Справа № 761/2578/17
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/2578/17
Провадження № 6-а/761/4/2018
31 січня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: Савицького О.А.,
при секретарі: Ющенко Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в порядку виконання постанови суду від 26 липня 2017 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київський міський військовий комісаріат, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
02.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в порядку виконання постанови суду від 26.07.2017 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ в м.Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київський міський військовий комісаріат, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, у якій просив:
визнати протиправними дії ГУПФУ в м.Києві при проведенні перерахування та виплати пенсії ОСОБА_1 згідно постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 26.07.2017 року за період з 20.07.2016 року щодо взяття за основу при перерахунку грошового забезпечення станом на 01.09.2007 року, а не станом на 01.01.2008 року, а також щодо взяття за основу 50 %, а не 60 % розміру щомісячної грошової винагороди;
визнати протиправними дії ГУПФУ в м.Києві щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії у підвищеному розмірі на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 року № 355;
зобов`язати ГУПФУ в м.Києві виплатити ОСОБА_1 різницю між перерахованою та отриманою пенсією, починаючи з 20.07.2016 року;
зобов`язати ГУПФУ в м.Києві протягом одного місяця з дати набрання ухвалою суду законної сили подати суду звіт про виконання судового рішення.
Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ГУПФУ в м.Києві безпідставно під час проведення перерахунку його пенсії на виконання постанови суду від 26.07.2017 року здійснило повний перерахунок пенсії без посилання на відповідні норми закону, на основі грошового забезпечення, отриманого заявником у 2007 році без врахування підвищення пенсії протягом 10 років у зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення та збільшенням розмірів пенсій, зокрема, відкинувши раніше здійснені ним перерахування пенсії заявнику: з 01.01.2008 року у зв`язку з збільшенням грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 та наказу Міністра оборони України від 30.12.2007 року № 707; з 01 січня 2013 року у зв`язку з збільшенням розмірів пенсії на 35 % на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Враховуючи вказані обставини, заявник вважає, що вказаними діями ГУПФУ в м.Києві порушуються його права, а тому звернувся до суду з даною заявою з метою захисту свого порушеного права.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було, а тому відповідно до ч.5 ст. 383 КАС України, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності вказаних осіб.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Виходячи з положень ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
У ч.1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положеннями статті 383 КАС України визначено спеціальний спосіб судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Відповідно до ч.6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Отже, законодавством регламентовано обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили, та право особи-позивача, в інтересах якої було ухвалено відповідне судове рішення, звернутись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України, якщо вона вважає, що в ході його виконання відповідачем були вчинені протиправні дії (рішення чи бездіяльність).
Системний аналіз наведених правових норм також дозволяє стверджувати, що при виконанні судового рішення перерахунок пенсії має проводитися виключно у визначених ним межах.
З пенсійної справи, а саме з розрахунку пенсії за вислугу років за 01.01.2008 року вбачається, що з 01.01.2008 року ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії у зв`язку з зміною грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 та наказу Міністра оборони України від 30.12.2007 року № 707.
З таблиці розрахунку слідує, що внаслідок збільшення посадового окладу (з 224,00 грн. до 1480,00 грн.) розмір пенсії позивача з 01.01.2008 року був збільшений.
Згідно з пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (2262-12) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (2262-12) (далі особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
07.11.2007 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».
Наказом Міністра оборони України від 30.12.2007 року № 707 «Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» затверджено схеми посадових окладів та складено таблицю заміни розмірів посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України для внесення змін до штатів, на яких утримуються командування видів Збройних Сил України, Об`єднане оперативне командування, Командування сил підтримки Збройних Сил України, управління оперативних командувань, регіональні та територіальні управління, об`єднання, з`єднання, військові частини, підприємства, установи та організації Збройних Сил України.
Отже, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення військовослужбовців, з 01.01.2008 року ОСОБА_1 виплачувалась пенсія у збільшеному розмірі.
Також, 23.04.2012 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою Кабінет Міністрів України постановив установити з 01.07.2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 р. до 23 відсотків та з 1 січня 2013 р. до 35 відсотків.
З матеріалів пенсійної справи, вбачається, що на виконання такої постанови Кабінету Міністрів України ГУПФУ в м.Києві з 01.07.2012 року по 19.07.2016 року виплачувало ОСОБА_1 пенсію у збільшеному розмірі.
Разом з тим, з 20.07.2016 року ГУПФУ в м.Києві перестав виплачувати ОСОБА_1 пенсію в належному розмірі.
Однак, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачено підстав для скасування раніше здійсненого перерахунку пенсій, доплат до пенсій.
Згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.
Отже, дії ГУПФУ в м.Києві при виконанні постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 26.07.2017 року щодо взяття за основу при перерахунку ОСОБА_1 пенсії грошового забезпечення станом на 01.09.2007 року, а не станом на 01.01.2008 року (після зміни грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1294), а також щодо припинення виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 року № 355 є протиправними та суперечать ст. 19 Конституції України, ст.ст. 43, 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положенням постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45.
Неправомірними є й дії ГУПФУ в м.Києві щодо обмеження розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, 50 % для перерахунку пенсії на виконання постанови Шевченківського районного суду м.Києва.
Крім того, відповідачем здійснено неправильний розрахунок збільшення пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 889.
Так, щомісячна додаткова грошова винагорода була введена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».
Підпунктом 2 пункту 1 Постанови № 889, з урахуванням змін, унесених постановою Кабінету Міністрів України № 161, військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду: з 1 квітня 2013 року у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно до Постанови № 889 та з метою визначення порядку та умов виплати військовослужбовцям щомісячної додаткової грошової винагороди наказом Міністра оборони України 24.10.2016 року № 550 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.
За змістом підпункту 1 пункту 2 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 24.10.2016 року № 550, виплата винагороди здійснюється в розмірі до 100 відсотків місячного грошового забезпечення наступним категоріям військовослужбовців:
військовослужбовцям, які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил України;
військовослужбовцям, які займають посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України за Переліком посад військовослужбовців наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України згідно з додатком 1 до цієї Інструкції;
військовослужбовцям, які займають посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил України за Переліком військових частин і підрозділів високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил України згідно з додатком 2 до цієї Інструкції;
військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу у військових частинах, установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище.
Оскільки позивач не належить до категорій військовослужбовців, визначених підпунктом 1 пункту 2 Інструкції, то при перерахунку пенсії має братись до уваги розмір щомісячної грошової винагороди, визначений підпунктом 2 пункту 2 Інструкції, а саме 60 відсотків місячного грошового забезпечення.
Пунктом 3 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 24.10.2016 року № 550, та пунктом 3 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України Наказ Міністра оборони України 15.11.2010 року № 595 (у редакції наказу Міністерства оборони України 05.12.2012 року № 825) визначено, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Відповідно до 2.2 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 15.11.2010 року № 595 (у редакції наказу Міністерства оборони України 05.12.2012 року № 825) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту) з 01.01.2014 року виплачується щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.
З наданого позивачем розрахунку судом встановлено, що середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення, вказаних у постанові Шевченківського районного суду м.Києва від 26.07.2017 року, яка повинна бути включена до суми грошового забезпечення для перерахунку пенсії, становить 1803,10 грн. Враховуючи матеріали справи, розмір щомісячної додаткової грошової винагороди, яка повинна враховуватися при перерахунку пенсії позивачу з 20.07.2017 року, становить 2184,22 грн.
Зважаючи на такий розрахунок, виходячи з вимог ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» про те, що пенсія визначається у розмірі 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення, до основного розміру пенсії ОСОБА_1 станом на 19.07.2016 року повинна бути включена сума 1092,11 грн. у зв`язку з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та 901,55 грн. у зв`язку з включенням до грошового забезпечення відповідних видів грошового забезпечення, вказаних у постанові суду.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Отже, для забезпечення цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Зокрема, про це прямо зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Нornsby V. Сгеесе), рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти України».
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).
Стабільність судової практики безпосередньо пов`язана з поняттям стабільності судового рішення. Судове рішення, по суті, є документом органу влади й містить у собі державно-владне, індивідуально-конкретне розпорядження щодо застосування норм права за встановленими у судовому засіданні фактами і правовідносинами.
Європейською практикою стабільність судового рішення сприймається як один зі складників принципу правової певності (визначеності). Саме в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності вимагає, щоб судове рішення, в якому певне питання одержало остаточне вирішення, не ставилося під сумнів.
Крім того, принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання, зокрема, учасники правовідносин повинні мати можливість у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки та бути впевненими у незмінності свого статусу, кола прав та обов`язків. До того ж у своїй практиці Суд неодноразово підкреслював потребу в забезпеченні державою умов для реалізації остаточного судового рішення. Право на виконання судового рішення розглядається як складова права на судовий захист.
Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що невиконання остаточного рішення суду, що набрало законної сили, порушує гарантії, надані особі статтею 6 Конвенції.
Щодо вимоги позивача в частині зобов`язання ГУПФУ в м.Києві як суб`єкта владних повноважень подати в місячний строк з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб`єкта владних повноважень.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
У Рішенні від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».
Таким чином, суд вважає, що заявлена вимога ОСОБА_1 про зобов`язання ГУПФУ в м.Києві подати звіт про виконання судового рішення підлягає задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ГУПФУ в м.Києві при виконанні постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 26.07.2017 року в справі № 761/2578/17 порушено вимоги ст. 46 Конституції України, ст.ст. 14, 370 КАС України, ст.ст. 43, 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положення постанови КМ України від 23.04.2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, а також Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 24.10.2016 року № 550.
З таких обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в порядку виконання постанови суду від 26.07.2017 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 139 КАС України, суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в м.Києві на користь заявника сплачений ним судовий збір в сумі 640,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-243, 248-249, 250, 256, 293, 295, 297 КАС України, суд
Заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в порядку виконання постанови суду від 26 липня 2017 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київський міський військовий комісаріат, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо здійснення при проведенні перерахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , згідно постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 26 липня 2017 року за період із 20 липня 2016 року, щодо взяття за основу при перерахунку грошового забезпечення станом на 01 вересня 2007 року, а не станом на 01 січня 2008 року, а також щодо взяття за основу 50 %, а не 60 % розміру щомісячної грошової винагороди.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо скасування ОСОБА_1 підвищення пенсії, встановленого на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 № 355.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 різницю між перерахованою та отриманою пенсією, починаючи з 20 липня 2016 року.
Встановити строк для надання відповіді на окрему ухвалу 15 календарних днів з дня її отримання.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві протягом одного місяця з дати набрання ухвалою законної сили подати суду звіт про виконання судового рішення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Ухвала може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: