Справа № 805/4361/16-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року справа №805/4361/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Василенко Л.А., Міронової Г.М., при секретарі судового засідання - Святодух О.Б., за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідачів - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у справі № 805/4361/16-а (головуючий І інстанції Крилова М.М.), складену в повному обсязі 07 лютого 2017 року в м. Слов'янськ Донецької області за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4 до Слов'янського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання незаконною відповіді № 58-9189 від 02.11.2016 в частині зняття з реєстрації місця проживання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов'янського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі - відповідач 1), в якому просила: визнати неправомірними дії в частині зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 її онука, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати неправомірними дії в частині зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 недієздатного, інваліда 2-ї групи ОСОБА_4, його опікуна ОСОБА_1; визнати незаконною відповідь № 58-9189 від 02.11.2016 відносно інформації про зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 її онука, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати незаконною відповідь № 58-9189 від 02.11.2016 відносно інформації про зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 недієздатного, інваліда 2-ї групи ОСОБА_4, його опікуна ОСОБА_1; зобов'язати Слов'янський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області відновити реєстрацію міста проживання в АДРЕСА_1 недієздатного, інваліда 2-ї групи ОСОБА_4, його опікуна ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заявлені вимоги були обґрунтовані тим, що заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2016 ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 виселено з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла. На підставі цього рішення ВДВС м. Слов'янська сім'ю ОСОБА_1 виселено з даної квартири. 12.10.2016 ухвалою Слов'янського міськрайонного суду скасовано заочне рішення суду від 07.06.2016. З відповіді відповідача № 58-9189 від 02.11.2016 позивач дізналась, що її, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знято з реєстрації міграційною службою. Позивач вважає, що відповідач необґрунтовано позбавив права користування квартирою, оскільки зняття з реєстрації недієздатного та малолітньої дитини можливо тільки за умовами згоди органу опіки та піклування, якої згідно відповіді не було.

Також позивач вважає спірну відповідь незаконною в частині зняття з реєстрації малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв'язку з тим, що в своїй заяві ОСОБА_7 вказав себе як єдиного власника, так як договір купівлі-продажу квартири № 392/95 від 09.08.1995 визнаний недійсним на підставі рішення суду від 12.03.2004 та того, що ОСОБА_1 надала до міграційної служби недостовірні відомості відносно власника квартири. З цією відповіддю позивач не згодна, оскільки рішення суду від 12.03.2004 залишилось невиконаним ВДВС м. Слов'янську, сторони не повернуті у початкове становище, та залишилась не стягнута з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 сума 8700 грн., у зв'язку з чим, позивач вважає, що договір купівлі-продажу № 392/95 є дійсним по теперішній час, а тому вона має право на володіння та користування цією квартирою.

Крім того, зазначала, що не існує рішення суду про позбавлення її права власності на квартиру, зареєстровану в КП БТІ м. Слов'янська в реєстровій книзі під № 7866/2а.

На підставі викладених підстав, позивач вважає недостовірною інформацію надану у відповіді від 02.11.2016 в частині зняття з реєстрації 11.11.2011 ОСОБА_4, ОСОБА_1 з посиланням на рішення суду від 23.12.2010, за основу якого покладено рішення Слов'янського міськрайонного суду від 12.03.2004, та вважає незаконними дії відповідача щодо зняття з місця проживання з квартири АДРЕСА_1, недієздатного, інваліда 2-ї групи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, опікуна ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2016 у якості другого відповідача залучено Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі - відповідач 2).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у справі № 805/4361/16-а позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4 до Слов'янського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання неправомірними дій в частині позовних вимог про зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 її онука, малолітнього ОСОБА_5, визнання протиправними дій в частині знятті з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 недієздатного, інваліда 2-ї групи ОСОБА_4, його опікуна ОСОБА_1 та зобов'язання відновити реєстрацію міста проживання в АДРЕСА_1 недієздатного, інваліда 2-ї групи ОСОБА_4, його опікуна ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишено без розгляду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у справі № 805/4361/16-а у задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4 до Слов'янського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання незаконною відповіді № 58-9189 від 02.11.2016 відносно інформації про зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 її онука, малолітнього ОСОБА_5 та визнання незаконною відповіді № 58-9189 від 02.11.2016 відносно інформації про зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 недієздатного, інваліда 2-ї групи ОСОБА_4, його опікуна ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного перегляду є постанова Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у справі № 805/4361/16-а.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

25.10.2016 ОСОБА_1, яка діє як опікун в інтересах недієздатного інваліда 2-ї групи ОСОБА_4 звернулась до Слов'янського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області з інформаційним запитом. За змістом інформаційного запиту, ОСОБА_1 просила на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» надати достовірну інформацію: 1) за якою адресою місця проживання зареєстрований недієздатний, інвалід 2-ї групи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та його опікун ОСОБА_1; 2) які дозвільні документи стали підставою для зняття з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 недієздатного, інваліда 2-ї групи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та його опікуна ОСОБА_1; 3) які дозвільні документи стали підставою для зняття з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 малолітньої дитини, її онука, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 Вказати повний перелік і назву документів, ким, яким органом, коли і кому були видані документи, які стали підставою для зняття з реєстрації осіб, вказаних в п.п. 2, 3, передбачених Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджених наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077; 4) повідомити яким юридичним та фізичним особам надавалась Державною міграційною службою м. Слов'янська інформація (довідка) відносно зняття з реєстраційного обліку недієздатного, інваліда 2-ї групи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, опікуна ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі АДРЕСА_1. Якщо така інформація комусь надавалась, то вказати кому (назву юридичної особи, Ф.І.Б. фізичної особи), коли, для чого, на якій підставі і якими документами це підтверджено (арк. справи 17).

02.11.2016 Слов'янським міським відділом Головного управління ДМС в Донецькій області надано відповідь на інформаційний запит від 25.10.2016, яка викладена листом № 58-9189. Зазначеним листом повідомлено, що з 04.04.2016 повноваження з реєстрації місця проживання фізичних осіб делеговані органам місцевого самоврядування, в м. Слов'янську реєстрацію місця проживання здійснює відділ з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов'янської міської ради та для отримання інформації про місце реєстрації необхідно звертатись до вказаного відділу.

Також листом повідомлено про те, що 11.11.2011 до Слов'янського МВ ГУДМС у Донецькій області звернувся гр. ОСОБА_7 із заявою про зняття з реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23.12.2010 про виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення. Апеляційний суд Донецької області рішенням від 20.04.2011 залишив без змін рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_1 і ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1. В листі-відповіді зазначений перелік документів, які були надані до заяви. На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» було знято ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання особи.

Крім того, листом-відповіддю повідомлено, що реєстрація ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1, була скасована 01.02.2014 згідно розділу 7 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012, висновком Слов'янського МВ ГУДМС України в Донецькій області на підставі заяви гр. ОСОБА_7 з причини повідомлення ОСОБА_1 недостовірних відомостей про власника даної квартири та наданий договір купівлі-продажу № 392/95 від 09.08.1995, який Слов'янським міськрайонним судом 12.03.2004 визнано недійсним.

Інформацію про зняття з реєстрації вказаних осіб була надана до ТОВ «Циділо і К», на балансі якого знаходиться будинок АДРЕСА_1, шляхом проставлення штампів «знято з реєстрації місця проживання» в картках реєстрації на ОСОБА_1, ОСОБА_4 Інформація про скасування реєстрації ОСОБА_5 була направлена листом за № 58-490 від 01.02.2014 матері дитини ОСОБА_9 Інформація про зняття з реєстрації ОСОБА_4 і ОСОБА_1 відповідно ст. 22 Закону України «Про державний реєстр виборців» направлялась до відділу ведення Державного реєстру виборців Слов'янської міської ради (арк. справи 18).

Вважаючи відповідь № 58-9189 від 02.11.2016 стосовно інформації про зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 її онука, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та відносно інформації про зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 недієздатного, інваліда 2-ї групи ОСОБА_4, його опікуна ОСОБА_1 незаконною, позивач звернулась до суду.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі за текстом - Закон № 2939-VI) визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

За приписами частин 1, 2, 3 ст. 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Частинами 1, 2, 4 ст. 20 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 23 Закону № 2939-VI визначено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації.

Так, у відповідності до цієї статті, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Положеннями статті 24 Закону № 2939-VI передбачена відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Тобто, Законом №2939-VI визначено право запитувача на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації, порядок оскарження та спосіб захисту порушених законних прав та інтересів запитувача, а також відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Разом із тим, статтею 245 КАС України визначені повноваження суду при вирішенні справи.

Частиною 2 ст. 245 КАС України визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

За змістом позовних вимог позивач просить визнати відповідь № 58-9189 від 02.11.2016 стосовно наданої інформації про зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 її онука, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та інформації про зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 недієздатного, інваліда 2-ї групи ОСОБА_4, та його опікуна ОСОБА_1 незаконною. Однак такі вимоги не узгоджуються з приписами ст. 245 КАС України, яка передбачає способи захисту, що застосовуються судом в порядку адміністративного судочинства та положеннями ст. 23 Закону № 2939-VI, які містять вичерпний перелік способів захисту законних прав та інтересів запитувача на інформацію, що здійснюються відповідно до КАС України.

Тобто, Законом № 2939-VI не передбачено визнання незаконною відповіді на запит на інформацію.

Надання відповіді суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Надання відповіді являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень. Сама по собі відповідь не тягне за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії. Саме вони мають вплив на права та інтереси позивача.

Виходячи із завдань КАС України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення прав.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4 до Слов'янського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання незаконною відповіді № 58-9189 від 02.11.2016 відносно інформації про зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 її онука, малолітнього ОСОБА_5 та визнання незаконною відповіді № 58-9189 від 02.11.2016 відносно інформації про зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 недієздатного, інваліда 2-ї групи ОСОБА_4, його опікуна ОСОБА_1.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у справі № 805/4361/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у справі № 805/4361/16-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Л.А. Василенко

Г.М. Міронова