Справа № 461/2268/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/8898/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участі секретаря Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 17 липня 2017 року (суддя - Мисько Х.М., м.Львів) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, третя особа - виконавчий комітет Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, як фізична особа-підприємець 29 березня 2017 року звернувся до суду з позовом до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, третя особа - виконавчий комітет Львівської міської ради про визнання дій Департаменту щодо не продовження строку дії Дозволу на розміщення зовнішньої реклами від 14.02.2012 НОМЕР_2 на 5 (п'ять) років, який був виданий на підставі рішення ВК ЛМР від 10.02.2012 №81 «Про надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозволу на розміщення зовнішньої реклами на АДРЕСА_2» протиправними; визнання дій Департаменту щодо не продовження строку дії Дозволу на розміщення зовнішньої реклами від 23.04.2012 НОМЕР_1 на 5 років, який був виданий на підставі рішення ВК ЛМР від 13.04.2012№256 «Про надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозволу на розміщення зовнішньої реклами на АДРЕСА_1» протиправними; зобов'язання Департамент продовжити строк дії Дозволу-1з 10.02.2017 до 10.02.2022; зобов'язання Департамент продовжити строк дії Дозволу-2 з 13.04.2017 до 13.04.2022р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.01.2017 позивач отримав відповідь від директора Департаменту за вихідним №2301-231/2301-233, у якій зазначено про те, що Дозвіл-1 та Дозвіл-2 були продовжені виключно до 31.12.2017. Крім цього, у відповіді зазначено, що продовження вищезазначених дозволів здійснено на підставі протоколу №4 засідання робочої групи з попереднього розгляду документів поданих для встановлення пріоритету дозволу на розміщення реклами та погодження вивісок. Позивач вважає, що відповідачем порушено його право щодо продовження строку дії вищевказаних дозволів на розміщення зовнішньої реклами на 5 років, тому просить позовні вимоги задоволити повністю.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 17 липня 2017 року у справі №461/2268/17 у задоволенні заявленого позову - відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою позов задоволити у повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі скаржник покликається на обставини, викладені у позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки під час розгляду справи позивачем не доведено, яким чином відповідачем порушено його право на розміщення зовнішньої реклами у м. Львові. Натомість, на думку суду, Департамент та ВК ЛМР діяли в межах своїх повноважень під час розгляду заяв поданих ФОП ОСОБА_1 від 24.01.2017 та 23.01.2017 про продовження терміну дії Дозволу-1 та Дозволу-2 в установленому законом порядку на засіданні робочої групи з попереднього розгляду документів, поданих для встановлення пріоритету на отримання дозволу для розміщення реклами та погодження проектів вивісок.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2012 ВК ЛМР прийнято рішення №81, яким надано фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на розміщення односторонньої рекламної конструкції розміром 1,6 м. х 0,55 м. у проході будинку АДРЕСА_2 терміном на 5 років. На підставі даного рішення, Львівською міською радою позивачу видано Дозвіл-1 на розміщення зовнішньої реклами, строком на п'ять років, тобто з 10.02.2012 до 10.02.2017.13.04.2012 ВК ЛМР прийнято рішення № 256, яким фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 видано дозвіл на розміщення односторонньої рекламної конструкції розміром 1,6 м. х 0,55 м. у проході будинку АДРЕСА_1 терміном на 5 років. На підставі даного рішення, Львівською міською радою видано позивачу Дозвіл-2 на розміщення зовнішньої реклами, строком на п'ять років тобто з 13.04.2012 до 13.04.2017р. 25 січня 2017 року позивач, за допомогою Центру надання адміністративних послуг м. Львова, звернувся в Департамент економічного розвитку Львівської міської ради із заявами від 23.01.2017 та 24.01.2017 про продовження терміну дії Дозволу-1 та Дозволу-2. У відповідь на вказані заяви, які були зареєстровані у відділі «Центр надання адміністративних послуг» від 25.01.2013 за №3-К-5136/АП-23, №3-ФОП-5130/АП-23, Департаментом позивачу повідомлено те, що відповідно до протоколу №4 засідання робочої групи з попереднього розгляду документів поданих для встановлення пріоритету на отримання дозволу для розміщення реклами та погодження проектів вивісок, термін дії Дозволу-1 та Дозволу-2 продовжено до 31.12.2017р.

У судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що 02.02.2017, ОСОБА_1, який особисто був присутній на засіданні робочої групи з попереднього розгляду документів, поданих для встановлення пріоритету на отримання дозволу для розміщення реклами та погодження проектів вивісок повідомлено, що у зв'язку із збільшенням суб'єктів господарювання в Пасажі Андреоллі протягом останніх років та їх необхідністю розмістити інформацію про свою діяльність в межах входу з АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, рекомендовано спільно з суб'єктами господарювання розробити комплексний проект розміщення інформації про суб'єктів господарювання, які знаходяться в Пасажі Андреоллі та подати його на погодження в управління регулювання забудови департаменту містобудування Львівської міської ради згідно до «Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 11.11.2016 №1025.

Як вбачається із протоколу від 02.02.2017 №4 засідання робочої групи з попереднього розгляду документів, поданих для встановлення пріоритету на отримання дозволу для розміщення реклами та погодження проектів вивісок, та п. 4.4.1, 4.2.2 та 4.2.3 «Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові», затверджених рішенням виконавчого комітету від 21.05.2010 № 569 Дозвіл-1 на розміщення зовнішньої реклами на АДРЕСА_2 та Дозвіл-2 на розміщення зовнішньої реклами на АДРЕСА_1 продовжено до 31.12.2017.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать приписам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відносини, пов'язані з розповсюдженням реклами на території України, врегульовані Законом «Про рекламу». В Україні також діють Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, які регулюють відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Відповідно до ст.1 Закону № 270/96-ВР зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Статею 16 цього Закону передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці (п.2 Типових правил).

Частиною 2 ст.16 Закону №270/96-ВР встановлено що зовнішня реклама повинна відповідати таким вимогам: розміщуватись із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків; освітлення зовнішньої реклами не повинно засліплювати учасників дорожнього руху, а також не повинно освітлювати квартири житлових будинків; фундаменти наземної зовнішньої реклами, що виступають над поверхнею землі, можуть бути декоративно оформлені; опори наземної зовнішньої реклами, що розташована вздовж проїжджої частини вулиць і доріг, повинні мати вертикальну дорожню розмітку, нанесену світлоповертаючими матеріалами, заввишки до 2 метрів від поверхні землі; нижній край зовнішньої реклами, що розміщується над проїжджою частиною, у тому числі на мостах, естакадах тощо, повинен розташовуватися на висоті не менше ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття; у місцях, де проїжджа частина вулиці межує з цоколями будівель або огорожами, зовнішня реклама може розміщуватися в одну з фасадами будівель або огорожами лінію. Перелік обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами, встановлений цим Законом, є вичерпним (ч.5 ст.16 Закону № 270/96-ВР).

Відповідно до п.1.2 «Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові» затверджених рішенням виконкому від 21.05.2010 №569, дія цих Правил поширюється на всю територію м.Львова, на всі підприємства, установи та організації, незалежно від форми власності та відомчої належності, а також на фізичних осіб, які здійснюють діяльність у сфері зовнішньої реклами у м.Львові. Правила є обов'язковими для виконання всіма учасниками рекламної діяльності.

Пунктом 4.4.1 Правил передбачено, що термін дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається через управління «Дозвільний офіс» робочому органу розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі з примірником дозволу не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії дозволу при відсутності письмових заперечень з боку власника місця розташування спеціальної конструкції та інших органів, що здійснювали погодження цього дозволу або органу, у погодженні якого виникла необхідність. До заяви додається витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Оператор протягом семи днів з дати одержання заяви розповсюджувача перевіряє рекламний засіб на предмет його відповідності дозвільно-проектній документації, про що складає акт обстеження заявленого місця з залученням розповсюджувача (за його згодою).

За змістом п.4.4.3 у продовженні дії дозволу може бути відмовлено, якщо у заявника: 1) існує заборгованість з оплати за тимчасове користування місцями, які перебувають у комунальній власності, для розміщення рекламних засобів за існуючим договором понад два місяці, за умови, якщо заборгованість не оскаржується розповсюджувачем зовнішньої реклами у судовому порядку; 2) існує заборгованість зі сплати штрафів за несвоєчасну оплату за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів за існуючим договором понад два місяці, за умови, якщо штрафні санкції не оскаржуються розповсюджувачем зовнішньої реклами у судовому порядку; 3) існує заборгованість зі сплати штрафів за самовільне встановлення рекламних засобів; 4) зафіксована та не ліквідована до закінчення дозволу невідповідність рекламного засобу дозвільно-проектній документації; 5) зафіксовані самовільно встановлені рекламні засоби.

Пунктом 4.4.5 Правил передбачено, що Дозвіл продовжується терміном на п'ять років, за винятком випадків, передбачених у підпункті 5.1.2, згідно якого, розміщення рекламних засобів здійснюється за схемами комплексного розміщення рекламних засобів, які затверджує виконавчий комітет міської ради. Розробку схем комплексного розміщення зовнішньої реклами здійснює департамент містобудування за участі представників органів, вказаних у підпунктах 4.2.1, 4.2.2 цих Правил, а також представників громадськості (за їх згодою). Дозволи на рекламні засоби продовжуються в міру закінчення термінів дії до дати затвердження схеми на дану ділянку, але не довше двох років з дати прийняття цих Правил. Після затвердження схеми всі дозволи підлягають перегляду на відповідність вимогам схеми та класифікатора (додаток 5 до цих Правил). Приведення існуючих рекламних засобів до вимог схеми здійснюється протягом 12 місяців від дати затвердження схеми на конкретну ділянку.

З матеріалів справи видно, що ФОП ОСОБА_1 в межах входу з АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 рекомендовано спільно з суб'єктами господарювання розробити комплексний проект розміщення інформації про суб'єктів господарювання, які знаходяться в Пасажі Андреоллі та подати його на погодження в управління регулювання забудови департаменту містобудування Львівської міської ради. Термін дії Дозволу-1 та Дозволу-2 продовжено до 31.12.2017.

Аналізуючи вказані положення та матеріали справи, апеляційний суд зазначає, що відповідачем при прийнятті рішення, яким дію Дозволу-1 та Дозволу-2 продовжено до 31.12.2017, а не на 5 років, як це встановлено Правилами, порушено норми чинного законодавства, зокрема, не наведено підстав для відмови у продовженні дії вказаних дозволів, перелік яких міститься у п.4.4.3 Правил, та є вичерпним. Натомість, відповідач протиправно, без наявності до того законодавчо визначених підстав, продовжив термін дії Дозволу-1 та Дозволу-2 лише до 31.12.2017, що суперечить положенням чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Апеляційний суд констатує, що відповідач повинен був або відмовити позивачу у продовженні дії Дозволу-1 та Дозволу-2 за наявності до того відповідних підстав, або продовжити дію вказаних дозволів на 5 років, як це встановлено чинним законодавством.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги в частині визнання дій Департаменту щодо не продовження дії Дозволу-1 та Дозволу-2 на 5 років є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки відповідач діяв поза межами наданих повноважень, у спосіб та в порядку, не передбаченому чинним законодавством.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання Департамент продовжити строк дії Дозволу-1 та Дозволу-2 з 10.02.2017 до 10.02.2022, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Обираючи правильний спосіб захисту порушених прав позивача, колегія суддів враховує роз'яснення, які наведені в п.10.3 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно яких у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

При цьому, при дотриманні Департаментом та ВК ЛМР приписів законодавства, суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), підміняти його і перебирати на себе повноваження, надані Конституцією України та законами України органу місцевого самоврядування.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 23.01.2017 про продовження терміну дії Дозволу-2 та від 24.01.2017 щодо продовження терміну дії Дозволу-1

При повторному розгляду заяв, відповідачем в обов'язковому порядку повинні бути враховані висновки цього судового рішення.

Наведений висновок також відповідає вимогам ч.4 ст.245 КАС України, відповідно до яких, у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Крім цього, відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви фізична особа-підприємець ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1600 грн, що підтверджується квитанцією від 27.03.2017, при подачі апеляційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 1760 грн, що підтверджується квитанцією від 09.08.2017.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради судових витрат у розмірі 1680 грн. сплаченого судового збору.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись: ч.3 ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 17 липня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, третя особа - виконавчий комітет Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради щодо не продовження терміну дії Дозволу на розміщення зовнішньої реклами від 14.02.2012 НОМЕР_2 на 5 (п'ять) років.

Визнати протиправними дії Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради щодо не продовження терміну дії Дозволу на розміщення зовнішньої реклами від 23.04.2012 НОМЕР_1 на 5 (п'ять) років.

Зобов'язати Департамент економічного розвитку Львівської міської ради повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 23.01.2017 про продовження терміну дії Дозволу НОМЕР_1 на розміщення зовнішньої реклами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язати Департамент економічного розвитку Львівської міської ради повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 24.01.2017 про продовження терміну дії дозволу НОМЕР_2 на розміщення зовнішньої реклами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради судові витрати у розмірі 1680 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повне судове рішення складено 28 лютого 2018 року.