Справа № 826/18312/16
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю представників учасників справи:

від позивача Назарук О.В.,

від відповідача Федотова К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» та Бориспільського відділення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року, винесену в порядку письмового провадження, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» до Бориспільського відділення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Бориспільського відділення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач, податковий, контролюючий орган), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.08.2016 № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016 № , прийняте Бориспільським відділенням Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині про задоволення позову, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині про задоволення позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач оскаржує постанову суду першої інстанції в частині про відмову у задоволенні позову та, посилаючись на неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції в цій частині та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, посадовими особами відповідача 26.07.2016 проведено фактичну перевірку магазину «Еко-маркет», розташованого за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Київський шлях, 2/14, що належить ТОВ «Еко», за додержанням вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції.

За результатами перевірки складено акт від 03.08.2016 № 993/10-36-40/32104254 (далі - Акт перевірки), в якому контролюючим органом встановлено порушення позивачем ст.ст. 11, 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та ст. 226.9 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

16.08.2016 на підставі акта перевірки відповідачем винесено:

- податкове повідомлення-рішення № , яким у зв'язку з порушенням ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та ст. 226.9 ПК України, позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 34000,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № , яким у зв'язку з порушенням ст. 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10000,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаних рішень до органів ДФС скарги позивача залишено без задоволення.

Вважаючи спірні рішення відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Скасовуючи рішення відповідача від 16.08.2016 № , суд першої інстанції виходив з того, що віднесення алкогольного напою, маркованого маркою акцизного податку попереднього зразка, який знаходиться в обігу з порушенням терміну придатності для споживання не свідчить про те, що такий продукт є немаркованим маркою акцизного податку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 16.08.2016 № став висновок податкового органу про порушення позивачем вимог ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідачем встановлено факт зберігання позивачем пляшки вина кріпленого херес білого «Fina», 0,75л., 15% об., виробництва «Sandeman» Іспанія, дата розливу 30.12.2014, по ціні 165,75 грн., яка маркована маркою акцизного податку 23АААФ 271647 (алкоголь вітчизняний лікеро-горілчана продукція), а не маркою акцизного податку - алкоголь імпортований виноробна продукція.

Також було встановлено реалізацію позивачем алкогольного напою пляшки вина виноградного натурального ігристого «Багратіоні золоте напівсолодке», 0,75, 12% об., виробництва «Багратіоні», по ціні 69,09 грн., термін придатності: 2 роки з дня розливу 04.08.2012, яка маркована маркою акцизного податку попереднього зразка АААР 004797 04/12 2,535 грн., термін придатності якого закінчився.

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

За положеннями цієї статті у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Пунктом 226.1 статті 226 Податкового кодексу України передбачено, що в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Згідно з пунктом 226.2 статті 226 Податкового кодексу України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Згідно з пунктом 226.9 вказаної статті вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно з пунктом 226.11 статті 226 Податкового кодексу України зберігання не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Таким чином, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», статті 226 Податкового кодексу України та пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, щодо належного маркування алкогольних напоїв.

Статтею 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, склад правопорушення, за яке статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Випадки, коли алкогольні напої та тютюнові вироби вважаються немаркованими, перелічені у пункті 226.9 статті 226 Податкового кодексу України та пункті 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251.

У справі, що розглядається, податковий орган застосував до відповідача фінансові санкції на підставі абзацу п'ятнадцятого частини другої статті 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за зберігання алкогольного напою, маркованого маркою акцизного податку попереднього зразка, яку податковий орган визнає недійсною або маркою невстановленого зразка.

Таке тлумачення є невірним і викривляє зміст абзацу п'ятнадцятого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР. Марка акцизного податку, за відсутності ознак її підробки, є дійсною, адже підтверджує факт сплати акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України алкогольного напою. Зразок (форма) такої марки завжди офіційно встановлюється уповноваженим органом державної влади.

Наявність на алкогольному напої марки акцизного податку попереднього зразка за жодних обставин не може ототожнюватися з тим, що такий алкогольний напій є немаркованим, адже це не відповідає ознакам, наведеним пункті 226.9 статті 226 Податкового кодексу України та пункті 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь - які належні та допустимі докази, що підтверджують факт зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку.

Зберігання позивачем алкогольного напою з акцизною маркою попереднього зразка, термін споживання якого закінчився, не може вважатися тотожним зберіганню немаркованої акцизної продукції, за яке передбачена відповідальність абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до пп. 13.2 п. 13 Загальних технічних умов ДСТУ 4806:2007, прийнятих наказом Держспоживстандарту України від 5.07.2007 № 144, гарантійні терміни зберігання вин установлюють із дня їх розливу: вина столові ординарні, в т.ч. молоді - 3 місяці; вина кріплені ординарні, столові марочні - 4 місяці; вина кріплені марочні - 5 місяців; вина столові контрольованих найменувань - 6 місяців; вина кріплені контрольованих найменувань - 12 місяців. Гарантійні терміни зберігання вин, які встановлені цим стандартом, є мінімальними термінами, протягом яких виробник несе відповідальність за невідповідність показників якості продукції нормативним вимогам, і не є термінами придатності вин до споживання. Виробники вин мають право встановлювати власні гарантійні терміни зберігання вин, які перевищують мінімальні гарантійні терміни, встановлені цим стандартом, з обов'язковою відповідальністю за відповідність їх якості нормативним вимогам. Власні гарантійні терміни повинні бути внесені у розроблені виробником технологічні інструкції на окремі найменування продукції, які затверджуються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з сільського господарства у встановленому порядку. У разі відвантаження на експорт гарантійні терміни зберігання вин, які розлиті у пляшки, повинні відповідати вимогам контракту. Молоді вина на експорт не поставляють. На колекційні вина терміни зберігання не встановлюють. Вина, в яких після закінчення термінів зберігання не з'явилося помутніння чи видимого осаду, придатні для подальшого зберігання та реалізації.

Отже, посадові особи відповідача ототожнили гарантійний термін та термін споживання вина, що призвело до необґрунтованих висновків, які порушують права платника податків.

Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що алкогольні напої: біле вино «Fina», 0,75л., 15% об., виробництва «Sandeman» Іспанія та вино виноградне натуральне ігристе «Багратіоні золоте напівсолодке», 0,75, 12% об., виробництва «Багратіоні» є немаркованими.

За підсумком наведеного суд дійшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують порушення позивачем ст. 17 Закону 481/95-BP, а тому підстави для винесення податкового повідомлення-рішення від 16.08.2016 № у відповідача були відсутні.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції в частині про відмову у задоволенні позову, колегія суддів виходить з такого.

Податкове повідомлення-рішення № від 16.08.2016 прийняте відповідачем у зв'язку встановленням порушення ТОВ «Еко» ст. 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», яке полягало в реалізації пачки сигар марки «Candelight Senorita Vanila», маркованої по ціні 136,50 грн., в той час коли виробником цих сигар встановлена максимальна роздрібна ціна 70,00 грн. (з урахуванням акцизного податку, ціна не повинна перевищувати 73,50 грн.)

Статтею 11-1 Закону 481/95-BP встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення. Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України. Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати.

Згідно абзацу 13 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Підпунктом 14.1.106 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Підпунктом 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування акцизного податку є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі.

Для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5%. (підпункт 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України).

З наведеного випливає, що оскільки акцизний податок є непрямим податком на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених Податковим кодексом України як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції), то 5% акцизного податку включається до вартості тютюнових виробів з урахуванням податку на додану вартість, які реалізуються у роздрібній торгівлі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем реалізовано пачку сигар марки «Candelight Senorita Vanila» за ціною 130,00 грн. (з акцизним податком 136,50 грн.), що підтверджується фотокопією фіскального чека від 26.07.2016, в якому зазначено найменування товару сигари «Candelight Senorita Vanila», кількість 1 шт. за ціною 130,00 грн. (з акцизним податком 136,50 грн.), в той же час з фотоматеріалів, а саме: із зображення пачки сигар марки «Candelight Senorita Vanila» видно, що виробником 24.02.2014 встановлена ціна за пачку вказаних сигар у розмірі 70,00 грн.

Вказаними доказами підтверджується реалізація позивачем пачки сигар марки «Candelight Senorita Vanila» за ціною вищою від максимально-роздрібної ціни на тютюнові вироби, встановленої виробником та правомірність застосування до позивача фінансових санкцій.

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» та Бориспільського відділення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Повний текст постанови складено 01.03.2018

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Беспалов О.О.