Справа № 447/1475/17
Суддя: Карбовнік І. М.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/8/18
Справа №447/1475/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

13.02.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Карбовніка І.М.

при секретарі Данилів О.І..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Горішненської сільської ради Миколаївського району Львівської області про скасування рішення ,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Горішненської сільської ради від 22.02.17 року, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробляння проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки.» та зобов»язати Горішненську сільську раду прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,0 га в урочищі «Визоріта» з земель комунальної власності на території с. Горішнє.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що він звернувся в Горішненську сільську раду Миколаївського району Львівської області з заявою про надання йому земельної ділянки, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Визоріта". Згідно отриманого листа № 02/12/61 від 23.02.2017 року від сільської ради він дізнався, що рішення по його заяві не прийняте. 28.03.2017 року ним було подано інформаційний запит та тримано витяг з протоколу сесії Горішненської сільської ради від 22.02.2017 року , згідно якого вбачається, що прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У вказаному рішенні сільської ради немає посилання на закон, немає спростування його права на отримання землі, що є в запасі, у звязку з чим просив позов задоволити.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, кожен окремо дав пояснення аналогічні викладеному в позові, просять позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що 10.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся в Горішненську сільську раду Миколаївського району Львівської області з заявою про надання йому земельної ділянки, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Визоріта". На черговій сесії сільської ради 22.02.2017 року проводився розгляд даної заяви ОСОБА_1 На розгляд сесії був винесений проект рішення «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», проте під час обговорення питання про виділення позивачу земельної «ділянки депутати сільської ради задали позивачу питання, які стосувалися його заяви, але не отримали мотивованої відповіді. Після обговорення дане питання було поставлене на голосування, за результатами якого заява позивача не була задоволена, що підтверджується витягом з протоколу ХУІІ-Ї сесії УІІ-го демократичного скликання від 22.02.2017 року.

Тому, наведені обгрунтування позивача у позові про те, що «у Витязі вказано, що прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» є помилковими, оскільки на сесії сільської ради його заява не була задоволена і відповідно рішення не прийнято. Про результати розгляду заяв, які не були задоволені на сесії, заявникам надавалася відповідь листом, що і було дотримано при розгляді звернення позивача.

У даному випадку рішення Горішненської сільської ради не порушує права позивача, оскільки його фактично не прийнято, тому вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення Горішненської сільської ради від 22.02.2017 про відмову у задоволення заяви є необгрунтованою та протиправною.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання прийняти рішення про надання дозволу позивачу на розроблення проекту відведення земельної, зазначає, що така вимога є незаконною, протиправною та порушує такі основні принципи місцевого самоврядування як народовладдя, законності, колегіальності, правової самостійності в межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами.

Заслухавши пояснення сторін та представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

У ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправними та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень та інше.

Відповідно до ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ст.ст.2,3 КАС України).

Судом встановлено, що 10.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся в Горішненську сільську раду Миколаївського району Львівської області з заявою про надання йому земельної ділянки, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Визоріта". На розгляд сесії, яка відбулася 22.02.2017 року був винесений проект рішення «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», проте під час обговорення питання про виділення позивачу земельної «ділянки депутати сільської ради задали позивачу питання, які стосувалися його заяви, але не отримали мотивованої відповіді. Після обговорення дане питання було поставлене на голосування, за результатами якого заява позивача не була задоволена, що підтверджується витягом з протоколу ХУІІ-Ї сесії УІІ-го демократичного скликання від 22.02.2017 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статею 73 Закону України "Про місцеве самоврядування" зазначено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Частиною ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 про надання йому земельної ділянки, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Визоріта" на сесії Горішненської сільської ради Миколаївського району Львівської області не було прийнято жодного рішення, а тільки протоколом зазначено, що вказана заява не підлягає до задоволення, що порушує права позивача. Представником відповідача в судовому засіданні не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень проти позову та не було доведено правомірність відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1, у звязку з чим суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині визання протиправним та скасування рішення сільської ради від 22.01.2017 року, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 не підлягають до задоволення, оскільки таке рішення сільською радою не виносилося.

Керуючись 5, 19, 241-245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Зобов"язати Горішненську сільську раду Миколаївського району Львівської області розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому земельної ділянки для ведення ОСГ та прийняти законне рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Карбовнік І. М.