Справа № 461/3517/17
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/3517/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2018 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Мисько М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського голови в особі Департаменту містобудування Управління архітектури та урбаністики Львівської міської ради, Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фізична особа-підприємець «ОСОБА_4В.» ОСОБА_4, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівського міського голови в особі Департаменту містобудування Управління архітектури та урбаністики Львівської міської ради, Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фізична особа-підприємець «ОСОБА_4В.» ОСОБА_4, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові та просив скасувати наказ управління архітектури Львівської міської ради від 16.11.2015 року № 214 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки», визнавши не чинними містобудівні умови та обмеження АДРЕСА_1 від 10.11.2015р. №214, як незаконні, зупинивши у такий спосіб дію спірних експертного висновку Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» Міністерства регіонального розвитку, будівництво та житлово-комунального господарства України, проекту Фізичної особи підприємця «ОСОБА_4В.» та інших повязаних дозвільних документів, прийнятих на основі скасованого незаконного розпорядчого спірного акта включно із декларацією про початок будівельно-монтажних робіт від 30.05.2016 року № ЛВ 49, зупинивши інші, прийняті на їх основі акт, видані на імя ОСОБА_2, ОСОБА_3.

В обґрунтування позову вказує на те, що являється власником квартири АДРЕСА_2 у Львові, а разом з тим також і у формі спільної власності усіх допоміжних його приміщень (сходові клітки, підвали, горище тощо), які знаходяться у спільному користуванні у більше ніж 18-ти його жильців (сусідів), як таких, що призначені для безпечної експлуатації та обслуговування всієї будівлі, як житлової. Позивачу стало відомо, про намір співвласників провести будівельно-монтажні роботи (далі - БМР), які полягають у проведенні реконструкції будівлі, як об'єкту ІІІ-тьої категорії складності. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові позаплановою перевіркою із виходом на місце спірної реконструкції, встановлено про відсутність будівельно-монтажних робіт, про що складено відповідний акт. Також зазначено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, як власники, мають право на спірну реконструкцію. Проте із відповіді Департаменту містобудування Управління архітектури та урбаністики Львівської міської ради випливає, що будинок побудований та знаходиться в експлуатації більше століття тому назад та віднесений до обєктів сформованої сфери міського традиційного архітектурно-містобудівного середовища історичного ареалу міста, тобто фактично - історичної спадщини. Вважає, що за умов непрозорості будь які розпорядчі акти щодо будівельно-монтажних робіт у спірній житловій будівлі, хоча й носять ознаки публічності і повинні проводитися з відома усіх співвласників, проте вчиняються у тіньовий спосіб.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні адміністративний позов підтримали в повному обсязі,просили такий задовольнити.

Представник відповідача, Департаменту містобудування Управління архітектури та урбаністики Львівської міської ради ОСОБА_5 в судовому засіданні адміністративний позов заперечив в повному обсязі, зазначив, що позивач у поданій до суду позовній заяві не обґрунтував, а у додатках доданих до позовної заяви не довів, якими саме діями чи бездіяльністю Управління архітектури та урбаністики Львівської міської ради порушило його права, також не доведено підставності звернення до суду із даною позовною вимогою.

Представник відповідача Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» Міністерства регіонального розвитку ОСОБА_6 в судовому засіданні адміністративний позов заперечив в повному обсязі, просив суд відмовити в задоволені.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечили, оскільки вважають позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Зазначили, що твердження позивача містять жодного законодавчого підґрунтя.

Інші учасники в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні аргументів учасників справі та доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 10 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів,а також у разі звернення до суду органів та осіб,яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга ст. 5 КАС України),то суд повинен встановити,чи були порушені,невизнані або оспорювані права,свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були,то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом,приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

ОСОБА_8 виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.03.2015 р. № 219 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 23.10.2009 № 880 і від 16.11.2012 № 880», затверджено Стандарти адміністративних послуг, які надає управління архітектури департаменту містобудування через управління «Дозвільний офіс» або Центри обслуговування мешканців.

ОСОБА_8, затверджено Інформаційну картку Адміністративних послуг-надання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію, реставрацію об'єктів архітектури і містобудування в якій визначено, які документи подаються заявником для отримання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію, реставрацію об'єктів архітектури, і який документ отримує заявник у разі позитивного вирішення питання.

Відповідно до вимог,які покладаються на заявника при подані заяви на отримання містобудівних умов та обмежень, згода сусідів не вимагається, а виконавцем застосовується норми Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 року.

30 жовтня 2015 року заявники - ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідно до вимог Рішення звернулися до Управління архітектури Львівської міської ради з заявою, яка була зареєстрована 30.10.2015 р. «Центром надання адміністративних послуг» адміністративно-господарського управління ЛМР за № 3-Х-33270/АП про видачу містобудівних умов та обмеження на реконструкцію квартири № 17 на вул. Городоцькій, 73 з розширенням за рахунок приєднання частини простору горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду та продовження існуючого галерейного балкону у м.Львові з переліком документів визначених Стандартами.

За визначеною Стандартами процедурою, заява з документами приймається та передається для розгляду до Управління архітектури департаменту містобудування ЛМР.

Управління архітектури департаменту містобудування за наслідками розгляду поданих заявником документів, готує містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки,без відповідного затвердження їх наказом та надсилає їх одержувачу поштою.

Таким чином, суд не може погодитись із твердженнями позивача про порушення Управлінням архітектури та урбаністики Львівської міської ради вимог законодавства щодо прийняття 18.11.2015 р. Наказу № 214 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень» на реконструкцію громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3 квартири № 17 на вул. Городоцькій,73 з розширенням за рахунок приєднання частини простору горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду та продовження існуючого галерейного балкону.

Що стосується посилання позивача на відсутність погодження на дану реконструкцію всіх власників квартир будинку то варто наголосити на наступному.

Згідно п.5 ч.2 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 року до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, в тому числі про проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт.

Частиною 6 ст.10 Закону передбачається, що рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень. Площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку крім рішень з питань зазначених у п.2 і 3 частини другої цієї статті, які вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Оскільки, з 18 квартир (згідно довідки від 03.05.2017 № 308), які є у спірному будинку, згоду на реконструкцію дали 15 квартир, що в процентному відношенні складає 83,3% від загальної кількості, при необхідних 50 %, відповідно містобудівні умови та обмеження на реконструкцію громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3 квартири № 17 на вул. Городоцькій, 73 з розширенням за рахунок приєднання частини простору горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду та продовження існуючого галерейного балкону у м. Львові за вих. № 214 видані 10.11.2015 року відповідачем з дотриманням вимог законодавства, яке регулює дані правовідносини.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єкта будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки передбачається тільки на етапі проектування будівництва та є складовою вихідних даних на будівництво.

За правилами ст. 8 Кодексу сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, у межах спірних правовідносин, у позивача відсутнє порушене право, як необхідна умова задоволення позову.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

ОСОБА_1 оспорив наказ управління архітектури Львівської міської ради від 16.11.2015 року № 214, який є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов'язки тільки того суб'єкта (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), якому його адресовано. В даному випадку ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Частиною 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною другою статті 264 КАС України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є субєктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім визначеного цим актом певного кола осіб), і в тому числі і позивача ОСОБА_1, прав чи обов'язків у зв'язку із оскарженим наказу ж породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративна позовом.

З огляду на вищезазначене, оскаржити спірний наказ може визначене у цьому наказі коло осіб, а такі особи до суду не зверталися і не уповноважували ОСОБА_1 на звернення до суду, відтак,суд дійшов висновку, що до суду звернулася неналежна особа.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставини, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З огляду на вищезазначене, право позивача при видачі містобудівних умов та обмеження на реконструкцію громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3 квартири № 17 на вул. Городоцькій, 73 з розширенням за рахунок приєднання частини простору горища з частковою надбудовою зі сторони дворового фасаду та продовження існуючого галерейного балкону у м.Львові не порушене, відтак, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги безпідставні та не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 20, 73, 77, 243, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського міського голови в особі Департаменту містобудування Управління архітектури та урбаністики Львівської міської ради, Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фізична особа-підприємець «ОСОБА_4В.» ОСОБА_4, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про скасування наказу управління архітектури Львівської міської ради від 16.11.2015 року № 214 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя І.Р.Волоско.