Справа № 643/11736/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 643/11736/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Тацій Л.В.

суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2017, суддя Поліщук Т.В., м. Харків, повний текст складено 13.12.17 по справі № 643/11736/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова

про відшкодування шкоди неправомірними рішеннями посадових осіб пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова, в якому просила:

визнати незаконним рішення Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова з приводу залишення без розгляду її заяви від 05.07.2017 року про надання адресної допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова на користь позивача 2652,00 гривень матеріальної шкоди та 15000 гривень моральної шкоди одноразовою виплатою. Зобов'язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1, подану для призначення позивачу допомоги, та прийняти по ній законне рішення з урахуванням пункту 3 прохальної частини.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2017 р. по справі № 643/11736/17 позов залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження обставин у справі.

Відповідач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого проти задоволення апеляційної скарги заперечує в повному обсязі, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Сторони та їх представники в судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання, призначеного на 01.03.2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача змісту судового рішення, що оскаржується, апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради з 11.12.2014. як внутрішньо переміщена особа.

Відповідно до заяви позивача від 25.12.2015 р. їй призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на період з 25.12.2015 по 10.06.2016 щомісячно в розмірі 1326,00 грн., за заявою від 14.06.2016 на період з 14.06.2016 по 10.12.2016 щомісячно в розмірі 1326,00 грн.

Вказані обставини визнаються учасниками справи, а тому, в силу приписів ч. 1 ст. 78 КАС України, не підлягають доказуванню

На підставі інформації, що надійшла до Мінсоцполітики із Міністерства фінансів України, згідно Протоколу щодо надання в електронній формі інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, було з'ясовано, що ОСОБА_1 має на депозитному банківському рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти у сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, станом на 01.09.2015 в розмірі 145001,54 грн., який Вона не вказала під час заповнення заяв про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Пунктом 2, 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок) передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10- кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Згідно з п. 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

З цих підстав відповідач направив позивачу повідомлення від 06.12.2016 року та від 20.04.2017 року, в яких просив вирішити питання про погашення переплати грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам в розмірі 14752,82 грн., яка виникла за період з 25.12.2015 року по 30.11.2016 року.

На звернення позивача від 27.12.2016 року відповідач Розпорядженням від 18.04.2017 року відмовив в призначенні щомісячної адресної допомоги, посилаючись на п.17 Порядку здійснення контролю за проведенням виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі- Порядок), оскільки поновлення виплати допомоги здійснюється після усунення фактів, виявлених під час верифікації. Оскільки питання щодо повернення надмірно виплачених коштів не вирішено, у призначенні вказаної допомоги на наступний шестимісячний термін відмовлено.

29.09.2017 року Московським районним судом м. Харкова ухвалено постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, яка ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду - залишена без задоволення.

05.07.2017 року позивачем через засоби поштового зв'язку направлено до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради заяву про подовження виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

На дану заяву 04.09.2017 року Управлінням надано відповідь, в якій повідомлено, що оскільки заява надіслана поштою, вона залишається без розгляду, а також запропоновано особисто звернутись до управління.

Вказані дії позивач оскаржила до суду.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга та позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Перереєстрація безробітних, яких у подальшому було зареєстровано як внутрішньо переміщені особи, здійснюється державною службою зайнятості за місцем перебування фактичного проживання особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що Кабінет Міністрів України, зокрема, координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок №505).

Порядок № 505 визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до п.2 Порядку № 505 щомісячна грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний період уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому п. 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний період не призначається.

Відповідно до п. 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

За приписами п. 11 Порядку № 505 уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які виплачують на призначення грошової допомоги протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу.

З огляду на зазначені вище нормативно-правові акти, колегія суддів зазначає, що підставою для вирішення питання стосовно призначення відповідної допомоги на наступний шестимісячний період є подання до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому п. 5 цього Порядку) заяви встановленого зразка, за формою затвердженою Міністерством соціальної політики України.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що позивач направила заяву поштою, що і слугувало фактичною підставою для залишення її заяви без розгляду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 5 Порядку для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

Виходячи з наведеного, Порядок передбачає особисте звернення уповноваженого представника сім'ї із відповідною заявою та пред'явленням документів, в тому числі, паспорту громадянина України, і вказані документи уповноважений орган зобов'язаний перевірити.

З огляду на той факт, що позивач надіслала заяву засобами поштового зв'язку, що не заперечується ОСОБА_1, відповідач правомірно залишив її без розгляду, оскільки таку заяву не можна вважати поданою у порядку та за формою, затвердженою Міністерством соціальної політики України, без надання документів, необхідних для вирішення питання стосовно можливості призначення позивачу допомоги внутрішньо переміщеним особам.

За таких обставин позовні вимоги про визнання незаконними дій Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова та скасування рішення задоволенню не підлягають.

Окрім того, з наведених вище підстав позовні вимоги про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова на її користь матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що позивач не довів правомірність заявлених позовних вимог, а наявні у матеріалах справи докази свідчать про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують та доказів в їх обґрунтування не надано.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 308, 310, п. 1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2017 по справі № 643/11736/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Тацій
Судді А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 02.03.2018.