Справа № 127/26074/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/26074/17

Головуючий у 1-й інстанції: Антонюк В.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

22 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 24.11.2017 року,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 24.11.2017 року.

Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 02 лютого 2017 року адміністративний позов задовольнив частково.

Суд мотивував своє рішення тим, що постанова адміністративної комісії виконавчого комітету Вінницької міської ради №1229 від 24.11.2017 р. не відображає опис обставин, установлених під час розгляду справи, що передбачено ст. 283 КУпАП, а тому зазначена постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, а саме: при винесенні постанови не було доведено вину позивача у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки не наведено жодного доказу на підтвердження того, що позивач дійсно надавав інтимні послуги за грошову винагороду.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказав, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права, що в подальшому призвело до неправильного вирішення спору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що наведені в апеляційній скарзі вимоги є необґрунтованими та такими, що не відповідають реальним обставинам справи, а також чинному законодавству.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що

16.11.2017 року оперуповноваженим ВБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 716461 відносно ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 181-1 КУпАП.

Згідно даного протоколу, 16.11.2017 року о 16.00 год. за адресою: м. Вінниця вул. Зодчих, 4/66 надавав послуги інтимного характеру за грошову винагороду в сумі 300 грн.

24.11.2017 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн., згідно постанови адміністративної комісії № 1229 від 24.11.2017 року.

Також, слід зазначити, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 - оперуповноважений ВБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області, який складав протокол відносно ОСОБА_2 пояснив, що надійшла оперативна інформація що дана особа надає послуги інтимного характеру за гроші. Позивач надав добровільно згоду на вхід у його помешкання, добровільно підписався у поясненнях у яких визнає вину. При огляді помешкання та відібранні пояснень був присутній перекладач - особа, яка володіє рідною мовою позивача. Чи володіла дана особа перекладом юридичних термінів йому не відомо. Чи мала дана особа свідоцтво перекладача, йому також не відомо.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, склад адміністративного правопорушення - заняття проституцією, передбачений статтею 181-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В силу положень наведеної статті, заняття проституцією - тягне за собою попередження або накладення штрафу від п'яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 181-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не вказано, які саме дії слід розуміти під заняттям проституцією.

Разом з тим, таке визначення міститься у міжнародних договорах, що присвячені боротьбі з торгівлею людьми та експлуатацією проституції. В силу статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, положеннями статті 2 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифіковано Законом N 716-IV (716-15) від 03.04.2003, ВВР, 2003, N 29, ст.226, визначено, що дитяча проституція означає використання дитини у діяльності сексуального характеру за винагороду або будь-яку іншу форму відшкодування;

Проаналізувавши наведені вище норми, колегія суддів дійшла висновку, що діяльність, що визначена як проституція, характеризується такими основними ознаками: діяльність сексуального характеру, та винагороду чи іншу форму відшкодування за зайняття такою діяльністю.

Відповідно до положень, закріплених частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради № 1219 від 24.1.2017 року взагалі не вбачається, які наявні докази вини позивача, які досліджувалися докази і чи взагалі вони досліджувалися, мотиви та обгрунтування прийняття саме такого рішення.

Як зазначено судом першої інстанції, з постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради № 1219 від 24.1.2017 року взагалі не вбачається, які наявні докази вини позивача, які досліджувалися докази і чи взагалі вони досліджувалися, мотиви та обґрунтування прийняття саме такого рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

До матеріалів справи додано пояснення ОСОБА_2, зі змісту яких вбачається, що вину у вчиненому правопорушенні він повністю визнає, однак він є іноземцем, українською та російською мовою не володіє та не розуміє її. При відібранні пояснень була особа арабської національності, який щось намагався перекладати, але з його перекладу можна було зрозуміти лише окремі слова. Що підписував позивач не розумів, самостійно жодних пояснень не надавав.

Згідно ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення. Перекладач зобов'язаний з'явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

Жодних доказів в матеріалах адміністративної справи, які б підтверджували що при складанні протоколу чи винесенні постанови був залучений перекладач не виявлено.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що позивач був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушень. Комісією були дослідженні всі докази, протокол про адміністративне правопорушення та комісія дійшла висновку про винуватість позивача.

Однак, в суді першої інстанції було досліджено протокол про адміністративне правопорушення та встановлено, що він був складений з грубими порушеннями: не було роз'яснено права, без дозволу та рішення суду відбулося проникнення до помешкання позивача, не забезпечено присутність перекладача, не роз'яснено право на захисника, а також жодних речей не вилучалося, поняті не залучалися.

В протоколі про адміністративне правопорушення міститься підпис позивача, що він повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Однак, враховуючи, що ОСОБА_2 є іноземцем, не розуміє української мови, належний перекладач при складанні протоколу не був залучений, тому вважати що позивач був повідомлений про день, час та місце розгляду справи не можна. У зв'язку з чим він був позбавлений можливості подавати докази своєї невинуватості, заявляти клопотання та користуватись іншими правами, передбаченими ч.1 ст.268 КУпАП.

Крім цього, суд першої інстанції звернув увагу на те, що постанова адміністративної комісії виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1229 від 24.11.2017 року не відображає опис обставин, встановлених під час розгляду справи, що передбачено ст. 283 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова № 1229 від 24 листопада 2017 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради винесена з порушенням норм чинного законодавства, а саме: при винесенні постанови не було доведено вину позивача у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки не наведено жодного доказу на підтвердження того, що позивач дійсно надавав інтимні послуги за грошову винагороду.

Також, у справі відсутні достатні для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності докази, які б вказували на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, а тому згідно ст. 293 КУпАП судом першої інстанції постанову № 1229 від 24 листопада 2017 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської скасовано, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 лютого 2018 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.