Справа № 803/1386/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

27 лютого 2018 року

справа №803/1386/16

адміністративне провадження №К/9901/4024/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Пасічник С.С., Васильєвої І. А.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року (суддя - Валюха В.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року (головуючий суддя - Довгополов О. М., судді - Ільчишин Н. В., Шинкар Т. І.) у справі № 803/1386/16 за адміністративним позовом Приватного підприємства «ІСІС ПЛЮС» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними.

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року Приватне підприємство «ІСІС ПЛЮС» (далі - Підприємство, платник податків, позивач по справі) звернулось до суду з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області (далі - податковий орган, відповідач по справі), в якому з урахуванням уточнень і змін, просив визнати протиправними дії податкового органу щодо не укладення договору про визнання електронних документів.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі, визнано протиправними дії податкового органу щодо не укладення договору про визнання електронних документів.

5 квітня 2017 року Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області звернулася до суду із заявою про роз'яснення постанови Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року щодо того чи зобов'язаний відповідач на виконання вказаної постанови суду укласти договір про визнання електронних документів від 30 червня 2016 року (реєстраційний номер ), при тому, що з позивачем укладено договір про визнання електронних документів від 18 жовтня 2016 року ).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у задоволені заяви про роз'яснення судового рішення відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про роз'яснення постанови Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року, суди попередніх інстанцій виходили з того, що заявник фактично просить роз'яснити порядок та спосіб (механізм) виконання постанови суду, однак така підстава для роз'яснення судового рішення, положеннями статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачена.

27 грудня 2017 року до Верховного Суду передано касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області, в якій відповідач, посилаючись на складність виконання судового рішення внаслідок існування ймовірності неправильного його виконання, просить скасувати ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року, якими відмовлено у роз'ясненні судового рішення та направити справу для продовження розгляду.

Згідно з частиною третьою статі 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши ухвали суду першої інстанції та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що відповідач звернувся з касаційною скаргою на судові рішення, яким відмовлено у роз'ясненні судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини третьої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції серед іншого і про відмову у роз'ясненні рішення.

Суд зазначає, що статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України регулюється порядок та загальна процедура роз'яснення судового рішення.

Так, відповідно до частини першої вищенаведеної статті, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті роз'яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у заяві про роз'яснення судового рішення ставить питання, які не вирішувалися судами при ухваленні рішень і не були предметом позовних вимог.

Колегія суддів, проаналізувавши доводи касаційної скарги, зміст заяви позивача про роз'яснення постанови Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року, зміст мотивувальної та резолютивної частини цієї постанови встановила, що резолютивна частина рішення не припускає різних тлумачень, описова частина рішення відповідає матеріалам, що наявні в даній справі, а мотивувальна частина повністю відповідає врахованим та дослідженим судом документальним доказам, які наявні в матеріалах даної справи, тому колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій, якими відмовлено у роз'ясненні постанови Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року.

Керуючись статтями 238, 254 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області залишити без задоволення.

Ухвалу на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі № 803/1386/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф. Ханова

Судді С.С. Пасічник

І. А. Васильєва