Справа № 242/758/18
Суддя: Пирогова Л. В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 лютого 2018 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Пирогової Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 15.02.2018 року, звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову № 20 від 05.02.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що згідно вказаної постанови, він, будучи громадянином України призивного віку, у період з 16.05.2016 року по 30.06.2016 року у м. Покровськ не з`явився до призивної дільниці в десятиденний термін з дня початку чергового призиву, що визначений Указом Президента України від 29.03.2016 року № 122/2016, чим порушив вимоги абз. 3 ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (станом на дату вчинення правопорушення), ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року (станом на дату вчинення порушення). Адміністративне правопорушення виявлене 30.01.2018 року, відповідно до рапорту № 931 від 30.01.2018 року. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп. Зазначив, що з постановою він не згоден, оскільки вона винесена з порушеннями норм КУпАП, вищевказане адміністративне правопорушення він не скоював.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Покровсько-Ясинуватського об`єднаного міського військового комісаріату в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови № 20 від 05.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 , який є громадянином України призивного віку, у період з 16.05.2016 року по 30.06.2016 року у м. Покровськ не з`явився до призивної дільниці в десятиденний термін з дня початку чергового призиву, що визначений Указом Президента України від 29.03.2016 року № 122/2016, чим порушив вимоги абз. 3 ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (станом на дату вчинення правопорушення), ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року (станом на дату вчинення порушення). Адміністративне правопорушення виявлене 30.01.2018 року, відповідно до рапорту № 931 від 30.01.2018 року. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп.

Положеннями ст. 210-1 ч. 2 КУпАП передбачено повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Доказів того, що ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню протягом року за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, суду не надано.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (станом на дату вчинення правопорушення), після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову: призовники, які змінили місце проживання, зобов`язані в семиденний строк прибути до районного (міського) військового комісаріату за новим місцем проживання для взяття на військовий облік.

Доказів щодо зміни позивачем свого місця проживання суду не надано, оскільки відповідно копії паспорту позивача, він з 15.06.2012 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто ще до відповідного Указу Президента України.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Також відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (із змінами), орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В зв`язку з чим, в аспекті ст. 77 КАС України, суд вважає, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП .

Суд також звертає увагу, що виклад інкримінованих правопорушнику діянь має бути гранично конкретизований, це означає, що у формулюванні адміністративного правопорушення повинні включатися всі ті дії (бездіяльність), які відповідають опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, в якій передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Оцінивши обставини справи, надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши норми діючого законодавства України, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийнятті постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 статті 210-1 КУпАП посадовою особою не було перевірено, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та не враховано вимоги статті 38 КУпАП, адже адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, оскільки 30.01.2018 року було виявлено відповідачем порушення, яке вчинене в період з 16.05.2016 року по 30.06.2016 року, а оскаржувана постанова складена 05.02.2018 року, тобто більше ніж через 1 рік після вчинення правопорушення, а постанова була винесена без відповідних доказів, без свідків, з`ясування усіх обставин справи, доказів щодо зміни місця реєстрації ОСОБА_1 та доказів вчинення цього правопорушення повторно.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
У порушення вимог ст. 36 КУпАП посадовою особою - відповідачему відношенні ОСОБА_1 05.02.2018 р. було одночасно розглянуто кілька адміністративних правопорушень та накладено кілька стягнень (постанова №14 від 05.02.2018 р., постанова №16 від 05.02.2018 р.).
У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що в діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч. 2 КУпАП, а тому постанова в справі про адміністративне правопорушення від 05.02.2018 року №20 є протиправною та такою, що підлягає до скасування із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 36, 38, 245, 247, 251, 280, 283, 286 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 205, 241-246, 250, 251, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити у повному обсязі.

Постанову №20 від 05 лютого 2018 року, винесену військовий комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у відношенні ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В.Пирогова