Справа № 814/2738/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 р. № 814/2738/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:приватного підприємства "Думітраш", вул. Степова, 23, с. Троїцьке, Новоодеський район, Миколаївська область, 56610
до відповідача:управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056
про:визнання незаконним та скасування розрахунку від 18.10.2017 р. № 298,
ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Думітраш" звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання незаконним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 18.10.2017 р. № 298.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваний розрахунок складено з порушенням встановлених вимог щодо форми, змісту та порядку складення. Розрахунок не містить назви та технічних характеристик вагового комплексу, не зазначено дані про вимірювальне і зважувальне обладнання, яке використовувалось для визначення факту перевищення. Водію не було надано документи щодо метрологічної атестації вимірювального приладу. Відсутня методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси транспортних засобів із вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі. Транспортний засіб позивача не був затриманий, а протокол про адміністративне правопорушення не складався. На акті та талоні відсутні деякі обов'язкові реквізити. Акт не підписано водієм або свідками. Маса вантажу за товарно-транспортною накладною в сумі з масою транспортного засобу не перевищує максимально допустимої ваги. Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу не складалася.

19.02.2018 р. відповідач надав відзив на позов, де зазначив про повірку вагів. Чинним законодавством не передбачені виключення з Правил дорожнього руху при перевезенні сипучих вантажів. Працівники Укртрансбезпеки не мають права на затримання транспортних засобів. Відбиток печатки ставиться в дорожньому листі водія лише у випадку перевірки міжнародних перевезень. Посадові особи відповідача при розгляді справи не виявили підстав для винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Відповідач вважає правомірним оскаржуваний розрахунок.

19.02.2018 р. представник відповідача подала клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

На підставі направлення на перевірку від 13.10.2017 р. № 010470 посадовими особами відповідача проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля позивача. Так, 18.10.2017 р. складено акт № 0003797 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зафіксовано, що на автодорозі М-24 "Благовіщенське-Миколаїв" (211 км + 920 м) автомобіль МАЗ 630305, реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом МАЗ 837810042, реєстраційний номер НОМЕР_2, водій ОСОБА_1, з вантажем соняшнику перевищив нормативно допустиму масу (нормативно допустима: 40 т, фактична: 41,25 т) та нормативно допустиме осьове навантаження (нормативно допустиме: 11,0; 16,0; 11,0; 11,0, фактичне: 8,9; 17,7; 8,6; 8,8).

Того ж дня складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 298, яким нараховано до сплати позивачу 150,96 євро.

Примірник акту водієм не підписаний.

27.10.2017 р. відповідач направив позивачу листа з вимогою сплатити плату за проїзд великовагового транспортного засобу.

Згідно наданої позивачем товарно-транспортної накладної від 18.10.2017 р. № 144 автомобільним перевізником та вантажовідправником є позивач, маса вантажу складає 39 т.

Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 р., передбачено, що Державна служба з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, реалізовує державну політику з питань безпеки на автомобільному транспорті, здійснює габаритно -ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (п. 1, 4, 5).

У відповідності до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 р., транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд (п. 3, 4 в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т).

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначає відповідний Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879 (далі - Порядок № 879).

Згідно п. 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п. 12-13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідач надав суду свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки від 18.04.2017 р. № 34-00/1257, відтак суд не приймає посилання позивача на те, що водію транспортного засобу не було надано документів, що підтверджують державну метрологічну атестацію вимірювального приладу, оскільки матеріалами справи не підтверджений факт відмови посадової особи відповідача від надання водію відповідних документів.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на п. 19 Порядку № 879 щодо відсутності затвердженої Мінекономрозвитку методики проведення габаритно-вагового контролю суд, оскільки згаданий пункт було виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 671.

У той же час, суд звертає увагу на відсутність доказів вручення водію довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, оскільки п. 18 Порядку № 879 такий обов'язок покладений на посадову особу Укртрансбезпеки. Крім того, як вірно зазначив позивач, довідка не містить часу і місця здійснення габаритно-вагового контролю; інформації щодо того, на якому пункті - стаціонарному або пересувному було здійснено контроль.

Невжиття відповідачем заходів щодо заборони руху транспортного засобу до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування не є підтвердженням відсутності порушень габаритно-вагових параметрів.

Суд критично оцінює твердження позивача щодо необхідності посвідчення факту відмови водія від підпису акта підписами свідків, оскільки Порядком № 879 не встановлений обов'язок Укртрансбезпеки щодо оформлення акта: доказом перевищення вагових та/або габаритних параметрів є відповідна довідка. Про оформлення акта вказано в п. 4 "Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування", затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 р. № 1007/1207. Цим документом ані форма відповідного акта, ані вимоги щодо засвідчення факту відмови водія від підпису акта не встановлені.

Відповідно до оскаржуваного розрахунку, відповідачем визначено плату за проїзд на підставі формули, що наведена в пункті 30, з урахуванням вимог п. 311 Порядку № 879.

У пункті 30 зазначено, що розмір плати залежить зокрема від протяжності маршруту; у пункті 311 вказано, що, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Довідка від 18.10.2017 р. не містить інформації щодо часу і місця здійснення габаритно-вагового контролю. Ані акт, ані довідка не містять інформації про те, на якому пункті (стаціонарному або пересувному) габаритно-вагового контролю було здійснено контроль. Ці недоліки позбавляють зазначені документи доказової сили.

Виходячи з розрахунку, пройдена частина маршруту визначена як відстань між пунктом навантаження та пунктом розвантаження (с. Троїцьке Миколаївської області - м. Южний Одеської області, 136 км). У той же час, доказів на підтвердження того, що 136 км - це саме пройдена частина маршруту, відповідач суду не надав, що свідчить про необґрунтованість розрахунку.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується правомірність та обґрунтованість оскаржуваного розрахунку, що є підставою для задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в загальній сумі 1600,00 грн., що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 18.10.2017 р. № 298, складений стосовно приватного підприємства Думітраш".

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (ідентифікаційний код 39816845) судовий збір у сумі 1600,00 грн. на користь приватного підприємства Думітраш" (ідентифікаційний код 32143136).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 28.02.2018 р.

Суддя Н.В. Лісовська