Справа № 826/18847/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову

21 лютого 2018 року м. Київ № 826/18847/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Васильченко І.П., суддів: Вєкуа Н.Г., Федорчука А.Б., при секретарі судового засідання Ксендзові А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доДержавної фіскальної служби України, Київської міської митниці ДФС
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії
за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_2;

від відповідачів: Добров А.І.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, Київської міської митниці ДФС, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України та Київської митниці ДФС України щодо виведення зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України посади першого заступника начальника Київської міської митниці у період перебування ОСОБА_1 на військовій службі.

2. Зобов'язати Державну фіскальну службу України затвердити зміни до структури Київської міської митниці ДФС та штатного розпису Київської міської митниці ДФС, згідно яких ввести до типової структури територіальних органів ДФС, затвердженої наказом ДФС України № 129 від 12.09.2014 р. штатного розпису Київської міської митниці ДФС України та до кількості перших заступників, заступників начальників митниць ДФС, затвердженої наказом ДФС України № 129 від 12.09.2014 р., штатну одиницю першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 05.12.2016 р. суддею Качуром І.А. відкрито провадження по справі та призначено колегіальний судовий розгляд.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 01.11.2017 р. суддею Васильченко І.П. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду новим колегіальним складом суду.

В судовому засіданні 21.02.2018 р. позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову по справі № 826/18847/16 шляхом заборони Державній фіскальній службі України звільняти ОСОБА_1 із займаної ним посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС.

В судовому засіданні позивач підтримав заяву про вжиття заходів забезпечення позову та просив її задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки є рішення суду про поновлення позивача на посаді.

Вивчивши заяву про забезпечення адміністративного позову та подані матеріали, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 154 цього Кодексу).

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

В контексті наведених правових норм вбачається, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Отже, вказані підстави є оціночними, а тому суд в кожному окремому випадку повинен виходити з конкретних доказів наданих позивачем на підтвердження своїх доводів.

При розгляді та вирішенні даної заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

Так, позивач просить заборонити Державній фіскальній службі України звільняти його із займаної ним посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС.

Слід зазначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну загрозу неможливості виконання судового рішення по справі, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Так, відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановлено цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 названого Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а тому суд не може здійснювати захист прав та законних інтересів позивача на майбутнє, оскільки немає можливості встановити чи будуть вони порушені в майбутньому.

Суд враховує також той факт, що постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.05.2017 р. по справі № 826/1325/17 визнано незаконними та скасовано накази Державної фіскальної служби України від 26 серпня 2015 року № 640 "Про внесення Змін до наказу ДФС від 12 вересня 2014 року № 129" та від 06 жовтня 2015 року № 752 "Про внесення змін до наказу ДФС України від 12 вересня 2014 року № 129" в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України. Визнано незаконним та скасовано наказ Київської міської митниці ДФС України від 01 вересня 2015 року № 356 в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 цієї статті).

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 150, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, передбаченими ст. ст. 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий суддя І.П.Васильченко

Судді: Н.Г.Вєкуа

А.Б.Федорчук

Повний текст ухвали складено та підписано 27.02.2018 р.