Справа № 815/841/18
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/841/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Потурнак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі заяву Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обгрунтованості умовного адміністративного арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області звернулось до суду із заявою про підтвердження обгрунтованості умовного адміністратвиного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області від 26.02.2018р.

В обґрунтування зазначеної заяви про підтвердження обгрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків заявник зазначив, що 21.02.2018р. ГУ ДФС в Одеській області було прийнято наказ № 1207 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 та 22.02.2018р. о 18:00год., з метою проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв та з метою предявлення направлень на проведення перевірки від 22.02.2018р. № 571, № 570, №572, працівниками податкового органу здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 - м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна 2, кафе. Представником позивача зазначено, що ФОП ОСОБА_1 особисто було відмовлено у допуску до проведення фактичної перевірки, на підтвердження цього на місці було складено пояснення, у звґязку з чим, посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області було складено акт про не допуск до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 №186/15-32-40-03 від 22.02.2018 року та 26.02.2018р. о 15:00 начальником ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків. Представник позивача, посилаючись на положення ст.16, 20, 94 Податкового кодексу, просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що підстави для призначення та проведення перевірки ОСОБА_2 були відсутні, оскільки фактична перевірка позивача з питань здійснення контролю за обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів у 2017 році вже проводилась, а підстави для її повторного проведення відсутні, а також ОСОБА_2 не було допущено посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області оскільки ними не було надано їй на ознайомлення наказ та направлення на проведення перевірки та у зв'язку з діючим мораторієм на проведення перевірок.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 21.02.2018р. №1207 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1», з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, на підставі п.п.19№ 1.4 п. 19№.1 ст. 19№, п.п. 19№.1.14 п. 19№.1 ст. 19№, ст.20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, прийнято рішення провести з 22.02.2018р. фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1, тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 01.01.2017р. по дату закінчення фактичної перевірки (а.с.14).

22.02.2018р. заступником начальника відділу ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3Т, головним державним ревізором-інспектором відділу ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_4, та головним державним ревізором-інспектором відділу моніторингу та аналітичного супроводження контрольно-перевірочної роботи управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5 здійснено вихід за адресою господарської одиниці м.Одеса, вул. Іцхака Рабіна,2 кафе, з метою проведення перевірки та пред'явлення направлень №570, №571, №572 від 22.02.2018р. і наказу від 21.02.2018р. №1207 про проведення перевірки, однак відповідачем відмовлено у отриманні вказаних документів, про що складено акт про відмову від отримання наказу на проведення фактичної перевірки та відмову від підпису в направленнях від 22.02.2018р. №187/15-32-40-03.(а.с.15)

Разом з тим, 22.02.2018р. інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_6 складено пояснення ОСОБА_1, у яких платником податку зазначено, що вона відмовилась від перевірки, у звґязку з тим що з 01.12.2017р. діє мораторій на проведення перевірок малого середнього бізнесу (а.с.16). При цьому, жодних посилань у цих поясненнях щодо не надання перевіряючими наказу та направлень на проведення перевірки відповідачем не зазначено, а тому, враховуючи також складений працівниками позивача акт про відмову від отримання наказу на проведення фактичної перевірки та відмову від підпису в направленнях від 22.02.2018р. №187/15-32-40-03, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача у судовому засіданні на те, що причиною недопуску посадових осіб податкового органу до перевірки стало ненадання ними ФОП ОСОБА_1 наказу та направлень на проведення перевірки.

Згідно доповідної записки начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області остання перевірка ФОП ОСОБА_1 фактична перевірка з питань здійснення контролю за обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів проводилась у 2017 році, за результатами якої склалено акт №534/15-32-40-02/НОМЕР_1 від 29.08.2017р. та було встановлено порушення п.12. ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». З метою здійснення контролю та недопущення порушень податкового та іншого законодавства, викладено пропоції надати дозвіл на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою м.Одеса, вул. Іцхака Рабіна,2 кафе (а.с.17). При цьому, представник Головного управління ДФС в Одеській області також надала до суду на підтвердження наявності підстав для проведення фактичної перевірки роздруківку з бази даних АІС податковий блок «чеки» та інформацію щодо отриманих ФОП ОСОБА_1 ліцензій на право здійснення торгівлі алкогольними напоями, згідно яких вбачається, що термін дії отриманої ФОП ОСОБА_1 ліцензії на право здійснення торгівлі алкогольними напоями ОД015249 закінчився 18.12.2017р., а ліцензія на право здійснення торгівлі алкогольними напоями ОД030005 отримана ФОП ОСОБА_1 21.12.2017р., однак у період з 18.12.2017р. по 21.12.2017р. ФОП ОСОБА_1 здійснювала продаж алкогольних напоїв, що може свідчити про порушення податкового законодавства. Разом з тим представник податкового органу обґрунтувала зазначений у наказі про проведення перевірки період з 01.01.2017р. необхідністю перевірки ведення обліку реалізованих у вищезазначений період алкогольних напоїв у звязку з можливістю їх придбання у попередньому періоді.

Судом встановлено, що 23.02.2018р. заступник начальника ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_7 звернувся до начальника ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_8 зі зверненням про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 у звязку з відмовою 22.02.2018р. від проведення фактичної перевірки (а.с.8).

26.02.2018р. о 15:00год. начальником ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_8 прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1Ю.(а.с.9).

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3. п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.п. 19-1.1.4. та п.п. 19-1.1.14. п. 19 19-1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, як здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням субєктами господарювання установлених законодавством обовязкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Пунктом 80.2.5 ст.80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно п. 81.1. ст.80 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки. При цьому, судом встановлено відсутність таких підстав для недопуску посадових осіб податкового органу до проведення перевірки ФОП ОСОБА_1

Відповідно до п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно п.94.5 , п.94.6 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до п. 94.10. ст.94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

При цьому, суд вважає помилковим посилання відповідача на неправомірність проведення перевірки у звязку з тим, що з 01.12.2017р. було введено мораторій на проведення перевірки малого і середнього бізнесу, враховуючи наступне.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016р.

№1728-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017р., встановлено до 31 грудня 2018 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, а ст.3 зазначеного Закону обмеження на позапланові заходи державного нагляду (контролю). Однак, дія зазначеного закону не поширюється на відносини, щодо проведення фактичних перевірок територіальними органами Державної фіскальної служби, що реалізує державну податкову політику та визначені Податковим кодексом України.

На підставі викладеного, перевіряючи обґрунтованість застосування адміністративного арешту, суд дійшов висновку, що Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області діяло у межах компетенції, на підставі та у спосіб передбачений законом, у звязку з чим заява податкового органу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За таких обставин, заява Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністратвиного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області від 26.02.2018р. підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 283, 293 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна - задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), згідно рішення ГУ ДФС в Одеській області від 26.02.2018р.

Рішення суду щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків підлягає негайному виконанню

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги за правилами, встановленими ст. 293, п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Подання апеляційної скарги на рішення суду щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків не перешкоджає його виконанню.

Суддя К.О. Танцюра

.