Справа № 214/3583/17
Суддя: Хомініч С. В.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3583/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу№214/3583/17 за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

СУТЬ СПОРУ:

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 19.06.2017 звернувся до суду з даним адміністративним позовом до відповідача, в якому просить суд скасувати постанову АР №773204 від 11.06.2017 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою водія ОСОБА_2В, визнано винним у вчинені правопорушення за ч. 1. ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.; справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити.

В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 11.06.2017 о 20:20 годин в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу по обїзній дорозі (електроопора №37), водій ОСОБА_2, керуючи вантажним автомобілем НОМЕР_1, з автопричепом МА393866 н.з. АА08562, перевозив вантаж, де був зупинений інспектором Поліщуком О.С.

Після зупинки транспортного засобу, інспектор Поліщук О.С. повідомив водію ОСОБА_2, що причина зупинки не вірно закріплений вантаж.

Далі інспектор Поліщук О.С. не розтлумачивши належним чином причину зупинки та не вказавши, як саме мав бути закріплений вантаж, почав вимагати у водія ОСОБА_2 водійське посвідчення, реєстраційні документі на автомобіль та причеп і документи на вантаж.

Водій ОСОБА_2 виконав вимогу інспектора Поліщука О.С. та надав всі необхідні документи. Після чого інспектор Поліщук О.С. повідомив водію ОСОБА_2, що на останнього буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення п. 22.1 ПДР України, а саме перевезення вантажу, в частині перевантаженості автомобіля.

Так, інспектор Поліщук О.С., посилаючись на те, що згідно накладної №3 від 11.06.2017 маса брутто складає 37600 кг., в той час як технічними характеристиками даного транспортного засобу визначено максимальну величину маси брутто в 36000 кг., склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії АР № 773204, за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАІІ.

Вищевказана постанова винесена незаконно та з грубими порушеннями діючого законодавства України. Так, вивченням постанови встановлено, що в п. 8 «До постанови додаються» - відсутні будь-які данні, щодо доказів вчиненого адміністративного правопорушення, передбачені ст. 251 КУпАП. Таким чином, інспектором формально зазначено дану норму КУпАП та до постанови не додано жодного доказу винуватості ОСОБА_2 у вчиненні даного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП інспектор Поліщук О.С. зобовязаний був ознайомити водія ОСОБА_2 з доказами у даній адміністративній справі, якими на його думку доводиться винуватість водія в даному адміністративному правопорушенні.

Однак, жодних фото та відеозаписів, свідчень свідків, будь-яких вимірювань та актів, водію ОСОБА_2 не було надано для ознайомлення взагалі.

Разом з цим, наказом Державної служби автомобільних доріг України, Міністерства внутрішніх справ України №219/198 від 07.05.2008 затверджено «Технологічний регламент здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування».

Даний наказ регламентує прядок проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, у тому числі вантажних автомобілів, які здійснюють перевезення вантажу.

Так відповідно до Додатку №2 вищевказаного Наказу, під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, мав бути складений Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, чого зроблено не було.

Крім цього, зазначений Акт складається спеціально на те уповноваженою особою, що передбачено п. 1.3. Наказу. Як вбачається з складеної постанови про накладення адміністративного стягнення, розгляд справи відбувався безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, на Обїзній дорозі (електроопора №37). В даному місці відсутні будь-які пункти габаритно-вагового контролю, що в свою чергу вказує на грубе порушення інспектором Поліщук О.С. порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, в частині правил здійснення габаритно-вагового контролю.

Також, слід звернути увагу на те, що маса брутто вантажного автомобіля, яким керував водій ОСОБА_2 в той момент, становила менше 40000 кг. Даний факт говорить про те, що така вантажівка не є великоваговим транспортним засобом, у відповідності до діючого законодавства України.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України великоваговим транспортним засобом є вантажівка, яка має фактичну масу понад 40000 кг.

Цей факт говорить про те, що у відповідності до наказу Державної служби автомобільних доріг України, Міністерства внутрішніх справ України №219/198 від 07.05.2008, яким затверджено «Технологічний регламент здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування», та 22.5 ПДР України, вантажний автомобіль НОМЕР_2, з автопричепом МА393866 н.з. АА08562, під керуванням водія ОСОБА_2, в момент його перевірки не був великоваговим транспортним засобом, що в свою чергу виключає можливість здійснення габаритно-вагового контролю даного транспортного засобу.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду письмові заперечення із відеозаписом з нагрудної камери на компакт-диску. У запереченнях позовні вимоги не визнав та вказав, що під час патрулювання 11.06.2017 близько 20 год. 20 хв. в м ОСОБА_5 по Обїзній дорозі біля електроопори №37 був помічений автомобіль НОМЕР_1, з автопричепом МА393866 державний номерний знак АА08562, який перевозив вантаж, що перевищував величину, визначену технічною характеристикою автомобіля. Після чого даний транспортний засіб був зупинений з дотриманням ПДР. Після того, як були помічені ознаки того, що позивач ОСОБА_2 порушив ПДР, він підійшов до автомобіля, представився згідно з п.3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» повідомив про причину зупинки. Попросив предявити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Було запитано «Чому керуєте транспортним засобом у якого маса брутто перевищує величину визначену технічною характеристикою?», з чим позивач погодився та заначив «Що він нічого не порушує». Відповідно до наданих позивачем документів маса брутто вантажу який ним перевозиться 37 тон 600 кг, а відповідно до реєстраційного документу на транспортній засіб зазначено, що повна маса - 36 тон, а отже позивач перевищив величину визначену технічною характеристикою більш ніж на півтори тони. Щодо посилань позивача про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач зазначив, що він встановив особу правопорушника, а також ступінь його вини, позивачу були розяснені його права, котрими користується особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи, будь-яких клопотань при розгляді справи позивач не заявляв, жодних переконливих доводів своєї невинуватості ним не надано. Відповідач вважає правомірною свою постанову, тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а справу розглянути за його відсутності.

Законом України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання нею чинності.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилися. Представник позивача подав заяву про розгляд спарив за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи в письмовому провадженні.

Відповідач надав письмові заперечення з відеозаписом та заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

11.06.2017 інспектором Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_5 Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №773204 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 225 грн. (а.с. 6).

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вказаної постанови серії АР №773204 від 11.06.2017, о 20:20 годин 11.06.2017 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу по Обїзній дорозі (електроопора №37), водій ОСОБА_2, керуючи вантажним автомобілем НОМЕР_1, з автопричепом МА393866 н.з. АА08562, перевозив вантаж маса брутто згідно накладної №3 від 11.06.2017 складає 37600 кг, що перевищує величину, визначеною технічною характеристикою даного транспортного засобу, а саме 36000 кг. та порушив п. 22.1 ПДР України (а.с. 6).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 22.1 ПДР України маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: показаннями свідків, висновками експертів, письмовими, речовими і електронними засобами.

В ст. 96 КАС України зазначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи.

Згідно відеозапису від 11.06.2017, доданого відповідачем до заперечень, встановлено, що 11.06.2017 близько 20 год. 20 хв. в м ОСОБА_5 по Обїзній дорозі біля електроопори №37 був зупинений автомобіль НОМЕР_1, з автопричепом МА393866 державний номерний знак АА08562. Інспектор поліції підійшов до автомобіля, повідомив про причину зупинки. Попросив водія надати водійське посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Розяснив права, повідомив про розгляд справи. На запитання чому водій керує транспортним засобом у якого маса брутто перевищує величину, визначену технічною характеристикою, ОСОБА_2 підтвердив, що перевозить вантаж, маса брутто якого 37600 кг., що відповідає накладній, а відповідно реєстраційному документу на транспортний засіб зазначено, що повна маса 36 тон, але вважає, що це не є порушенням ПДР України (а.с. 23).

Оцінюючи долучений до матеріалів справи відеозапис події, яка мала місце 11.06.2017 о 20:20 годин в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу по Обїзній дорозі (електроопора №37), суд вважає встановленим той факт, що водій ОСОБА_2, керуючи вантажним автомобілем НОМЕР_1, з автопричепом МА393866 н.з. АА08562, перевозив вантаж маса брутто згідно накладної №3 від 11.06.2017 складає 37600 кг, що перевищує величину визначеною технічною характеристикою даного транспортного засобу, а саме 36000 кг. та порушив п. 22.1 ПДР України, оскільки заборонено перевезення вантажу, маса якого, що перевищує величин, визначені технічною характеристикою даного транспортного засобу. Позивачем не заперечувалось, що маса брутто вантажу який ним перевозиться 37 тон 600 кг, а відповідно до реєстраційного документу на транспортний засіб копію якого позивачем надано до своєї позовної заяви (а.с. 7) зазначено що повна маса (тобто дозволена максимальна) - 36 тон, а отже позивач перевищив величину визначену технічною характеристикою більш ніж на півтори тони. Перевезення понад максимально дозволену масу технічною характеристикою транспортного засобу створює загрозу іншим учасникам дорожнього руху, що прямо суперечить вимогам п. 1.3 та 1.5 ПДР.

Щодо посилань позивача на Наказ Державної служби автомобільних доріг України, МВС України №219/198 від 07.05.2008 яким затверджено «Технічний регламент здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування» та начебто відсутність доказів під час винесення оскаржуваної постанови слід зазначити таке. Під час розгляду адміністративної справи на місці зупинки позивач, який був водієм зупиненого транспортного засобу, добровільно надав поліцейським товарно-транспортну накладну де зазначено масу брутто яку перевозить позивач, а саме 37 тон 600 кг, та реєстраційний документ на транспортній засіб в яких зазначено максимально дозволену для перевезення масу, а саме 36 тон (що слідує з відеозапису), а також була відео фіксація керування позивачем транспортним засобом та усні пояснення останнього, в яких він зазначав, що перевезення ним 37 тон 600 кг не є порушенням (що також слідує з відеозапису). В звязку з чим, суд дійшов висновку, що в інспектора було достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження складу адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_2 та правомірно винесено оскаржувану постанову.

З огляду на наведене суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не порушував правила дорожнього руху України та не вчинював адміністративного правопорушення, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи належними доказами.

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 773204 від 11.06.2017 інспектор 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі лейтенант поліції ОСОБА_4 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 72, 96, 241, 243, 246, підпункту 10 пункту 1 Перехідних положень КАС України (у редакції від 03.10.2017, яка набрала чинності з 15.12.2017), суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник позивача: ОСОБА_3, адреса місце знаходження: вул. П. Глазового, 31, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: інспектор роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_5 Департаменту патрульної поліції, лейтенант поліції ОСОБА_4, адреса місця роботи: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11, Дніпропетровська область.

Повний текст рішення суду складено та підписано 21.02.2018.

Суддя Хомініч С.В.