Справа № 639/293/18
Суддя: Гаврилюк С. М.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/293/18
Провадження № 2-а/639/49/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С. М.,

при секретарі судового засідання - Макушенко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Луганській області сержанта поліції Мельника Миколи Івановича, третя особа: Управління патрульної в Луганській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 476714 від 09.01.2018; справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він 09.01.2018 приблизно о 13.47 годин керуючи транспортним засобом МАН, державний номерний знак НОМЕР_1, рухався у м. Рубіжне біля залізничного переїзду по головній дорозі прямо, не змінюючи напрямку руху, тому і не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку. Але, в цей час автомобіль ОСОБА_1 зупинив патрульний автомобіль і інспектор почав стверджувати, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, а саме ліворуч, чим порушив п.п. 10.4 та 2.9 (в) ПДР України за що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, у зв'язку із чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 476714 від 09.01.2018 підлягає скасуванню з наступних підстав.

ОСОБА_1 зазначає, що в порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, інспектор поліції не роз'яснив позивачу права і обов'язки, визначені ст. 63 Конституції України, ст.ст. 307, 308, 268, 287-289 КУпАП. Крім того, відповідач відмовив у розгляді клопотання позивача щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю останнього скористуватися юридичною допомогою, інспектором не надано позивачу можливість користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката. Тобто, як вказує позивач, в супереч вимогам ст. 59 Конституції України, ст. 268 КУпАП відповідач протиправно позбавив його права на правову допомогу.

Позивач стверджує, що він є уважним та обережним водієм, який чітко дотримується правил дорожнього руху, тому рухаючись 09.01.2018 на своєму автомобілі, він врахував дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху під час здійснення руху по головній дорозі прямо, не змінюючи напрямку руху, не вмикав покажчик повороту відповідного напрямку, крім того, врахувавши всі фактори не порушував Правил дорожнього руху, перешкод у здійснені права керування іншим особам не доставляв.

Разом з тим, поліцейський не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1, в яких він зазначив, що не згоден з вказаними в постанові поліцейського патрульної поліції фактами. Позивач винним себе не визнає, при цьому вказує, що Правил дорожнього руху не порушував та йому не було повідомлено про будь-яке вчинене порушення зазначених Правил, вважає, що його вина у скоєнні правопорушення не була доказана поліцейським.

Складаючи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 476714 від 09.01.2018 у відношенні ОСОБА_1, позивач впевнений, що відповідач допустив грубі помилки та порушив інструкцію та чинне законодавство, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач по справі надав до суду письмові заперечення, в яких просив розглядати справу без його участі, адміністративний позов залишити без задоволення, а постанову серії АР № 476714 від 09.01.2018 визнати такою, що складена з дотриманням вимог чинного законодавства. В своїх запереченнях сержант поліції Мельник М. І. зазначив, що 09.01.2018 він, під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку в м. Рубіжне Луганської області, приблизно о 13.47 год. виявив порушення п. 9.2 (б) ПДР України водієм автомобіля «МАН», номерний знак НОМЕР_1. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1, поліцейський поцікавився чому позивач порушує ПДР, однак останній свою провину не визнав. Відповідач запевняє, що на відеозаписі, який додано до заперечень, видно, що у патрульних поліцейських були всі законні підстави винести постанову АР № 476714, оскільки вони були свідками даного правопорушення. Крім того, відповідач зазначає, що при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення ним вирішено усі питання, передбачені ст. 278 КУпАП, у зв'язку з чим Мельник М. І. вважає, що оскаржувана постанова складена у відповідності до вимог діючого законодавства України та підстави для її скасування відсутні.

Третя особа Управління патрульної в Луганській області ДПП, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не сповістила.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення обґрунтованого адміністративного позову з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 476714 від 09.01.2018, складеної поліцейським взводу 2 роти 1 УПП в Луганській області сержантом Мельником Миколою Ігоровичем, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 09.01.2018 о 13 год. 47 хв. в м. Рубіжне Луганської області по вул. Східній, керуючи транспортним засобом MAN 12220, номерний знак НОМЕР_2, не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, а саме ліворуч (на перехресті), чим порушив п.п. 10.4, 2.9 «Б» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 28).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень..

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом № 1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбаченого статтями 122 та 126 КУпАП.

Як передбачено п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 122 та 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обов'язкових реквізитів, передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП та додатком 5 до Інструкції, а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відсутні відомості про те, яким технічним засобом здійснено фото- або відеозапис; відомості щодо напрямку руху автомобіля позивача та по якій саме дорозі він рухався - головній чи другорядній; відповідачем взагалі не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене сержантом поліції Мельником М. І. про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

А також поліцейським в постанові зазначено, що позивач не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.п. 10.4, 2.9 «Б» ПДР України. Однак, пунктом 10.4 чинних на 2018 рік Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху у відповідному напрямку перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом, а також в яких випадках водій повинен дати дорогу зустрічним або попутнім транспортним засобам чи трамваю, за наявності трамвайної колії на дорозі, виконуючи поворот або розворот. А пункт 2.9 б Правил вказує на заборону водієві керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Отже, з вищезазначеного, суд робить висновок, що поліцейський невірно кваліфікував правопорушення за Правилами дорожнього руху.

Крім того, з дослідженого судом відеозапису, який відповідач надав у підтвердження своїх заперечень, не встановлено обставини, що зазначені в постанові про адміністративне правопорушення серії АР № 476714 від 09.01.2018, оскільки на вказаному відеозаписі взагалі не зафіксовано факт порушення позивачем Правил дорожнього руху. Також, згідно відеозапису, ОСОБА_1 зупинено патрульною поліцією о 13 год. 38 хв., в той час як в самій постанові зазначено, що правопорушення здійснено о 13 год. 47 хв., що викликає сумніви щодо вірогідності обставин, викладених в оскаржуваній постанові. В додаток до зазначеного, запис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) фрагментарний - перше відео починається о 13 год. 38 хв. та закінчується о 14 год. 43 хв., наступне відео починається о 13 год. 51 хв. та закінчується о 13 год. 53 хв., в той час як повинен бути безперервний запис з моменту контакту з особою, яка звинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки нарізка з різних кадрів відображає упереджену позицію відносно особи, що порушує презумпцію невинуватості, та, як вже зазначено судом, на відеозаписі взагалі відсутній час правопорушення, який вказаний у постанові - 13 год. 47 хв.

Також, із матеріалів справи вбачається, що відповідач не відібрав пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, також не встановлено свідків правопорушення. До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, жодних фактичних даних, які б давали можливість встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення на момент складання постанови, відповідачем не надано, що не дає можливості перевірити достовірність обставин, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем порушено вимоги пункту 8 Розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відповідно до якого заповнення в письмовій формі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного або синього кольору. Записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім'я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, місце проживання (перебування) особи, яка притягається до відповідальності, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові поліцейського записані недрукованими літерами, ледь розбірливим почерком (а.с. 28).

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 245 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно ст. 44 КАС України, особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов'язки та зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Особи, які беруть участь у справі, мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Згідно з частинами 2 та 5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідачем не надано будь-яких достовірних доказів на підтвердження обґрунтованості винесеної постанови від 09.01.2018, а отже суд дійшов до висновку, що постанова серії АР № 476714 від 09.01.2018 по справі про адміністративне правопорушення та про накладення адміністративного стягнення на позивача не відповідає вимогам закону, постанова не підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, визнання незаконною та скасування постанови серії АР № 476714 від 09.01.2018 по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 9, 11, 44, 73-78, 90, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Луганській області сержанта поліції Мельника Миколи Івановича, третя особа: Управління патрульної в Луганській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі- задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 476714 від 09.01.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень - визнати протиправною та скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 27.02.2018.

Суддя С. М. Гаврилюк