановлено: «У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом».

За своєю юридичною силою рішення Конституційного суду є вищим і за норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, і за норми відомчого наказу МВС, тому в даній справі відповідач повинен був скласти протокол відносно позивача та додати його до постанови, що він не зробив, порушивши відповідну процедуру, що має прямим наслідком скасування постанови.

При цьому доказом можливості не складання протоколу з боку працівника поліції може слугувати виключно розпис у відповідній постанові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо того, що вона згодна з адміністративним правопорушенням або інші докази, які підтверджують те, що вказана особа станом на час складання постанови була згодна із адміністративним правопорушенням, за яке вона притягувалася до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідач порушив вимоги п.п.2.4 рішення Конституційного суду України за №5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі за конституційним поданням уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КпАП України щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме склав протокол на місці скоєння вказаного правопорушення, що є порушення висновку, викладеному у рішенні Конституційного суду: «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення».

Відповідно до вказаної норми відповідач, враховуючи незгоду позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності, повинен був призначити розгляд справи по суті у приміщенні Дубенського ВП ГУНП у Рівненській області та надати час в межах 15-денного строку для розгляду справи по суті (ч.1 ст.277 КпАП України) на власний розсуд для підготовки позивача для вирішення справи по суті, повідомивши ОСОБА_1 про час та місце слухання справи шляхом заповнення відповідної графи у протоколі про адміністративне правопорушення, що ним зроблено не було, а тому був порушений визначений діючим законодавством порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Стаття 77 ч.2 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідачем на вимогу суду відзиву або інших доказів правомірності складання оскаржуваної постанови надано не було. Правомірність своїх дій та правомірність прийняття оскаржуваної постанови не доведено.

Згідно ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що дії відповідача є протиправними, а постанова від 29.01.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України підлягає скасуванню.

Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом відповідній порядок КМУ на сьогоднішній день не прийнятий, а тому судові витрати за розгляд справи, враховуючи звільнення позивача від сплати вказаних судових витрат при зверненні до суду, слід компенсувати за рахунок держави.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 8-11, ч.2 ст.77, ч.3, ч.8, та ч.9 ст.126, абзац 2 ч.5 ст.139, ст.ст. 241, 243-246, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 258, 268, 277, 288 КпАП України, рішенням Конституційного суду України за №5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі за конституційним поданням уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КпАП України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: вул. Грушевського, 109/9, м.Дубно Рівненська область до інспектора СР ПП №1 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 (адреса: вул. Пекарська, 12, м.Дубно, Рівненська область)про визнання дій неправомірними - задовольнити у повному обсязі.

Дій інспектора СР патрульної поліції №1 Дубенського ВП Головного УПП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 при складанні постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №177552 від 29.01.2018 року відносно ОСОБА_1, за ч.2 ст. 122 КУпАП визнати неправомірними.

Скасувати постанову серії НК №177552 від 29.01.2018 року винесену інспектором СР патрульної поліції №1 Дубенського ВП Головного УПП в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: вул.Грушевського, 109/19, м.Дубно, Рівненська область) за ч.2 ст.122 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 425,00 грн.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили судовим рішенням за наслідками апеляційного провадження

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2018 року.

Суддя :