Справа № 209/2498/17(2-а/209/76/17)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 року справа № 209/2498/17(2-а/209/76/17)
головуючий суддя І інстанції Байбара Г.А.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 листопада 2017 року у справі № 209/2498/17(2-а/209/76/17) (постанова прийнята в порядку скороченого провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення позивачу основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 59% грошового забезпечення;

- зобовязати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області встановити основний розмір пенсії за вислугу років у розмірі 64% грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобовязати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату позивачу основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 64% від грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 30 липня 2016 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо встановлення позивачу основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 59% грошового забезпечення.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 з 30 липня 2016 року пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з розрахунку 64% відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років - 55% відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3% відповідної суми грошового забезпечення, а також здійснити виплату недоотриманої суми пенсії за період з 30 липня 2016 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 листопада 2017 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в наданому позивачем свідоцтві військово-лікарської комісії відсутній висновок про непридатність до служби в поліції через стан здоровя (хворобу), натомість визнано позивача непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, що свідчить про невідповідність такого висновку вимогам ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та в Національній поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 25 липня 2016 року № 201 о/с позивач 29 липня 2016 року був звільнений зі служби в поліції за п.2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про національну поліцію». Цим же наказом позивачу було установлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні 23 роки 01 місяць 19 днів (а.с.12).

Підставою звільнення позивача стало свідоцтво про хворобу від 18 липня 2016 року № 169, що було видане військово-лікарською комісією ДУ «Територіальне медичне обєднання МВС України по Дніпропетровській області», відповідно до якого встановлено наявність у позивача захворювання, яке повязано з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час (а.с.13).

Згідно вказаного свідоцтва про хворобу у ОСОБА_1 було виявлено захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (п. 12 свідоцтва про хворобу) та він, на основі статті графи Розладу хвороб і фізичних вад статей 39 б; 41 в; графа ІІ наказу МВС № 85 від 06.02.2001 р. визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час (п. 13 свідоцтва про хворобу).

Після звільнення позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії та надав всі визначені законодавством документи для її призначення, у тому числі свідоцтва про хворобу, з 30.07.2016р. йому призначена пенсія за вислугу років та з цього часу позивач перебуває на обліку у відповідача.

Після отримання від відповідача довідки від 20 березня 2017 року № 2861, де були зазначені щомісячні суми пенсії за 2016 рік та за січень 2017 року, позивач звернувся до відповідача з заявою щодо розшифровки призначеної пенсії та отримав автоматизований розрахунок пенсії у справі НОМЕР_1 від 20 березня 2017 року, де було зазначено про основний розмір пенсії 59% від грошового забезпечення та про її розрахунок (а.с.16).

18 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача із письмовим зверненням, на яке 15 серпня 2017 року отримав від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області письмову відповідь за № 23213/03/03, в якій зазначено, що пенсія призначена йому в розмірі 59% грошового забезпечення за 23 роки вислуги (а.с. 17-18).

26 серпня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перегляд правильності нарахування йому пенсії відповідно до відповідно до вимог чинного законодавства, а саме у розмірі 64 % від суми грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» (а.с.19-20).

Листом від 12 вересня 2017 року № Т 1333-17 позивач отримав письмову відмову у проведенні перерахунку розміру його пенсії, в якій зазначено, що підстави для перерахунку пенсії відсутні оскільки у наданих документах відсутній висновок медичної комісії про непридатність до служби в поліції і для вирішення питання щодо збільшення розміру пенсії на 5% необхідно провести заміну раніше наданого свідоцтва про хворобу та надати виправлений документ на їх адресу (а.с. 21-22).

Визнання протиправною відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії та зобовязання вчинити такі дії і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що свідоцтво по хворобу є належним документом, яке підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції за п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію", а тому позивач з дня наступного за днем його звільнення зі служби в поліції, тобто з 30 липня 2016 року, отримав право на призначення пенсії за вислугу у років в розмірі, встановленому п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме в розмірі 64% відповідної суми грошового забезпечення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Пунктом «а» частини 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1.1 Положення про діяльність військово-лікарської комісії системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001 (надалі Порядок № 85) медичний огляд проводиться з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Згідно з п. 1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу складається: у мирний час на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Встановлені обставини справи свідчать, що за результатами проходження позивачем медичного огляду, військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Дніпропетровській області було видано свідоцтво про хворобу № 169 від 18 липня 2016 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 має захворювання, повязані з проходження служби в органах внутрішніх справ, в звязку з чим, його визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час (а.с.13).

У звязку з чим, наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 201 о/с від 25 липня 2016 р. капітана поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції з 29 липня 2016 р. за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу). Станом на день звільнення вислуга років для призначення пенсії складає 23 роки 01 місяць 19 днів (а.с. 15).

Таким чином, оскільки вислуга позивача складає 23 роки, то до основного розміру пенсії у 55% необхідно додати 9% за 3 роки вислуги понад 20 років. З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір пенсії позивача повинен складати 64% (55%+9%).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи заявника про невідповідність висновку лікарської комісії дослівному формулюванню звільнення через хворобу, яке зазначене в п. 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» є безпідставними, оскільки визначальним в даному випадку є підстава звільнення позивача з поліції. Підставою для звільнення позивача зі служби слугувала хвороба, що в свою чергу, зазначено в військово-лікарських документах складених відносно позивача (а.с. 13).

ОСОБА_1 визнаний непридатним до служби, в свою чергу ототожнення непридатності позивача до військової служби в мирний час із непридатністю до служби в поліції є вірним з огляду на віднесення служби в поліції до військової служби відповідно до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Також слід зазначити, що наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 201 о/с від 25 липня 2016 р. про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" є чинним та не оспорювався.

Крім того, видане уповноваженим органом на проведення медичного огляду осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ з метою визначення їх придатності за станом здоров'я до служби в органах внутрішніх справ - ДУ "ТМО МВС України по Кіровоградській області" свідоцтво про хворобу від 25 серпня 2016 року № 300 є належним документом, прийнятим у межах повноважень та у спосіб визначений нормативними актами, що регламентують діяльність таких комісій, яке підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції та є підставою для звільнення позивача за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу в розмірі 64 % відповідних сум грошового забезпечення (55 % за 20 років вислуги + 9 % за 3 роки понад цю вислугу) є протиправною, оскільки відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підставою для призначення відповідачем позивачу пенсії у підвищеному розмірі є факт звільнення особи на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", а не зміст висновку військово-лікарської комісії про непридатність до служби.

При цьому необхідно зазначити, що форма свідоцтва про хворобу, передбачена Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, який затверджено наказом МВС України № 85 від 06.02.2001р. і містить графу п. 13 «Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби», і будь-які зміни до вказаного наказу у звязку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» у встановленому чинним законодавством порядку не вносились як на час проходження позивачем медичного огляду за результатами якого видано свідоцтва про хворобу № 169 від 18.07.2016р., так і у подальшому під час звільнення позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 листопада 2017 року у справі № 209/2498/17(2-а/209/76/17) залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає у відповідності до приписів п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанову підписано складом суду 27 лютого 2018 року.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко