Справа № 814/2439/17
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

28 лютого 2018 р.справа № 814/2439/17
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в письмовому провадженні розглянув адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Кворум-Нафта", вул. Гречишникова, 52, м. Миколаїв, 54003

до відповідачів:Відповідач 1: ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030 Відповідач 2: ДПІ в Інгульському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, вул. В'ячеслава Чорновола 1/1, м. Миколаїв, 54028 Відповідач 3: Очаківська ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області, вул. Шкрептієнка, 27, м. Очаків, Миколаївська область, 57500 Відповідач 4: Баштанська ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області, вул. Миколи Аркаса, 2, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101

провизнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 19.07.16 р. № НОМЕР_1, від 20.07.16 р. № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, № НОМЕР_10

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кворум-Нафта" (далі - позивач), звернулось із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - відповідач 1), Державної податкової інспекції в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - відповідач 2), Очаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - відповідач 3), Баштанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - відповідач 4), в якому просить суд визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 19 липня 2016 р. № НОМЕР_1, від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, № НОМЕР_10.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що основним видом його господарської діяльності є оптова і роздрібна торгівля паливом, через мережу власних автозаправочних стацій (далі - АЗС). Під час перевірки, відповідач встановив заниженням ним податкових зобовязань з акцизного податку на загальну суму 5 473 574,0 грн. Позивач наполягає на тому, що ним правомірно визначалась база оподаткування цим податком, шляхом включення до неї виключно операцій із продажу пального споживачам для некомерційного використання, тоді як відповідач безпідставно включив до бази оподаткування всі операції позивача із продажу пального. Також, позивач наполягає на тому, що він діяв у відповідності до індивідуальної податкової консультації, наданої йому відповідачем 1 з приводу оподаткування акцизним податком.

Відповідачі адміністративний позов не визнали, у своїх запереченнях просили відмовити в його задоволенні з таких підстав. На їх думку, всі реалізовані позивачем нафтопродукти є обєктом оподаткування акцизним податком, тоді як позивач безпідставно розмежовував обсяг реалізованих нафтопродуктів, не включаючи до бази оподаткування обсяг реалізованих підакцизних товарів, призначених для комерційного використання, що і призвело до заниженням ним податкових зобовязань з акцизного податку (т. 3 а. с. 1-7, 9-11, 13-15).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 вересня 2016 р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 р., позовні вимоги були повністю задоволені (т. 1 а. с. 174-181, 230-238).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 жовтня 2017 р. попередні рішення судів скасовані, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд (т. 2 а. с. 159-166).

20 листопада 2017 р., після повторного автоматичного розподілу, справа прийнята до провадження суддєю ОСОБА_1 (т. 2 а. с. 183-184).

Ухвалою від 12 грудня 2017 р. задоволено клопотання відповідача 2 та замінено Державну податкову інспекцію в Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області її правонаступником - Державною податковою інспекцією в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (т. 3 а. с. 32-33).

12 грудня 2017 р. за клопотанням позивача провадження у справі було зупинено до 15 січня 2018 р. (т. 3 а. с. 34-35).

Позивач і відповідачі у судове засідання не прибули, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином (т. 3 а. с. 38-41).

Відповідно до ст. 205 ч. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи приписи наведеної статті, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

У період з 4 до 25 травня 2016 р. спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти декларування та сплати акцизного податку та податку на додану вартість при здійсненні роздрібного продажу нафтопродуктів за період з 1 січня до 31 грудня 2015 р., результати якої оформлені актом від 15 червня 2016 р. № 116/28-08-14/32938047 (далі - ОСОБА_1 перевірки).

В ОСОБА_1 перевірки контролюючим органом вказано на порушення позивачем ст. 213 п. 213.1. пп. 213.1.9., ст. 215 п. 215.3. пп. 215.3.4., 215.3.10., ст. 216 п. 216.9. Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижені податкові зобовязання з акцизного податку з роздрібної торгівлі пальним на загальну суму 5 473 574,0 грн.

За результатами перевірки, відповідачами, за місцем реєстрації АЗС позивача, прийняті податкові повідомлення-рішення, якими останньому збільшено грошове зобовязання з акцизного податку та застосовані штрафи:

1) податкове повідомлення-рішення від 19 липня 2016 р. № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з акцизного податку на 692 692,0 грн. та застосовано штраф в розмірі 173 173,0 грн.;

2) податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з акцизного податку на 958 443,0 грн. та застосовано штраф в розмірі 239 610,75 грн.;

3) податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_3, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з акцизного податку на 74 040,0 грн. та застосовано штраф в розмірі 18 510,0 грн.;

4) податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_4, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з акцизного податку на 147 537,0 грн. та застосовано штраф в розмірі 36 884,25 грн.;

5) податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_5, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з акцизного податку на 366 047,0 грн. та застосовано штраф в розмірі 91 511,75 грн.;

6) податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_6, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з акцизного податку на 465 089,0 грн. та застосовано штраф в розмірі 116 272,25 грн.;

7) податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 року № НОМЕР_7, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з акцизного податку на 517 476,0 грн. та застосовано штраф в розмірі 129 369,0 грн.;

8) податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_8, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з акцизного податку на 468 620,0 грн. та застосовано штраф в розмірі 117 155,0 грн.;

9) податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_9, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з акцизного податку на 141 297,0 грн. та застосовано штраф в розмірі 35 324,25 грн.

10) податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_10, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з акцизного податку на 1 642 333,0 грн. та застосовано штраф в розмірі 410 583,25 грн. (т. 1 а. с. 9, 13, 15, 17, 19, 21, 23, 25, 27, 30, 32).

Всього, вищепереліченими рішеннями позивачу збільшено грошове зобовязання з акцизного податку на загальну суму 5 473 574,0 грн. і застосовано штрафів в загальному розмірі 1 368 393,50 грн.

Фактично спір між сторонами стосується питання визначення вірної бази оподаткування акцизним податком при продажу такого підакцизного товару, як пальне: позивач вважає, що акцизний податок повинен справлятись виключно з роздрібного продажу пального кінцевим споживачам, яке призначено для особистого (некомерційного) використання, тоді як відповідачі наполягають на протилежному - вся реалізована позивачем нафтопродукція є обєктом оподаткування акцизним податком і відсутні підстави для її розмежування за критерієм комерційного чи особистого використання.

Суд знаходить позицію позивача хибною і такою, що ґрунтується на помилковому застосуванні норм права.

Єдиною нормою, на якій гуртуються доводи позивача, є положення ст. 14 п. 14.1. пп. 14.1.212. абз. 3 ПК України, відповідно до якого реалізація субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших обєктах громадського харчування.

Саме з цієї норми позивач робить висновок, що у випадку реалізації підакцизних товарів кінцевим споживачам, для комерційного використання, такі операції не включаються до бази оподаткування акцизним податком, відповідно, і не виникає обовязку із його сплати.

Позивач надав суду копії договорів та листів контрагентів, на підтвердження того, що обсяги проданих ним нафтопродуктів, які не включались до бази оподаткування акцизним податком, були реалізовані із метою комерційного використання кінцевими споживачами (т. 2 а. с. 194-270).

Суд відзначає, що у згаданій нормі (ст. 14 п. 14.1. пп. 14.1.212. абз. 3 ПК України) мова йде про обмежене коло підакцизних товарів - 1) пиво, 2) алкогольні напої, 3) тютюнові вироби, 4) тютюн та промислові замінники тютюну. Ця стаття не містить застереження про те, що її норми розповсюджуються і на реалізацію пального.

На переконання суду, дане положення закону регулює виключно питання продажу пива, алкогольних напоїв, а також тютюнових виробів у закладах громадського харчування для особистого споживання громадянами. На це вказує і характер підакцизних товарів.

Відповідно до ст. 212 п. 212.1. пп. 212.1.11. ПК України платниками акцизного податку є субєкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів. У тій же статті, в пп. 212.1.15. окремо зазначено, що платником податку є особа, яка реалізує пальне.

Як визначено ст. 213 п. 213.1. пп. 213.1.9. ПК України, об'єктами оподаткування акцизним податком є операції з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Окремо у тій же статті, в пп. 213.1.12. ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування акцизним податком є реалізації будь-яких обсягів пального понад обсяги, що:

отримані від інших платників акцизного податку, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних;

ввезені (імпортовані) на митну територію України, що засвідчені належно оформленою митною декларацією;

вироблені в Україні, реалізація яких є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1 цього пункту, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

За змістом ст. 215 п. 215.3. пп. 215.3.4. ПК України пальне є підакцизним товаром.

Як передбачено ст. 216 п. 216.9. ПК України, датою виникнення податкових зобовязань щодо реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар.

Отже, із змісту вищенаведених норм податкового законодавства слід зробити висновок про те, що оскільки позивач реалізує пальне, яке законодавцем віднесено до категорії підакцизних товарів, він є платником акцизного податку і з настання події, передбаченої ст. 216 п. 216.9. ПК України, у нього виникають податкові зобовязання із сплати акцизного податку.

Ніяких застережень щодо якихось особливостей оподаткування акцизним податком операцій із продажу пального в залежності від характеру використання (комерційного чи особистого), роздрібного чи оптового продажу, форми розрахунків чи інших факторів, ПК України не містить, а тому весь обсяг проданих позивачем нафтопродуктів повинен включатись до бази оподаткування акцизним податком.

Що стосується отриманої позивачем індивідуальної податкової консультації, слід зазначити наступне.

Як слідує з поданих сторонами письмових доказів, 26 січня 2015 р. позивач звернувся до відповідача 1 із листом, в якому просив надати йому індивідуальну письмову консультацію з питань оподаткування акцизним податком, зокрема позивач поставив перед відповідачем два запитання:

- у випадку реалізації пального через мережу АЗС іншим субєктам підприємницької діяльності, такий продавець не відноситься до субєкту господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами ?;

- чи може бути підтверджено факт комерційного використання проданого пального статусом покупця, як субєкта господарювання та умовами договору ? (т. 1 а. с. 134).

Відповідач 1 своїм листом від 24 лютого 2015 р. за № 949/10/14-03-21-28 розяснив позивачу, що: "У разі продажу платником нафтопродуктів через мережу АЗС іншому субєкту підприємницької діяльності, за умови наявності укладеного з таким покупцем відповідного договору (що є умовою для його ідентифікації як субєкта підприємницької діяльності), то у підприємства, яке здійснило такий продаж, не виникає податкове зобовязання зі сплати акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами" (т. 1 а. с. 135-136).

Визначаючи базу оподаткування акцизним податком, позивач діяв саме на підставі цієї податкової консультації.

Відповідно до ст. 52 ПК України, в редакції станом на час звернення позивача та надання йому відповідачем 1 податкової консультації, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі.

Відповідачі в своїх відзивах вказують на те, що лист від 24 лютого 2015 р. за № 949/10/14-03-21-28, якій містить податкову консультацію, втратив чинність, про що позивач був сповіщений листом від 1 квітня 2015 р. № 38/10/14-03-21-28 (т. 1 а. с. 125-127).

Відповідно до ст. 19 ч. 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ПК України не містить механізму відкликання та/або втрати чинності наданою податковою консультацією, а тому надсилання позивачу листа із вказівкою на те, що лист, який містив податкову консультацію, втратив чинність, не тягне для позивача жодних юридичних наслідків.

За змістом ст. 53 п. 53.1. ПК України податкова консультація може бути лише змінена або скасована.

Відповідач 1, який надавав позивачу письмову консультацію, не подав суду доказів того, що ним або іншим органом приймалось рішення про зміну або скасування наданої позивачу податкової консультації.

Відповідно до приписів ст. 53 п. 53.1. ПК України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Отже, за приписами цієї норми, навіть подальша зміна або скасування податкової консультації, звільняють платника податків від відповідальності.

При цьому під відповідальністю слід розуміти виключно накладення на позивача штрафів.

Так, за приписами ст. 111 ПК України, за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності:

- фінансова;

- адміністративна;

- кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач помилково не включав до бази оподаткування акцизним податком обсяги реалізованого пального субєктам господарювання для їх комерційного використання і при цьому діяв на підставі наданої йому відповідачем 1 податкової консультації, він звільняється від відповідальності за нарахованими йому штрафними санкціями, але не від обовязку сплатити податки. У звязку із цим податкові повідомлення-рішення підлягають скасування лише в частині застосованих до позивача штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до ст. 139 ч. 3 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовими витратами в даній справі є судовий збір, доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подавали. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 102 629,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2064 від 25 липня 2016 р. (т. 1 а. с. 4) і з урахування часткового задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів в розмірі 20 525,50 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум-Нафта" (вул. Гречишникова, 52, м. Миколаїв, 54003, код 32938047) до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області (вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030, код 39554010,) ДПІ в Інгульському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області (вул. В'ячеслава Чорновола 1/1, м. Миколаїв, 54028, код 39549880,) Очаківської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області (вул. Шкрептієнка, 27, м. Очаків, Миколаївська область, 57500, код 39554010,) Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області (вул. Миколи Аркаса, 2, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101, код 39620182) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними і скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 19 липня 2016 р. № НОМЕР_1 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 173 173,0 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_2 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 239 610,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_3 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 18 510,0 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_4 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 36 884,25 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_5 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 91 511,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_6 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 116 272,25 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 року № НОМЕР_7 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 129 369,0 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_8 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 117 155,0 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_9 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 35 324,25 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_10 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 410 583,25 грн.

3. Відмовити в позовних вимогах про визнання протиправними і скасування:

- податкового повідомлення-рішення від 19 липня 2016 р. № НОМЕР_1 в частині збільшення грошове зобовязання на 692 692,0 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_2 в частині збільшення грошового зобовязання на 958 443,0 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_3 в частині збільшення грошового зобовязання на 74 040,0 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_4 в частині збільшення грошового зобовязання на 147 537,0 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_5 в частині збільшення грошового зобовязання на 366 047,0 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_6 в частині збільшення грошового зобовязання на 465 089,0 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 20 липня 2016 року № НОМЕР_7 в частині збільшення грошового зобовязання на 517 476,0 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_8 в частині збільшення грошового зобовязання на 468 620,0 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_9 в частині збільшення грошового зобовязання на 141 297,0 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 20 липня 2016 р. № НОМЕР_10 в частині збільшення грошового зобовязання на 1 642 333,0 грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області (вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030, код 39554010,) ДПІ в Інгульському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області (вул. В'ячеслава Чорновола 1/1, м. Миколаїв, 54028, код 39549880,) Очаківської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області (вул. Шкрептієнка, 27, м. Очаків, Миколаївська область, 57500, код 39554010,) Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області (вул. Миколи Аркаса, 2, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101, код 39620182) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум-Нафта" (вул. Гречишникова, 52, м. Миколаїв, 54003, код 32938047) судові витрати в розмірі 6 158,74 грн., 1 925,94 грн., 3 871,80 грн., 8 569,40 грн. відповідно.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз