Справа № 643/12145/17
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Сугачова О.О.

28 лютого 2018 р. Справа № 643/12145/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року (повний текст складений 06 листопада 2017 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

21.09.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить:

визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі - УПФУ, пенсійний орган, відповідач) від 21.08.2017 року щодо відмови в перерахунку пенсії службовця місцевого самоврядування з 01.06.2017 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати службовців місцевого самоврядування, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 року № 353 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України» (далі - постанова КМУ № 353);

зобов'язати відповідача перерахувати їй пенсію службовця місцевого самоврядування з 01.06.2017 року згідно постанови КМУ № 353 на підставі довідки щодо складових заробітної плати від 03.08.2017 року № 42, виданої Адміністрацією Московського району Харківської міської ради, з включенням до заробітної плати усіх її складових, а саме: окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, інші надбавки, а також суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премії згідно довідки від 19.09.2017 року № 53, які не були враховані відповідачем по справі при призначенні та перерахунку її пенсії державного службовця, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію (60%), та виплатити її у повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач зазначає, що 24.05.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 353, згідно із з якою збільшилася заробітна плата працюючих державних службовців. Отримавши відповідну довідку про розмір заробітної плати, вона звернулась до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку пенсії. Рішенням відповідача, що оформлено витягом із протоколу пенсійного органу від 21.08.2017 року, в проведенні перерахунку пенсії їй безпідставно відмовлено.

Позивач вказує, що рішення відповідача прийнято не у спосіб, що передбачений ст. 22 Конституції України та ст. 371 Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», якими передбачено проведення перерахунку пенсій державним службовцям.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.11.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Обґрунтування прийнятого рішення судом не наведено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 06.11.2017 року, та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити її адміністративний позов.

Скаржник зазначає, що суд помилково дійшов висновку про застосування до даних спірних правовідносин положення Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу», який набрав чинності 01.05.2016 року (далі - Закон № 889-VIII), оскільки їй пенсія призначена на умовах Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII). Вважає, що умови Закону № 889-VIII стосуються призначення пенсії державним службовцям, а не її перерахунку тим, хто набув на неї прав раніше. Вказує, що в силу положень ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Конституція має вищу юридичну силу, а закони і інші нормативно-правові акти повинні відповідати їй.

За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 з 18.10.2007 року перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року № 2493-ІІІ, що призначена їй на умовах Закону 3723-XII, який втратив чинність 01.05.2016 року, окрім статті 37 /а.с. 8, 25/.

Статтею 371 Закону № 3723-XII передбачалося, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачу) передбачалося, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям < > заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-XII визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015 року, статтю 371 Закону № 3723-XII викладено у такій редакції: «умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» втратила чинність.

На виконання п. 9 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік», яким передбачено затвердження особливого порядку проведення індексації грошових доходів населення, а також з метою упорядкування структури заробітної плати та удосконалення чинного механізму індексації прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». Зазначеною постановою, окрім іншого, передбачено з 01.12.2015 року підвищення на 10 відсотків посадових окладів працівників бюджетної сфери, на 25 відсотків - органів державної влади.

Частиною 1 ст. 90 Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу», який набрав чинності 01.05.2016 року (далі - Закон № 889-VIII), установлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

17.08.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії з 01.06.2017 року у зв'язку із підвищенням заробітної плати робітникам бюджетної сфери, згідно постанови КМУ № 353 на підставі довідки щодо складових заробітної плати провідного спеціаліста № 42 від 03.08.2017 року, відповідно наданої Адміністрацією Московського району Харківської міської ради.

Рішенням пенсійного органу, оформленим у вигляді протоколу про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії, в перерахунку пенсії позивачу відмовлено /а.с. 12/, з посиланням на відсутність законодавчих підстав для здійснення такого перерахунку.

Погоджуючись із висновком суду щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1, колегія суддів зазначає, що питання проведення перерахунку пенсій колишнім державним службовцям регламентувалися положеннями ст. 371 Закону № 3723-XII, які втратили чинність 01.05.2016 року.

Отже, у серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із проханням здійснити перерахунок пенсії на умовах Закону, який з 01.05.2016 року не є чинним.

З огляду на положення ст. 19 Конституції України про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, колегія суддів зазначає, що у пенсійного органу були відсутні підстави для задоволення заяви позивача про здійснення перерахунку її пенсії за відсутності законодавчих підстав для його проведення.

Згідно зі ст. 22 Конституції України звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається. Дана стаття встановлює конституційну гарантію існування певного переліку прав і свобод людини, визнаного як цією Конституцією, так і міжнародним правом.

Аналогічні положення відображені у ст. 22 Загальної декларації прав людини, згідно з якою кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримання її гідності, вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави; а також у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, який встановлює загальний обов'язок держав забезпечувати здійснення цих прав у максимальних межах наявних ресурсів (стаття 2).

Конституційний Суд України в Рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 вказував, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційності (розмірності) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державною, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

За приписами ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства», - у рішенні від 07.07.1989 року Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини». У рішенні від 17.10.1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» цей Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

У рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» Європейський Суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Європейського суду з прав людини від 12.10.2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії).

При цьому, колегія суддів зауважує, що положення п. 2 Розділу XI «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону № 889-VIII на час розгляду судом та вирішення справи не скасовані і не визнані такими, що не відповідають Конституції України (тобто є неконституційними).

Наведене дає підстави для висновку про правомірність рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії позивача ОСОБА_1 у зв'язку із підвищенням заробітної плати робітникам бюджетної сфери, згідно постанови КМУ № 353, на підставі довідки щодо складових заробітної плати, та про відсутність підстав для задоволення її вимог.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

Підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

На підставі наведеного, керуючись статтями 139, 292, 293, 308-309, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 - без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик Л.О. Донець