Справа № 242/4421/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року справа №242/4421/17

Приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О, Сухарька М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Авдіївці Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року (повний текст складено 21 листопада 2017 року в м. Селидове) у справі № 242/4421/17 (суддя в 1 інстанції - Пирогова Л.В.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Авдіївці Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.08.2017 він звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в м. Авдіївці Донецької області (далі - Управління) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII). Рішенням Управління від 18.08.2017 йому відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи в підземних умовах. Під час обчислювання пільгового стажу не було зараховано період його роботи з 24.11.2010 до 02.11.2015 на Управлінні Механізації №4 «Державного підприємства «Донецька залізниця» - через не перереєстрацію на підконтрольній Українській владі території зазначеного підприємства. Просив суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача зарахувати до його пільгового стажу період роботи з 24.11.2010 до 02.11.2015 в Управлінні Механізації №4 «Державного підприємства «Донецька залізниця».

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року у справі № 242/4421/17 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління №69 від 18.08.2017 про відмову ОСОБА_2 в призначені пенсії відповідно до п. «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Зобов'язано Управління повторно розглянути заяву №820/819 від 09.08.2017 ОСОБА_2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII та зарахувати до пільгового стажу період роботи з 24.11.2010 до 02.11.2015 в Управлінні Механізації №4 «Державного підприємства «Донецька залізниця».

Постанова мотивована тим, що у спірний період - з 24.11.2010 до 02.11.2015 на Управлінні Механізації №4 «Державного підприємства «Донецька залізниця», позивач був зайнятий протягом повного робочого дня за професією, що надає право на пільгову пенсію, про що свідчать трудова книжка позивача та надані документи, що відповідає вимогам, визначеним у абзаці 2 пункту 1 Порядку N 637, за яким за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та звернувся з апеляційною скаргою, у якій вказав, що відповідно до Витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Управління механізації №4 державного підприємства «Донецька залізниця» зареєстровано у с. Спартак. Оскільки с. Спартак визнано тимчасово окупованою територією, це унеможливлює проведення зустрічної перевірки первинних документів щодо достовірності їх видачі. Крім того, апелянтом наголошено, що індивідуальні відомості про застраховану особу за ф. ОК - 5 формується з 2000 року. Таким чином, у відомостях по спецстажу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відсутні дані про пільговий стаж за періоди 24.11.2010 по 02.11.2015. З урахуванням наведеного, Управління відмовило позивачу в призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 09.08.2017 звернувся до Управління із заявою №820/819 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень Закону № 1788-XII.

Рішенням Управління від 18.08.2017 ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідачем до пільгового стажу ОСОБА_2 не зараховано період роботи з 24.11.2010 до 02.11.2015 в Управлінні Механізації №4 «Державного підприємства «Донецька залізниця» через не перереєстрацію на підконтрольній Українській владі території зазначеного підприємства.

З трудової книжки серія НОМЕР_1 позивача вбачається, що ОСОБА_2 з 24.11.2010 до 02.11.2015 працював на підприємстві УМ №4 «Державного підприємства «Донецька залізниця», що підтверджується записами №23,24,25,26 трудової книжки.

Згідно довідки №272 від 16.03.2016, виданої УМ №4 «Державного підприємства «Донецька залізниця», ОСОБА_2 працював повний робочий день в Управлінні Механізації №4 «Державного підприємства «Донецька залізниця» в період з 24.11.2010 по 02.11.2015 за професією електрогазозварника, яка відноситься до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII.

На підставі п. б ст. 13 Закону № 1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналіз наведених норм свідчить, що обчислення страхового стажу за спірні періоди роботи позивача, має проводитись в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначається статтею 62 Закону № 1788-XII.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 затверджений Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Колегія суддів зазначає, що трудова книжка ОСОБА_2 містить записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями, які віднесені до Списку № 2. В трудовій книжці йдеться посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумніву.

Про те, що у спірний період - з 24.11.2010 до 02.11.2015 на Управлінні Механізації №4 «Державного підприємства «Донецька залізниця», позивач був зайнятий протягом повного робочого дня за професією, що надає право на пільгову пенсію, свідчать трудова книжка позивача та надані документи, що відповідає вимогам, визначеним у абзаці 2 пункту 1 Порядку N 637, за яким за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судами встановлено, що подана ОСОБА_2 до відповідача довідка № 272 від 16 травня 2016 року, уточнююча особливий характер роботи чи умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, Управління Механізації №4 «Державного підприємства «Донецька залізниця» засвідчена печаткою підприємства та підписами посадових осіб, містить обов'язкові відомості про пільговий характер праці.

Отже, позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення пенсії.

Те, що Управління через проведення АТО позбавлене можливості провести перевірку відповідності запису довідки первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов'язку на позивача, оскільки довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що довідка № 272 від 16 травня 2016 року є такою, що відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1, а також вимогам Закону № 1058-IV, оскільки Законом не передбачено іншого порядку встановлення та підтвердження вказаного факту, виходячи з тих життєвих обставин, що склалися.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 в справі № 583/392/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 71789605).

Колегія суддів наголошує, що у відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення.

З урахуванням вимог законодавства України про пенсійне забезпечення, а також встановлених обставин, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що не зараховуючи ОСОБА_2 в повному обсязі період роботи з 24.11.2010 до 02.11.2015 з визначених відповідачем підстав на Управлінні Механізації №4 «Державного підприємства «Донецька залізниця» до пільгового стажу, відповідач діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення, необґрунтовано. А отже дії Управління, що оскаржуються, є незаконним, та такими, що порушують конституційне право позивача на пенсійне забезпечення на пільгових умовах.

Однак, колегія суддів не згодна з зарахуванням періоду роботи, оскільки в матеріалах адміністративної справи міститься індивідуальна відомість про застраховану особу позивача, за формою ОК-5, які засвідчені відповідачем, які підтверджують, що в період з 01.01.2015 по 30.04.2015, з 01.06.2015 по 30.06.2015 та з 01.11.2015 по 02.11.2015 підприємство - працедавець не проводило сплату страхових внесків до Пенсійного фонду за позивача, як за робітника (а.с.13).

За приписами Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI), Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб. Пенсійний фонд України (далі - Пенсійний фонд) - це орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування визначаються виключно цим Законом.

За вимогами статті 12-1 Закону № 2464-VI, пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону.

Статтею 16 Закону № 2464-VI визначено, що державний реєстр створюється для забезпечення в тому числі ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації.

За приписами статті 20 Закону №2464-VI, передбачено, які відомості містить реєстр застрахованих осіб. Зі змісту даної статті вбачається, що вказаний реєстр містить відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості, в тому числі і відомості про особливі умови праці, що дають право на пільги із загальнообов'язкового державного соціального страхування, відомості про облік стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відсутність у позивача у вказаний період страхового стажу унеможливлює включення його до пільгового.

Зазначене свідчить про те, що саме вказаний період роботи позивача не підлягає зарахуванню як пільговий стаж, відповідно до вимог п. б статті 13 Закону № 1788-ХІІ, що є підставою для зміни судового рішення в цій частині.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про підтвердження пільгового стажу позивача лише за період з 24.11.2010 по 31.12.2014, з 01.05.2015 по 31.05.2015, з 01.07.2015 по 31.10.2015.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання пільгового стажу позивача за періоди з 01.01.2015 по 30.04.2015, з 01.06.2015 по 30.06.2015 та з 01.11.2015 по 02.11.2015.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині зарахування пільгового стажу позивача періоди його роботи з 01.01.2015 по 30.04.2015, з 01.06.2015 по 30.06.2015 та з 01.11.2015 по 02.11.2015, проте такий помилковий висновок суду в цій частині не призвів до неправильного вирішення по суті справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Авдіївці Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року у справі № 242/4421/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Авдіївці Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - змінити.

Абзац другий резолютивної частини постанови Селидівського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року у справі № 242/4421/17 викласти в такій редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області повторно розглянути заяву №820/819 від 09.08.2017 ОСОБА_2 про призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зарахувати до пільгового стажу період роботи з 24.11.2010 по 31.12.2014, з 01.05.2015 по 31.05.2015, з 01.07.2015 по 31.10.2015 в Управлінні Механізації №4 «Державного підприємства «Донецька залізниця».

В іншій частині постанову Селидівського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року у справі № 242/4421/17 залишити без змін.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді О.О. Шишов

М.Г. Сухарьок