Справа № 820/6347/17
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 р. № 820/6347/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Абояна І.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Репети Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (64003, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області (61022, Харківська область, місто Харків, майдан Свободи, 1-й під'їзд , 6,7 поверх, буд. 5, Держпром, ) про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, у якому просить суд:

- скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою по заяві ОСОБА_3, яке оформлено листом "Про розгляд заяви" від 23.11.2017 за № 0-30295/0/6-24918/0/21-17;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 23.11.2017 за № 0-30295/0/6-24918/0/21-17 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Красненської сільської ради Кегичівського району Харківської області.

- стягнути на користь ОСОБА_3 (64003, АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, РНОКПП НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під.,6-7 пов., ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він, як учасник бойових дій (а саме учасник антитерористичної операції), звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, що розташована за межами населеного пункту на території Красненської сільської ради Кегичівського району Харківської області для ведення особистого селянського господарства. Проте, в листі від 23.11.2017р. № О-30295/0/6-24918/0/21-17 позивачу фактично було відмовлено у зазначеному, оскільки вказана земельна ділянка не входить до переліку ділянок, які планується передати учасникам АТО.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у відзиві обставини, зазначив, що оскаржуване рішення прийняте в законному порядку та в межах наданих Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області повноважень, оскільки земельна ділянка, яку бажає отримати позивач не входить до переліку земельних ділянок державної власності, які було запропоновано відділом зарезервувати для подальшої передачі у власність учасникам АТО.

Заслухавши пояснення представників сторін дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, що розташована за межами населеного пункту на території Красненської сільської ради Кегичівського району Харківської області для ведення особистого селянського господарства.

У заяві було зазначено, що вказана земельна ділянка необхідна позивачу для ведення особистого селянського господарства. Крім того, у заяві вказано, що правом на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності в межах норм, встановлених ст. 121 Земельного кодексу України, ОСОБА_3 не скористався. До заяви було додано необхідний пакет документів.

Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області листом від 23.11.2017р. № О-30295/0/6-24918/0/21-17 позивачу фактично було відмовлено у зазначеному, оскільки вказана земельна ділянка не входить до переліку ділянок, які планується передати учасникам АТО.

Підставою виникнення спірних правовідносин став той факт, що відповідач, надаючи відповідь про неможливість наразі вирішити питання про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, діяв, на думку останнього, всупереч норм Земельного кодексу України, та "відсутність земельної ділянки у переліку ділянок, які планується передати учасникам АТО", є відмовою викладеною з підстав, які не передбачені вказаним Кодексом.

По суті позовних вимог суд зазначає, наступне.

Відповідно до ч.1, 2 та п. "а" ч.3 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За приписами абз.1 ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування ( ч.2 ст.116 ЗК України) .

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом ( ч.3 ст.116 ЗК України).

Згідно з ч.1 ст. 117 ЗК України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею ( ч.6 ст.118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку ( ч.7 ст.118 ЗК України).

Отже, законом унормовано виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Враховуючи приписи п. б ч.1 ст. 121 ЗК України, якими унормовано право громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара, та беручи до уваги, що заявлений позивачем розмір земельної ділянки відповідає вказаному, водночас, при розгляді заяви позивача не було встановлено підстав, передбачених ч.7 ст.118 ЗК України, а крім того, позивачем було подано разом з заявою необхідний пакет документів, у відповідача не було законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, зміст викладеного листа в контексті повідомлення про те, що ділянка, на яку претендує позивач відсутня у переліку ділянок, які планується передати учасникам АТО суд, з огляду на положення ч.7 ст.118 ЗК України, сприймає як відмову по суті, оскільки вказаною нормою передбачено або надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або, відповідно - відмову.

Таким чином, лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.11.2017р. № О-30295/0/6-24918/0/21-17, фактично є рішенням про відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності бездіяльності.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (64003, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області (61022, Харківська область, місто Харків, майдан Свободи, 1-й під'їзд , 6,7 поверх, буд. 5, Держпром, ) про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою по заяві ОСОБА_3, яке оформлено листом "Про розгляд заяви" від 23.11.2017 за № 0-30295/0/6-24918/0/21-17.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 23.11.2017 за № 0-30295/0/6-24918/0/21-17 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Красненської сільської ради Кегичівського району Харківської області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Харківській області (61022, Харківська область, місто Харків, майдан Свободи, 1-й під'їзд , 6,7 поверх, буд. 5, Держпром, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_3 (64003, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 26.02.2018 року.

Суддя Рубан В.В.