Справа № 356/1360/17
Суддя: Капшученко І. О.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/1360/17
№ провадження 2-а/356/8/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.18 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшученко І. О.,

за участю секретаря Харченко Ж. В.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Бориспіль, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_3 з позовною заявою до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Бориспіль, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свою позовну заяву мотивує тим, що 07.12.2017 інспектором 1 батальйону 3 роти УПП у м. Бориспіль ОСОБА_4 було винесено постанову серії ЕАА № 229537 про притягнення його, ОСОБА_3, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, так як на транспортному засобі, яким він керував, а саме автобусі марки «Mersedes-Benz», модель «Sprinter 413», д.н.з. НОМЕР_1, не працювали аварійні виходи, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Разом з тим, викладені у вказаній постанові фактичні обставини позивач вважає такими, що не відповідають дійсності та просить суд визнати спірну постанову протиправною та скасувати.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 13.12.2017 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено судове засідання на 18.12.2017 (а.с.28).

Судове засідання, призначене на 18.12.2017, відкладене на підставі п. 1 ч. 2 ст. 205 КАС України, так як сторони по справі в судове засідання не зявились, при чому щодо відповідача відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (а.с.29,30).

Судове засідання, призначене на 09.01.2018, відкладене на підставі п. 1 ч. 2 ст. 205 КАС України у звязку з неявкою в судове засідання відповідача, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

В судовому засіданні, призначеному на 08.02.2018, було оголошено перерву на підставі ч. 2 ст. 223 КАС України.

09.01.2018 через канцелярію суду надійшли письмові заперечення від представника відповідача ОСОБА_5, в яких останній проти позову заперечив, вказавши на правомірність винесеної постанови. Відзначив, що позивач під час розгляду справи інспектором пояснив, що дійсно аварійний задній вихід заблокований сидіннями та просив притягнути до відповідальності його фірму-перевізника. Посилався на суперечність визначення в документах загальної пасажировмісності автомобіля, яким керував позивач, давність атестату акредитації ТОВ «Укртест-стандарт», а також те, що ДСТУ UN/ECE R 52-01:2005 втратили чинність (а.с.40-44).

19.02.2018 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (заперечення), в якому позивач вказує на безпідставність заперечень представника відповідача, наданих ним в письмових запереченнях, обґрунтовуючи це тим, що ні постанова, ні заперечення не містять даних про те, який саме аварійний вихід був несправним; поліцейський, зупиняючи транспортний засіб, діяв протиправно, так як не міг візуально встановити очевидні ознаки його технічної несправності, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», на які як на причину зупинки автомобіля посилається представник відповідача в своїх письмових запереченнях. Окрім того, поліцейський неправомірно, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, чим суттєво порушив права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП. Наголосив на відповідність технічного стану його транспортного засобу всім вимогам, в тому числі, щодо стану аварійних виходів, що підтверджується наданими суду доказами (а.с.63-64).

Позивач, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.52).

В судовому засіданні представникі позивача позов підтримали у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця служби, вказану в позовній заяві. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.(а.с.55, 60).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, заперечення відповідача та відповідь на відзив позивача, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2017 на 76-ому кілометрі автодороги Київ-Харків 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Бориспіль ОСОБА_4 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАА № 229537 за ч. 2 ст. 121 КУпАП, у відповідності до якої водій ОСОБА_3 о 10 годині 38 хвилин в день складення постанови керував транспортним засобом Mersedes-Benz «Sprinter 413», д.н.з. НОМЕР_1, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів та мав несправний аварійний вихід, чим порушив п. 31.4.7 «г» ПДР України, інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, та постановлено застосувати до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. (а.с.8).

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХО № 470008, власником вказаного транспортного засобу марки Mersedes-Benz, модель Sprinter 413, д.н.з. НОМЕР_1, є ТОВ «Шанс-Транс», тип транспортного засобу загальний автобус, категорія D, номер шасі WDB9046631R599879, кількість сидячих місць з місцем водія - 20 (а.с.9).

У відповідності до посвідчення водія серії КХС № 242062, виданого ОСОБА_6 Березанського МРЕВ від 20.04.2002, ОСОБА_3 має право на керування транспортними засобами, в тому числі, категорії D (а.с.10).

Як вбачається з протоколу ПВ-1 № УТС 24-04/109Л від 24.04.2013, наданого випробувальною лабораторією ТОВ «УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ», атестат акредитації № 2Н961 від 25.11.2011, колісний транспортний засіб (КТЗ) марки Mersedes-Benz, шасі № WDB9046631R599879, має 4 аварійні виходи, з яких аварійні двері (двері водія) 1 шт., аварійні вікна 2 шт., аварійний люк 1 шт., які відповідають вимогам ДСТУ UN/ECE R 52-01:2005 (а.с.11-21).

У відповідності до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00460-01904-17 від 25.10.2017, транспортний засіб марки Mersedes-Benz, модель Sprinter 413, д.н.з. НОМЕР_1, після технічного контролю визнано технічно справним, переобладнання відсутні (а.с.22).

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має, зокрема, інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Так, у відповідності з вимогами п. 31.4.7 «г» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у випадку, коли не працюють передбачені конструкцією аварійні виходи.

Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації (п. 31.1 ПДР України) .

Як визначено ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» в редакції від 28.12.2015, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України «Про дорожній рух»), транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Частиною 3 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

При цьому, вимогами ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено періодичність проходження обов'язкового технічного контролю для автобусів двічі на рік.

Процедуру проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, встановлено Порядком проведення обовязкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 (далі - Порядок проведення обовязкового технічного контролю).

Так, підпунктом 11 пункту 2 Порядку проведення обовязкового технічного контролю визначено, що перевірка технічного стану транспортного засобу це процес визначення відповідності транспортного засобу встановленим до конструкції і технічного стану вимогам.

Протоколом перевірки технічного стану є документ, що засвідчує позитивні результати проведення обовязкового технічного контролю транспортного засобу і містить інформацію, необхідну для його ідентифікації (підпункт 11-1 пункту 2 Порядку проведення обовязкового технічного контролю).

Як визначено підпункту 4 пункту 2 Порядку проведення обовязкового технічного контролю, ідентифікацією транспортного засобу є процес визначення категорії, типу, моделі, марки, призначення, виробника та особливостей конструкції транспортного засобу станом на дату першої реєстрації в Україні згідно з маркуванням, реєстраційними документами, експлуатаційною документацією та інформаційними матеріалами виробника.

Перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 № 710 (далі - Вимоги до перевірки).

Так, у відповідності до п. 1.4 Вимог до перевірки, технічний стан колісного транспортного засобу це відповідність колісного транспортного засобу його конструкції на дату першої реєстрації та сукупність фактичних експлуатаційних характеристик колісного транспортного засобу на дату перевірки.

У разі позитивного результату після проведення обовязкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану, в якому виконавець зазначає дату проведення наступного обовязкового технічного контролю транспортного засобу (п. 18 Порядку проведення обовязкового технічного контролю). Вказане положення узгоджується також з ч. 8 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу затверджено Порядком проведення обовязкового технічного контролю.

При цьому, положення ч. 1 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В той же час, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 ст. 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

З аналізу змісту постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАА № 229537 від 07.12.2017 судом встановлено, що зазначені в ній фактичні обставини вчиненого правопорушення неконкретизовані та формально дублюють диспозицію ч. 2 ст. 121 КУпАП, а також п. 31.4.7 «г», не вказуючи при цьому, в чому саме виявилась технічна несправність аварійних виходів, а також переобладнання транспортного засобу, та які саме правила, норми і стандарти, що визначають такий порядок, позивачем були порушені.

Натомість, вказані в постанові посилання відповідача на наявність технічних несправностей та інших порушень, спростовані наданим позивачем суду чинним протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00460-01904-17 від 25.10.2017, що підтверджує відповідність технічних характеристик вказаного транспортного засобу марки Mersedes-Benz, модель Sprinter 413, д.н.з. НОМЕР_1, нормам та відсутність в ньому переобладнань як такого, що пройшов обовязковий технічний контроль в порядку, передбаченому ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», відтак, є таким, що допускається до участі в дорожньому русі на підставі ч. 1 ст. 29 вказаного Закону.

В той же час, протокол ПВ-1 № УТС 24-04/109Л, наданий випробувальною лабораторією ТОВ «УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ» 24.04.2013, діючою на підставі чинного атестата акредитації № 2Н961, виданий на підставі норм ДСТУ UN/ECE R 52-01:2005, фіксує відомості щодо технічного стану транспортного засобу, в тому числі, і щодо кількості та розташування аварійних виходів, у встановленому законом порядку станом на момент проходження такого огляду, так як вказані норми ДСТУ UN/ECE R 52-01:2005 скасовано вже після цього, а саме з 01.01.2017 наказом Державного підприємства "Український науково-дослдіний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 21.11.2016 № 392 «Про скасування національних нормативних документів,національних нормативних документів, гармонізованих з міждержавними нормативними документами, та міждержавних нормативних документів в Україні».

Доводи представника відповідача, надані ним в його запереченнях, щодо невідповідності визначення загальної пасажировмісності транспортного засобу не беруться судом до уваги, так як не мають жодного відношення до події правопорушення, вчинення якого ставиться у вину позивачу.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, покладених в основу прийнятого субєктом владних повноважень рішення, а також його правомірності, суду надано не було.

Доводи позивача, надані ним в його відповіді на відзив, щодо неправомірного розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не грунтуються на вимогах законодавства, тому не приймаються судом. Так, вимогами ч. 1, 6 ст. 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, визначені ч. 1-2 ст. 258 КУпАП, про що вказано в п. 2.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015.

Однак після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015, який набрав законної сили 08.08.2015, в статтю 258 КУпАП було внесено зміни, частиною 2 якої передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається також у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відтак, на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, в тому числі і передбачені ст. 121 КУпАП, розповсюджено вимоги ст. 258 КУпАП, тому така постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься уповноваженою посадовою особою на місці вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Разом з тим, як було встановлено в судовому засіданні під час перегляду запису відео з нагрудної камери відповідача, наданого останнім суду на диску та долученому до матеріалів справи, інспектором Білецьким С. О. відповідачем по справі, було порушено встановлений законодавством порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, встановлений ст. 279 КУпАП, так як ОСОБА_3 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не було розяснено його права та обовязки.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши показання позивача, прийшов до висновку, що відповідач не надав доказів, що підтверджують правомірність прийнятого ним рішення, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72, 77 КАС України, ст. 7, 9, 121, 222, 245 КУпАП, суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії ЕАА № 229537 від 07.12.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не в автоматичному режимі.

Рішення суду, відповідно до ч.1ст.255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими ст. 293-297 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення суду складене 27.02.2018.

Суддя ОСОБА_7