Справа № 9901/377/18
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2018
м. Київ

справа № 9901/377/18

провадження № П/9901/377/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Анцупової Т. О.,

суддів: Гімона М. М., Коваленко Н. В., Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) адміністративну справу № 9901/377/18 за позовом ОСОБА_2 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, установив:

1. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ДОВОДІВ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

1.1. 09 січня 2018 року ОСОБА_2, звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виражена у ненаданні відповіді на його запити від 06 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року;

2) зобов'язати відповідача надати відповіді на запити ОСОБА_2 від 06 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року;

3) стягнути з відповідача на користь позивача 250 000 грн. у якості компенсації моральної шкоди.

1.2. Позовна заява мотивована тим, що позивач 06 листопада 2017 року та 28 грудня 2017 року засобами електронної пошти звертався до відповідача із запитами на отримання інформації, однак відповіді на вказані звернення не отримав. Така бездіяльність відповідача, на думку позивача, є протиправною та завдала йому моральних страждань, оскільки унеможливила функціонування його особистості на Конституційних засадах.

Позивач вказує, що не надавши відповідь на його запити, відповідач порушив ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) та ст. 5 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657- XII (далі - Закон № 2657-XII).

1.3. Ухвалою судді Верховного Суду Анцупової Т. О. від 05 лютого 2018 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 01 березня 2018 року.

1.4. 26 та 28 лютого 2018 року від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів до Верховного Суду надійшли відзив на позовну заяву та доповнення до нього, в яких відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні його позову. Відзив обґрунтовано тим, що порушень ст. 20 Закону № 393/96-ВР та ст. 5 Закону № 2657-XII Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів не допускала, оскільки 09 листопада 2017 року за вихідним № 11/2/4/-66пз-17-61 вих-17 та 05 січня 2018 року за вихідним № 11/2/4-66пз-17-528 вих-18 позивачу було надано відповіді на його звернення разом із запитуваною ним інформацією.

Водночас, 20 лютого 2018 року ОСОБА_2 на його адресу електронної пошти було повторно направлено копії відповідей на запити від 06 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року з долученням до них запитуваних позивачем документів.

2. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

2.1. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних вимог, колегія суддів встановила наступне.

2.2. 06 листопада 2017 року ОСОБА_2 з адреси електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_2» на офіційну електронну адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів «» направив запит на інформацію, у якому просив надати йому фотокопії двох його дисциплінарних скарг, які надійшли до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів 03 листопада 2017 року щодо військового прокурора ОСОБА_6 та прокурора військової прокуратури ОСОБА_5 Відповідь на вказаний запит позивач просив направити на електронну адресу «ІНФОРМАЦІЯ_3».

2.3. 09 листопада 2017 року ОСОБА_2 на адресу електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_3» Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів з офіційної електронної адреси «» було направлено відповідь від 09 листопада 2017 року № 11/2/4-66пз-17-61 вих-12 за підписом Голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Грушковського В., у якій вказано, що запит позивача розглянуто та за результатами його розгляду йому направляються копії його дисциплінарних скарг щодо військового прокурора ОСОБА_6 та прокурора військової прокуратури ОСОБА_5

2.4. 28 грудня 2017 року ОСОБА_2 з адреси електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_2» на офіційну електронну адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів «» направив запит на інформацію, у якому з огляду на відсутність відповіді на запит від 06 листопада 2017 року, просив підтвердити, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів свідомо порушує Закон № 393/96-ВР та Закон № 2657-XII. Відповідь позивач просив надати на його електронну адресу.

2.5. 05 січня 2018 року ОСОБА_2 на адресу електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_3» Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів з офіційної електронної адреси «» було направлено відповідь від 05 січня 2018 року № 11/2/4-66пз-17-528 вих-18 за підписом Голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Грушковського В., у якій вказано, що запит позивача на інформацію від 06 листопада 2017 року розглянуто та 09 листопада 2017 року о 17 год. 09 хв. йому надіслано відповідь на зазначену у вказаному запиті адресу електронної пошти. При цьому, позивачу повторно направлено фотокопії дисциплінарних скарг, які він просив надати у запиті від 06 листопада 2017 року.

2.6. 20 лютого 2018 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів повторно на адресу електронної пошти ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_3» направлено копії відповідей на його запити від 06 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року, з долученням до них копій документів, які просив надати йому позивач, що підтверджується зворотнім повідомленням останнього.

2.7. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання у встановлений законом строк відповідей на запити на інформацію, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

2.8. Розглядаючи дану справу, суд оцінює оскаржувані дії відповідача на відповідність ст. 19 Конституції України, ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

3. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

3.1. Конституція України:

Стаття 19

«... Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Стаття 34

«Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір».

Стаття 40

«Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк».

3.2. Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР:

Стаття 3

«… Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо …».

Стаття 5

«… Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення …

… В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним …».

Стаття 15

«… Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) …».

Стаття 20

«Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів».

3.3. Закон України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657- XII:

Стаття 1

«… інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді …».

Стаття 2

«Основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя».

Стаття 5

«Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів …».

Стаття 7

«… Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом …».

3.4. Кодекс адміністративного судочинства України:

Стаття 2

«… у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку…».

Стаття 266

«… Верховний Суд за наслідками розгляду адміністративних справ, визначених частиною другою цієї статті, може визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів вчинити певні дії …».

3.4. Цивільний кодекс України:

Стаття 23

«… Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи …

… Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування …».

4. ОЦІНКА СУДУ

4.1. Позивач стверджує, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів не надавши відповіді на його запити, порушила вимоги ст. 20 Закону № 393/96-ВР, ст. 5 Закону № 2657-XII та завдала йому моральних страждань.

Отже, суть позову полягає у протиправних, на думку позивача, діях відповідача щодо розгляду його запитів на інформацію.

Відтак суть спору полягає у з'ясуванні належності виконання відповідачем обов'язку щодо розгляду запитів позивача та наявності або відсутності факту заподіяння позивачу моральної шкоди.

Щодо розгляду запитів позивача

4.2. Надаючи оцінку тому, чи були дотриманні відповідачем вимоги Закону № 393/96-ВР та Закону № 2657-XII при розгляді запитів позивача на інформацію, суд виходить з такого.

За Законом № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Праву особи на інформацію, кореспондує обов'язок розпорядника інформації забезпечення доступу запитувачів до інформації. При цьому, ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Як встановлено судом Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів 09 листопада 2017 року за вихідним № 11/2/4/-66пз-17-61 вих-17 та 05 січня 2018 року за вихідним № 11/2/4-66пз-17-528 вих-18 позивачу було надано відповіді на його звернення разом із запитуваною ним інформацією, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями звітів від 09 листопада 2017 року та від 05 січня 2018 року про відправлення повідомлень на адресу електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Водночас, як свідчать матеріали справи, вказані відповіді на запити позивача були направлені останньому через 4 та 9 календарних днів відповідно, від дня надходження запитів, тобто у межах місячного строку, визначеного Законом № 393/96-ВР.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем надано позивачеві відповіді на його запити на інформацію з дотриманням порядку, встановленого Законом № 393/96-ВР та Законом № 2657-XII і що з боку Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів відсутні неправомірні дії (бездіяльність), які полягають в ненаданні відповідей на запити від 06 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року.

Між тим, колегія суддів звертає увагу, що твердження позивача щодо ненадання відповідачем на його запити відповідей є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. У той час, як згідно наданих відповідачем доказів, останнім тричі направлялася позивачу інформація, про надання якої він просив у запитах від 06 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року.

Наведене свідчить, що Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів було належним чином виконано свій обов'язок щодо надання відповідей на запити позивача.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди

4.3. Аналіз ст. 23 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що моральна шкода має полягати саме у: фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації.

Як було встановлено судом, позивач не надав жодних доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди та її ступеню, за яких обставин вони заподіяні, чому позивач оцінив моральну шкоду на таку суму та з чого він при цьому виходив, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги.

Водночас, вимога про стягнення моральної шкоди у даному випадку є похідною від основної позовної вимоги (про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виражена у ненаданні відповіді на запити від 06 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року).

Отже, приймаючи до уваги відсутність підстав для задоволення позову в частині оскарження дій (бездіяльності) відповідача, відсутні підстави й для відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241 - 246, 255, 266, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (місцезнаходження: вул. Мельникова, 81-б, м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, що виражена у ненаданні відповідей на запити ОСОБА_2 від 06 листопада 2017 року та від 28 грудня 2017 року, зобов'язання Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів надати відповіді на вказані запити та стягнення моральної шкоди.

Рішення Верховного Суду як суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення Верховного Суду подається безпосередньо до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. О. Анцупова

Судді М. М. Гімон

Н. В. Коваленко

В. М. Кравчук

О. П. Стародуб