Справа № 804/8195/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року Справа № 804/8195/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Музиці Я.І.
представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М-ЛИТ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Товариство з обмеженою відповідальністю «М-ЛИТ» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому (з урахуванням наданих уточнень) просить:
1) визнати протиправними та частково скасувати податкові повідомлення-рішення:
2) визнати протиправними та скасувати в повному обсязі податкові повідомлення-рішення:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає хибними висновки акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки здійснення господарських операцій підтверджено належним чином оформленими первинним документами, а підприємством не допущено порушень вимог податкового законодавства у період, що підлягав перевірці, у звязку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі з урахуванням наданих уточнень.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію, зазначив, що перевіркою не підтверджено реальність господарських операцій з придбання тепловозів, проведення ремонтних робіт таких тепловозів та зроблено висновок про безпідставне формування податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 6070067 грн. та завищення собівартості реалізованих товарів, що враховується при визначенні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, за період 2015 рік І квартал 2017 року на загальну суму 13633000 грн. по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртранс-Ремонт», що в свою чергу стало підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що на підставі направлень, виданих Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 19.05.2017 року №8264, від 19.05.2017 року №8267, від 19.05.2017 року №8265, від 19.05.2017 року №8266, від 20.06.2017 №3318, від 19.05.2017 року №8268 згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст. 75, ст.77, п.82.1 ст. 82 Податкового кодексу України відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання у період з 22.05.2017 року по 04.07.2017 року було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «М-ЛИТ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 28.04.2014 року по 31.03.2017 року.
За результатами проведеної перевірки було складено ОСОБА_4 № 7250/04-36-14-22/39195133 від 11.07.2017 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «М-ЛИТ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 28.04.2014 року по 31.03.2017 року» (далі за текстом акт перевірки).
Не погодившись з порушеннями, вказаними в акті перевірки, ТОВ «М-ЛИТ» подало до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заперечення.
Згідно розділу 4 акту перевірки «Висновки» та з урахуванням виправлень, зазначених у листі Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 03.08.2017 року «Про результати розгляду заперечень», перевіркою зафіксовано, зокрема, наступні порушення:
1. п.п. 134.1.1, 3.1.2, 3.2.1 п.139.2 ст. 139 Податкового кодексу України, ст.4, ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.8,9,10 П (С)БО9 «Запаси», п.6, п.7, п.9, п.10, п.11 п.20 П(С)БО 16 «Витрати», п.2.1, п.2.2 розділу 2 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року №291 та зареєстрованій у Міністерстві юстиції України від 21.12.1999 року за №893/4186, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток в загальній сумі 2 639 126 грн., у т.ч.: за 2015 рік в сумі 1 843 118 грн.; 1 квартал 2017 року в сумі 796 008 грн.
2.п.п. 134.1.1, 3.1.2, 3.2.1 п.139.2 ст. 139 Податкового кодексу України, ст.4, ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.8,9,10 П (С)БО9 «Запаси», п.6, п.7, п.9, п.10, п.11 п.20 П(С)БО 16 «Витрати», п.2.1, п.2.2 розділу 2 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року №291 та зареєстрованій у Міністерстві юстиції України від 21.12.1999 року за №893/4186, в результаті чого встановлено завищення відємного значення обєкту оподаткування податком на прибуток за період з 28.04.2014 року по 31.03.2017 року в загальній сумі 7 891 824 грн., у т.ч.: за 2015 рік в сумі 2 587 739 гр.; за 2016 рік в сумі 2 207 008 грн.; за 1 квартал 2017 року в сумі 3 097 077 грн.;
3. п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, абз. 14 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження на додану вартість в загальній сумі 5 210 099,00грн., в тому числі: за березень 2016 року в сумі 1 111 726,00грн.; за жовтень 2016 року в сумі 594 112,00 грн.; за листопад 2016 року в сумі 14 868,00 грн.; за грудень 2016 року в сумі 2 313 057,00 грн.; за січень 2017 року в сумі 1 176 336,00 грн.
4. п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, абз. 14 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «М-ЛИТ» встановлено завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (21 рядок Декларації) в загальній сумі 859 968,00грн.
5. п. 2001.3 ст.2001 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення відємного значення коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених п. 200 1 .3 ст.200 1 Податкового кодексу України.
6. інші порушення, відображені у п.6-12 розділу 4 ОСОБА_4 перевірки «Висновки» щодо порушення ТОВ «М-ЛИТ» термінів податкової звітності.
Сторонами не заперечується, що разом з відповіддю на заперечення до акту перевірки від Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області засобами поштового зв'язку 08.08.2017р. року позивачем були отримані податкові повідомлення-рішення від 03.08.2017р.:
-№ НОМЕР_1 (форма «Р») про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємства на загальну суму 838 128 грн., в тому числі за основним платежем - 2 639 126 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -199 002 грн.;
-№ НОМЕР_2 (форма «П») про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 2 587 739 грн. за 2015 рік, на 2 207 008 грн. за 2016 рік та 3 097 077 грн. за І квартал 2017 року;
- № НОМЕР_3 (форма «Р») про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 6 523 623,75 грн., в тому числі за основним платежем 5 210 099 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -1 302 524,75грн.;
- № НОМЕР_4 (форма «В4») про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 859 968 грн. та застосування штрафних санкцій (штрафу) в сумі 16 993,30 грн.
ТОВ «М-ЛИТ» оскаржило зазначені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, подавши скаргу від 17.08.2017 року №473 до Державної фіскальної служби України.
Рішенням Державної фіскальної служби України від 20.10.2017 року №вих. 23809/6/99-99.11-01-01-25 скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями № за формою «Р», № за формою «В4» в повному обсязі, а також частково з податковими повідомленнями-рішеннями № за формою «П» на суму 5304085 грн. (у т.ч. за 2016 рік - 2207008 грн., за 1 квартал 2017 року - 3097077 грн.) та № за формою «Р» на суму 2 505 659 грн. (у т.ч. за 2015 рік на суму 1510649 грн., за 1 квартал 2017 року на суму 796008 грн., та штрафних санкцій на суму 199002 грн. за 1 квартал 2017 року), - ТОВ «М-ЛИТ» звернулося до суду з цим адміністративним позовом.

Стосовно тверджень позивача про порушення порядку проведення перевірки з огляду на відсутність доказу розміщення до 25 грудня 2016 року на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, плану-графіку документальних планових перевірок на 2017 рік, що, на думку позивача, суперечить п.77.1 статті 77 Податкового кодексу України, слід зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодексу України, визначаючи, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Особливості регулювання проведення документальної планової виїзної перевірки, встановлені статтями 81, 82 Податкового кодексу України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог за наявності підстав та порядку проведення документальних планових перевірок.

Згідно з пунктом 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Аналіз наведеної норми підтверджує висновок про те, що податковий орган, реалізовуючи компетенцію щодо здійснення контрольного заходу, має здійснювати перевірку виключно на підставі наказу про проведення перевірки та відповідно до визначеного в наказі періоду.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, копію наказу та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення документальної планової виїзної перевірки надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення платнику податків. Вказану кореспонденцію вручено уповноваженій особі ТОВ «М-ЛИТ» 10.05.2017. Копію наказу про продовження терміну проведення перевірки вручено під розписку особисто директору ТОВ «М-ЛИТ» 20.06.2017 року.

Разом з тим, суд наголошує, що висновок про дотримання податковим органом норм, що регулюють порядок та процедуру проведення податкової перевірки, слід поєднувати із висновком про законність призначення податкової перевірки

З аналізу норм Податкового кодексу України можна зробити висновок, що з метою дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних планових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою для винесення наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог статті 77 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Правова позиція щодо аналогічного спору викладена в рішенні Верховного Суду України від 27.01.2015 у справі №21-425а14.

Відповідно до п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Згідно із п. 77.2 ст. 77 Податкового кодексу України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

21.12.2016 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" №1797-VIII, який набрав чинності 01.01.2017.

Підпунктом 1 п.42 цього Закону доповнено пункт 77.1 статті 77 Податкового кодексу України абзацом 2 наступного змісту: "План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки".

Суд погоджується з твердженням представника відповідача, що Державна фіскальна служба України не могла опублікувати такий документ наприкінці минулого року, оскільки зміни набули чинності тільки з 1 січня поточного.

Водночас, суд враховує вимоги ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також слід врахувати п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України, де передбачено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, колізії законодавства трактуються на користь платника податків. Така позиція викладена й у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Щокін проти України".

За таких обставин, суд погоджується із твердженням представника позивача, що у зв'язку із відсутністю доказів оприлюднення до 25 грудня 2016 року на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, плану-графіку документальних планових перевірок на 2017 рік, їх проведення суперечить п.77.1 статті 77 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що планову виїзну документальну перевірку ТОВ «М-ЛИТ» було проведено на виконання плану графіку, який затверджено з порушеннями пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України.

Стосовно доводів контролюючого органу в акті перевірки про безпідставне формування податкового кредиту з податку на додану вартість та завищення собівартості реалізованих товарів, що враховується при визначенні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, за період 2015 рік - І квартал 2017 року по взаємовідносинам з ТОВ «УКРТРАНС-РЕМОНТ» з огляду на не підтвердження реальності господарських операцій з придбання тепловозів та проведення їх ремонтних робіт, суд зазначає наступне.

Відповідно до акту перевірки в ході перевірки не встановлено придбання (походження) вищезазначених тепловозів у контрагента-постачальника; надані до перевірки документи не відповідають ознакам первинних документів; надані до перевірки акти прийому-передачі тепловозів з ремонту містять лише узагальнений перелік проведених робіт; відсутні записи про поведені ремонти в технічних паспортах (формулярах), відсутні протоколи результатів випробувань, результатів обкатки та дефекти, виявлені при обкатці та огляді, які повинні бути записані у внутрішньозаводський паспорт об'єкта ремонту, що підтверджує відсутність факту проведення ремонтних робіт тепловозів.

Також відповідно до акту перевірки надані ТОВ «М-ЛИТ» до перевірки документи свідчать про відсутність факту реального вчинення господарської операції по взаємовідносинам з ТОВ «УКРТРАНС-РЕМОНТ». Досліджені операції спрямовані на документальне оформлення купівлі-продажу товарів, та не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Метою їх оформлення є мінімізація податкових зобов'язань ТОВ «М-ЛИТ».

Згідно акту перевірки надані до перевірки договори, накладні, акти прийому-передачі тепловозів, акти прийому-передачі в ремонт та з ремонту не можливо визнати первинними документами, які складалися під час здійснення господарських операцій (придбання тепловозів, їх ремонт) внаслідок наступного:

- договори купівлі-продажу, акти приймання-передачі тепловозів при придбанні, акти прийому-передачі в ремонт та з ремонту тепловозів, складалися та підписувалися директором ТОВ «М-ЛИТ» ОСОБА_5 у м. Києві, але фактично (на підставі даних табелів обліку робочого часу, наказів по підприємству, авансових звітів) директор ТОВ «М-ЛИТ» ОСОБА_5 не був у м. Києві у періодах підписання вище перелічених документів;

- до перевірки не надані документи, які містять докази причетності повіреного -ОСОБА_4 до виконання доручення щодо огляду тепловозів;

- в ході проведення документальної перевірки походження тепловозів не встановлено; крім того податкова накладна, виписана постачальником маневрового тепловозу №0173 виробництва Людиновський тепловозобудівельний завод (Російська Федерація), яка зареєстрована в ЄРПН, не містить обов'язкового передбаченого абз. і) п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України реквізиту - код УКТ ЗЕД, що в свою чергу позбавляє ТОВ «М-ЛИТ» права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту (абз. 14 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України);

- неможливість виконання ремонтних робіт у зв'язку з коротким терміном проведення ремонту (21.08.2015 магістральний тепловоз №0374 згідно акту приймання-передачі було передано на адресу ТОВ «Укртранс-Ремонт» для здійснення ремонту, а актами здачі-приймання робіт від 14.08.2015 та 31.08.2015 ТОВ «Укртранс-Ремонт» було здійснено ремонт тепловозу, однак акт від 14.08.2015 був складений раніше, ніж згідно документів відбулася передача тепловозу виконавцю для здійснення ремонту);

- до перевірки ТОВ «М-ЛИТ» не надало документи, які б підтверджували проведення ремонтних робіт тепловозів (відсутність записів про проведені ремонти в технічних паспортах (формулярах), відсутність протоколів результатів випробувань, результатів обкатки та дефекти, виявлені при обкатці та огляді, які повинні бути записані у внутрішньозаводському паспорті об'єкта ремонту), що підтверджує відсутність факту проведення ремонтних робіт тепловозів.

Судовим розглядом спростовуються зазначені твердження відповідача з огляду на те, що відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні облікові документи та регістри бухгалтерського обліку підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми);дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами їх обєднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі підприємства установи та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88.

Відповідно до пп.2.1, пп.2.2 п.2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобовязань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи.

Підпунктом "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено,що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладене, необхідними та достатніми підставами для включення платником податків до складу податкового кредиту відповідних сум ПДВ є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про придбання та використання ним товарів (робіт, послуг) у межах господарської діяльності.

Проте, відповідач вважає, що наявність таких накладних не може вважатися безумовною підставою для віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та визначення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, оскільки перевіркою встановлено нереальність господарської операції з поставки тепловозів та надання послуг з їх ремонту у зв'язку з відсутністю факту (джерела) законного введення в обіг таких тепловозів та, відповідно, нереальність одержання ТОВ «М-ЛИТ» цих товарів і послуг у ТОВ «Укртранс-Ремонт».

Суд не погоджується з вказаними твердженнями відповідача з огляду на таке.

Перш за все, необхідно звернути увагу на те, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись господарські операції.

Наявними у матеріалах справи доказами та актом перевірки підтверджується, що взаємовідносини ТОВ «М-ЛИТ» з ТОВ «Укртранс-Ремонт» () супроводжувалися укладанням наступних договорів:

- договір купівлі-продажу № 15/06-15 від 12.06.2015;

- договір купівлі-продажу № 10/09-15 від 10.09.2015;

- договір купівлі-продажу № 16/10-15 від 16.10.2015 ;

- договір купівлі-продажу № 2/2016 від 21.03.2016;

- договір № 22/06-15 на проведення ремонту від 22.06.2015;

- договір № 14/09-15 на проведення ремонту від 14.09.2015;

- договір № 07/10-15 на проведення ремонту від 07.10.2015;

- договір купівлі-продажу № 21/03-16 від 21.03.2016;

- договір комісії № 03/2016 від 31.03.2016;

- договір про надання фінансової допомоги № 1ф/2016 від 25.08.2016.

Всі вищезазначені договори були укладені та підписані з боку ТОВ «М-ЛИТ» директором ОСОБА_5, з боку ТОВ «Укртранс-Ремонт» - директором ОСОБА_6.

Окрім цього, на підтвердження господарських операцій, обумовлених виконанням вказаного договору, у позивача наявні:

- формуляр на Тепловоз типу 2М62У 2161.00.000.ФО зал.-дор. номер секції 0374А;

- видаткова накладна № 2 від 31.07.2015 на постачання Екіпажної частини магістрального тепловозу 2М62 у складі: візок тепловоза 4 шт., колісна пара 12 шт. на суму 1583333,33 грн., ПДВ 316666,67 грн., загальна сума 1900000,00 грн.;

- видаткова накладна № 4 від 21.08.2015 на постачання Кузова тепловозу 2М62У№ 0374 з дизель-генератором 14ДГУ2 (секції А, Б) на суму 2583333,33 грн., ПДВ 516666,67 грн., загальна сума 3100000,00 грн.;

- акт прийому-передачі Тепловоза від 21.08.2015 р. по Договору купівлі-продажу № 12/06-15 від 12.06.2015 р.

Також правовідносини Позивача із вказаним контрагентом обумовлювалися:

- договором № 22/06-15 на проведення ремонту від 22.06.2015, укладеним між ТОВ «М-ЛИТ» (Замовник), в особі ОСОБА_5 та ТОВ «Укртранс-Ремонт» (Виконавець), в особі ОСОБА_6 Виконання сторонами умов вказаного договору супроводжувалося актами прийому-передачі кузовів магістрального тепловоза для проведення ремонту, складанням ремонтно-дефектної відомості магістрального тепловоза 2М62У № 0374 для проведення капітального ремонту від 22.06.2015 р., актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за результатами проведення ремонтних робіт;

- договором купівлі-продажу № 10/09-15 від 10.09.2015 року, виконання якого підтверджується формуляром 017.00.00.000ФО на Тепловоз ТЕМ7 № 0173; видатковою накладною №6 від 19.10.2015 на постачання Кузова маневрового тепловоза ТЕМ7 № 0173 з дизель-генератором Д49, 1987 року випуску на суму 1214166,67 грн., ПДВ 242833,33 грн., загальна сума 1457000,00 грн.; актом прийому-передачі кузова маневрового тепловоза ТЕМ7 № 0173 з дизель-генератором Д49, від 19.10.2015 року на суму 1214166,67 грн., ПДВ 242833,33 грн., загальна сума 1457000,00 грн.; видатковою накладною № 7 від 02.11.2015 на постачання Екіпажної частини маневрового тепловоза ТЕМ7 у складі: візок тепловоза 2 шт., колісна пара 8 шт. на суму 1750000,00 грн., ПДВ 350000,00 грн., загальна сума 2100000,00 грн.; актом прийому-передачі кузова Екіпажної частини маневрового тепловоза ТЕМ7 від 02.11.2015 року на суму 1750000,00 грн., ПДВ 350000,00 грн., загальна сума 2100000,00 грн.

- договором № 14/09-15 на проведення ремонту від 14.09.2015 року, виконання якого супроводжувалося: актами прийому-передачі для проведення ремонту, ремонтно-дефектною відомістю на капітальний ремонт маневрового тепловоза ТЕМ7 № 0173 від 14.09.2015 р., актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1 від 10.01.2017 року, актом прийому-передачі магістрального тепловоза з ремонту від 10.01.2017 року,

- договором купівлі-продажу № 16/10-15 від 16.10.2015 року, виконання якого супроводжувалося: формуляром на Тепловоз типу 2М62У 2161.00.000.ФО жел.-дор. Номер секції 0262-А; видатковою накладною № 4 від 04.04.2016 на постачання Магістрального тепловозу № 0262 (секції А, Б) моделі 2М62У бувший у використанні на суму 4166666,67 грн., ПДВ 833333,33 грн., загальна сума 5000000,00 грн.; актом прийому-передачі тепловоза від 04.04.2016 р. по Договору купівлі-продажу № 16/10-15 від 16.10.2015 р. на суму 4166666,67 грн., ПДВ 833333,33 грн., загальна сума 5000000,00 грн.;

- договором № 07/10-15 на проведення ремонту від 07.10.2015 року, виконання якого супроводжувалося актом прийому-передачі для проведення ремонту від 05.04.2016 року;

- договором купівлі-продажу № 2/2016 від 21.03.2016 року, виконання якого супроводжувалося: формуляром на Тепловоз 2М62 2133.00.000.ФО ж.-д. № 2М62-1271 секція А; формуляром на Тепловоз 2М62 2133.00.000.ФО ж.-д. № 2М62-1271 секція Б; видатковою накладною № 7 від 30.03.2016 на постачання Магістрального тепловоза № 1271 (секція А, Б), моделі 2М62, 1986 року випуску після капітального ремонту в обємі КР-1 на суму 8333333,33 грн., ПДВ 1666666,67 грн., загальна сума 10000000,00 грн.; актом прийому-передачі тепловоза від 30.03.2016 р. по Договору купівлі-продажу № 2/2016 від 21.03.2016 р. на суму 8333333,33 грн., ПДВ 1666666,67 грн., загальна сума 1000000,00 грн. (Магістральний тепловоз № 1271 (секції А, Б) моделі 2М62У, 1986 року випуску, бувший у використанні, після капітального ремонту в обємі КР-1); результатами реостатних випробувань тепловоза серії 2М62 № 1271 секції «Б», за підписом майстра реостатних випробувань.

Накладні на придбання товарно-матеріальних цінностей, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) по взаємовідносинам позивача із ТОВ «Укртранс-Ремонт» містять такі обовязкові реквізити:

- назву документа;

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складений документ ТОВ «Укртранс-Ремонт»;

- назву підприємства-покупця (замовника) ТОВ «М-ЛИТ»;

- суму без податку на додану вартість, суму податку на додану вартість, загальну суму відпущених товарно-матеріальних цінностей (виконаних робіт);

- наявний підпис та печатка з боку постачальника (виконавця) ТОВ «Укртранс-Ремонт»;

- наявний підпис особи, яка отримала товарно-матеріальні цінності та прийняла роботи з боку ТОВ «М-ЛИТ» та печатка ТОВ «М-ЛИТ».

Судом встановлено, що оформлення накладних та актів здачі-приймання (надання послуг) від ТОВ «Укртранс-Ремонт» на придбання товарно-матеріальних цінностей та виконання робіт ТОВ «М-ЛИТ» відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо переліку обовязкових реквізитів первинного документа.

Також на підтвердження реальності операцій із вказаним контрагентом контролюючому органу було надано податкові накладні з розрахунками коригування щодо номенклатури від ТОВ «Укртранс-Ремонт» на суму 30350333,37 грн, ПДВ - 6070066,67 грн.; угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог: від 15.04.2016 року та від 01.12.2016 року, оборотно-сальдові відомості, формуляри на тепловоз, видаткові накладні тощо.

Твердження відповідача щодо наявності недоліків у наданих первинних документах, відсутності певних документів та недобросовісності контрагента платника податків, на думку суду, не знаходять свого підтвердження аргументованими доводами позивача та спростовуються наданими під час перевірки та долученими до матеріалів справи доказами.

Крім того, реальність господарських операцій позивача із вказаним контрагентом підтверджується також тим, що при використанні ТОВ «М-ЛИТ» в подальших господарських операціях ТМЦ (тепловозів) та послуг (ремонт тепловозів), які були придбані у ТОВ «Укртранс-Ремонт» отримані наступні показники господарської діяльності:

1) По тепловозу № 0374 витрати на його придбання та ремонт у ТОВ «Укртранс-Ремонт» склали 8320666,67 грн, які відображені в складі витрат операційної діяльності у березні 2016 року в період отримання доходу від реалізації цього тепловозу у розмірі 8333333,33 грн. Позитивний результат від здійснення господарської операції склав 12666,67 грн. Перевищення задекларованих податкових зобовязань над сумою задекларованого податкового кредиту становить 2533,33 грн. Незначний розмір дохідності операції з реалізації цього тепловозу пояснюється неможливістю отримати сертифікат на продовження строку експлуатації на залізничних коліях загального користування та поверненням його шляхом зворотної реалізації ТОВ «Укртранс-Ремонт».

2) По тепловозу № 0262 витрати на його придбання та ремонт у ТОВ «Укртранс-Ремонт» склали 5312333,34 грн., які відображені в складі витрат операційної діяльності у січні 2017 року в період отримання доходу від реалізації цього тепловозу у розмірі 6666666,67 грн. Позитивний результат від здійснення господарської операції склав 1354333,33 грн. Перевищення задекларованих податкових зобовязань над сумою задекларованого податкового кредиту становить 270866,67 грн.

3) По тепловозу № 0173 витрати на його придбання у ТОВ «Укртранс-Ремонт» 4166666,67 грн. в складі операційних витрат не відображались. Витрати на ремонт в бухгалтерському обліку не відображались. Станом на 31.03.2017 року тепловоз за даними бухгалтерського обліку обліковується на рахунку 1521 «Придбання (виготовлення) основних засобів». Податковий кредит відображено у періодах здійснення передплати та оплат на загальну суму 833333,33 грн., що відповідає п. 198.3 Податкового кодексу України в частині того, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

4) По тепловозу № 1271 витрати на його придбання у ТОВ «Укртранс-Ремонт» 8333333,33 грн. в складі операційних витрат не відображались. Станом на 31.03.2017 року тепловоз за даними бухгалтерського обліку обліковується на рахунку 283 «Товари на комісії». Податковий кредит відображено у березні 2016 року на загальну суму 1666666,67 грн., а також у звязку з передачею по договору комісії № 03/2016 від 31.03.2016 р. ТОВ «Укртранс-Ремонт» нараховані податкові зобовязання задекларовано в обсязі 2392000,00 грн. Перевищення задекларованих податкових зобовязань над сумою задекларованого податкового кредиту становить 726333,33 грн.

Загальний позитивний результат від використання тепловозів в подальших господарських операціях ТОВ «М-ЛИТ» становить +1367000,00 грн. Перевищення задекларованих податкових зобовязань над сумою задекларованого податкового кредиту становить +999733,33 грн.

За висновками акту перевірки були зменшені тільки витрати на придбання та ремонт тепловозів, при цьому не були досліджені операції з реалізації тепловозів в адресу ТОВ «Укртранс-Ремонт» та ТОВ «Керуюча компанія складами» з відповідними висновками про отримані доходи, що призвело до неповного та некоректного визначення показників господарської діяльності з метою відображення в бухгалтерському обліку та оподаткування податком на прибуток.

Суд відхиляє твердження відповідача, що не надання платником податків до перевірки окремих документів, свідчить про безтоварність господарських операцій з вказаним контрагентом, оскільки наявність або відсутність окремих документів, як і помилки в їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Крім того, при дослідженні питання реальності конкретної господарської операції слід брати до уваги особливості та умови її здійснення, в тому числі і ті, що закріплені у договорі.

Під час судового розгляду з наданих платником податків до перевірки та в судове засідання документів судом встановлено, що рух активів мав місце.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які судові рішення щодо визнання недійсними правочинів або первинних документів по взаємовідносинах ТОВ «М-ЛИТ» з підприємством ТОВ «Укртранс-Ремонт».

В свою чергу, визначальним критерієм для підтвердження права платника на податковий кредит та визначення фінансового результату для оподаткування податком на прибуток є встановлення факту руху активів або зміни зобов'язань платника, наявність ділової мети, а також відсутність факту узгодженості дій платника з недобросовісним контрагентом з метою незаконного отримання податкових вигод, або його обізнаності з такими діями контрагента. При цьому оцінюючи дії платника податків необхідно виходити з принципів "індивідуальної відповідальності" платника, а також "належної обачності", встановлені рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Булвес АТ проти Болгарії" від 22.01.2009, а також у справі "Інтерсплав проти України" від 09.01.2007.

Зокрема, в рішенні від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України" вказано, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Варто також наголосити, що виходячи з принципу індивідуальності юридичної відповідальності, визначеного ч.2 ст.61 Конституції України, платник податків не повинен нести відповідальність за несплату податків постачальниками, відсутність у постачальника первинних документів чи недостовірність відомостей контрагентів своїх постачальників.

Дефектність контрагента платника податків сама по собі не свідчить про поінформованість платника податків щодо протиправного характеру діяльності його контрагента або щодо дефектності самих господарських операцій. Отже, вона не є вичерпним доказом під час встановлення нереальності господарської операції чи відсутності в ній ділової мети, яка за змістом положень ст. 14 Податкового кодексу України передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, судовим розглядом підтверджено придбання 4 тепловозів та ремонт 2 тепловозів із залученням постачальника-підрядника ТОВ «Укртранс-Ремонт», що в свою чергу спростовує позицію відповідача у справі.

Стосовно тверджень відповідача в акті перевірки щодо неправомірного заниження фінансового результату до оподаткування податкової декларації з прибутку за 2015 рік, суд зазначає наступне.

Згідно п.139.2 ст.139 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується:

на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму витрат від списання дебіторської заборгованості, яка не відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, понад суму резерву сумнівних боргів.

Фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму коригування (зменшення) резерву сумнівних боргів, на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобовязаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення;

в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими;

г) заборгованість фізичних осіб, прощена кредитором, за винятком заборгованості осіб, повязаних з таким кредитором, та осіб, які перебувають (перебували) з таким кредитором у трудових відносинах;

ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, яка не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб);

д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у звязку з його ліквідацією;

е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року;

є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості;

ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у звязку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

з) заборгованість субєктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у звязку з їх ліквідацією.

Відповідно до ч.3 статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Судом встановлено, що між ТОВ «М-ЛИТ» (покупець) та ПАТ «Нікопольський завод трубопровідної арматури» (далі ПАТ «НЗТА») в особі арбітражного керуючого (продавець) укладено договір №1 від 22.12.2015 року купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, а також договори про відступлення прав вимоги відносно дебіторів, які зазначені в договорі №1 від 22.12.2015 року, а саме:

- ПАТ «Любомирський вапняно-силікатний завод» (сума дебіторської заборгованості 5656546,39 грн.; сума, що становить 30,456% від вартості лоту 2020481,34 грн.; сума дисконту від номінального значення заборгованості 3636064,75 грн.);

- ТОВ «Сігма-Естейт» (сума дебіторської заборгованості 40913,50 грн.; сума, що становить 30,456% від вартості лоту 0 грн.; сума дисконту від номінального значення заборгованості 0грн.);

- ТОВ керуюча компанія «Європейські машинобудівні системи» (сума дебіторської заборгованості 112740,50 грн.; сума, що становить 30,456% від вартості лоту 40270,17 грн.; сума дисконту від номінального значення заборгованості 72470,33 грн.);

- ПП «Виробничо-комерційна фірма «Сігран» (сума дебіторської заборгованості 1173,65 грн.; сума, що становить 30,456% від вартості лоту 419,22 грн.; сума дисконту від номінального значення заборгованості 754,43 грн.);

- ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» (сума дебіторської заборгованості 592294,64 грн.; сума, що становить 30,456% від вартості лоту 211563,78 грн.; сума дисконту від номінального значення заборгованості 380730,86 грн.).

При цьому, заборгованість ТОВ керуюча компанія «Європейські машинобудівні системи» за договором про відступлення прав вимоги від 23.12.2015 року, укладеним з ПАТ «НЗТА», збільшена на 40913,50 грн. від суми, яка була визначена Договором № 1 купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 22.12.2015 року. Зазначена сума 40913,50 грн. відповідає сумі заборгованості з дебітором ТОВ «Сігма-Естейт».

Разом з тим, в бухгалтерському обліку ТОВ «М-ЛИТ» заборгованість по дебітору ТОВ «Сігма-Естейт» не відображалась, а була віднесена шляхом збільшення на суму 40913,50 грн. на дебітора ТОВ керуюча компанія «Європейські машинобудівні системи» без відповідних документів щодо зміни дебітора в зобов'язанні.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ «М-ЛИТ» здійснило відображення в бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості шляхом її збільшення в кореспонденції з рахунком 745 «Дохід від безоплатно отриманих товарів» на суму 4090020,37 грн., що відповідає розміру дисконту від придбання дебіторської заборгованості по Договору № 1 купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 22.12.2015 року.

Одночасно зі збільшенням доходу ТОВ «М-ЛИТ» здійснило списання дебіторської заборгованості на рахунок 944 «Сумнівні та безнадійні борги» на суму 4090620,37 грн.

Згідно матеріалів справи, наявна наступна інформація щодо стягнення боргів із вищезазначених дебіторів:

1) ПАТ «Любомирівський вапняно-силікатний завод»:

рішенням від 03.07.2014 р. у справі 918/478/14 задоволено позов ПАТ «НЗТА» про стягнення з ПАТ «Любомирівський вапняно-силікатний завод» заборгованості у сумі 2300739 грн., про що видано наказ від 22.07.2014 р. та додатковий наказ від 08.08.2014 р.;

01.04.2015 р. Господарським судом Рівненської області порушено справу про банкрутство № 918/211/15 за заявою ПАТ «НЗТА» до боржника ПАТ «Любомирівський вапняно-силікатний завод»;

12.01.2015 р. ухвалою по справі № 918/211/15 було затверджено реєстр кредиторів боржника ПАТ «Любомирівський вапняно-силікатний завод», серед яких ПАТ «НЗТА» - основний борг - 5656546,39 грн. (4 черга); судові витрати - 6090,00 грн. (перша черга вимоги);

09.02.2016 р. ухвалою по справі № 918/211/15 було визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура відносно ПАТ «Любомирівський вапняно-силікатний завод»;

15.03.2016 р. ухвалою по справі № 918/211/15 було здійснено заміну ініціюючого кредитора ПАТ «НЗТА» на ТОВ «М-ЛИТ»;

23.06.2016 р. ухвалою по справі № 918/211/15 було ліквідовано юридичну особу ПАТ «Любомирівський вапняно-силікатний завод»;

2) ТОВ керуюча компанія «Європейські машинобудівні системи»:

16.10.2014 р. рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/6358/14 задоволено позов ПАТ «НЗТА» про стягнення з ТОВ керуюча компанія «Європейські машинобудівні системи» суми 70000,00 грн. та судового збору у розмірі 1827 грн., про що видано наказ 31.10.2014 р.;

20.11.2014 р. відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження про стягнення на користь ПАТ «НЗТА» коштів у розмірі 71827 грн.;

29.04.2014 р. листом № 397/16 відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві повернуто наказ №904/6358/14 від 31.10.2014 у зв'язку з відсутністю рахунків, транспортних речових прав на нерухоме майно у ТОВ керуюча компанія Європейські машинобудівні системи». Заходи здійснені державним виконавцем щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними.

3. ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго»: заборгованість у сумі 211563,78 грн. перенесена на рахунок 3711 «розрахунки за виданими авансами», а також в 2016 році відновлено списану заборгованість у розмірі 380730,86 грн. в кореспонденції з рахунком 716 «відшкодування раніше списаних активів».

З урахуванням вищезазначених вимог податкового законодавства, інформації про діяльність дебіторів та процедур щодо стягнення дебіторської заборгованості, судом встановлено, що станом на 31.12.2015 року до категорій безнадійної заборгованості могла бути віднесена лише дебіторська заборгованість ТОВ керуюча компанія «Європейські машинобудівні системи» у сумі 71827 грн. у звязку з тим, що в процедурі про стягнення заборгованості не було виявлено майна, за рахунок якого могли б бути задоволені вимоги кредитора ПАТ «НЗТА», а розмір заборгованості, переданої ПАТ «НЗТА» на ТОВ «М-ЛИТ» у сумі 71827 грн., не відповідає мінімальному розміру заборгованості для порушення справи про банкрутство ТОВ керуюча компанія «Європейські машинобудівні системи».

Також станом на 31.12.2016 року до категорій безнадійної заборгованості могла бути віднесена дебіторська заборгованість ПАТ «Любомирський вапняно-силікатний завод» у сумі 5656546,39 грн., у звязку з визнанням боржника банкрутом та його ліквідацією.

Відповідно до п. 86.10. Розділу ІІ Податкового кодексу України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника.

В ОСОБА_4 перевірки не досліджено підстави для списання дебіторської заборгованості ПАТ «Любомирський вапняно-силікатний завод» у сумі 5656546,39 грн., у звязку з визнанням боржника банкрутом та його ліквідацією.

Відтак, за результатами судового розгляду підтверджено списання кредиторської заборгованості за 2015 рік, на яку відповідно до вимог Податкового кодексу України не потрібно здійснювати коригування фінансового результату, у сумі 4018793,37 грн. (4090620,37 грн. -71827,00 грн.).

Таким чином, судовим розглядом не підтверджено висновки акту перевірки в частині встановлених порушень та донарахування податку на додану вартість в розмірі 5210099 грн., а також зменшення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2017 року, в сумі 859968 грн., а також в частині встановлених порушень щодо завищення відємного значення суми податку на додану вартість, яке залишилось непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій декларації з податку на додану вартість у сумі 169933 грн.

Також судом приймається до уваги Висновок експертного дослідження від 20.10.2017 року №17/11.2/17, проведений головним експертом сектору економічних, товарознавчих досліджень та оціночної діяльності Експертно-криміналістичного центру Науково-дослідного інституту МВС України ОСОБА_7, в якому експертом зроблено аналогічні висновки.

Відтак, прийняті податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області від 03.08.2017 року № за формою «Р», № за формою «В4» в повному обсязі, а також податкові повідомлення-рішення № за формою «П», № за формою «Р» в оскаржуваній частині - є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Ухвалою суду від 20.12.2017 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, на момент прийняття рішення судовий збір позивачем не сплачено.

Відповідно до частини 2 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене, а також враховуючи те, що адміністративний позов задоволено в повному обсязі, судовий збір в розмірі 215090,42 грн. підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «М-ЛИТ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № за формою «Р», прийняте 03.08.2017 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на підставі ОСОБА_4 № 7250/04-36-14-22/39195133 від 11.07.2017 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «М-ЛИТ» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 28.04.2014 року по 31.03.2017 року».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № за формою «В4», прийняте 03.08.2017 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на підставі ОСОБА_4 № 7250/04-36-14-22/39195133 від 11.07.2017 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «М-ЛИТ» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 28.04.2014 року по 31.03.2017 року».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № за формою «П», прийняте 03.08.2017 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на підставі ОСОБА_4 № 7250/04-36-14-22/39195133 від 11.07.2017 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «М-ЛИТ» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 28.04.2014 року по 31.03.2017 року», в частині податкового зобовязання в розмірі 5304085 грн., у т.ч. за 2016 рік - 2207008 грн., за 1 квартал 2017 року - 3097077 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № за формою «Р», прийняте 03.08.2017 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на підставі ОСОБА_4 № 7250/04-36-14-22/39195133 від 11.07.2017 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «М-ЛИТ» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 28.04.2014 року по 31.03.2017 року», в частині податкового зобовязання в розмірі 2 505 659 грн., у т.ч. за 2015 рік на суму 1510649 грн., за 1 квартал 2017 року на суму 796008 грн., та штрафних санкцій на суму 199002 грн. за 1 квартал 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до спеціального фонду Державного бюджету України (р/р отримувача № 4008, отримувач коштів УДКСУ у Чечелівському районі м.Дніпра, код отримувача 37989253, банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: судовий збір за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М-ЛИТ») судовий збір у розмірі 215090 (двісті п'ятнадцять тисяч девяносто) гривень 42 копійки.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 19 лютого 2018 року.

Суддя ОСОБА_8