Справа № 818/106/18
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 р. Справа № 818/106/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/106/18 за позовом ОСОБА_1 до Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі по тексту - відповідач, Охтирське ОУПФУ Сумської області), в якому просить:

1. Визнати дії Охтирського ОУПФУ Сумської області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, яка була призначена у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та щодо застосування при розрахунку розміру пенсії за віком показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, відповідно до вимог п.4-3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України №1058 зі змінами, внесеними Законом України №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій», неправомірними та такими, що порушують конституційне право на соціальний захист у законних розмірах.

2. Зобов'язати Охтирське ОУПФУ Сумської області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 державну пенсію за віком, згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та в порядку, визначеному статтею 40 цього Закону, з урахуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % згідно з п.4-4 Прикінцевих положень до Закону України №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з часу звернення із заявою про призначення пенсії та в подальшому щомісячно у законно визначених розмірах.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що починаючи з 01.05.1998 був пенсіонером та перебував на обліку в ГУПФУ в Сумській області та до кінця 2017 року отримував довічну пенсію за вислугу років як особа, яка була звільнена зі служби в органах МВС України. Маючи більше 37-ти років загального трудового стажу, позивач вирішив вибрати для себе пенсію за віком. З цією метою 04.12.2017 позивач звернувся до УПФУ з заявою про відмову від пенсії за вислугу років та з заявою про призначення пенсії за віком. Відповідачем було надано інформацію, що розмір пенсії, призначеної за віком складає 4883,72 грн. Позивач вважає, що розмір пенсії розраховано невірно, а також те, що в його випадку не мав місце перехід з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком по Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» призначена вперше, а відтак і величина оцінки страхового стажу повинна бути застосована відповідно до п.4-4 «Перехідних положень» до Закону України №1058, із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» у розмірі 1,35 % , а не 1 % відповідно п.4-3 цих же «Перехідних положень».

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві проти задоволення позову заперечував та зазначив, що позивач з 01.05.1998 по 03.12.2017 отримував пенсію за вислугу років, а з 04.12.2017 - переведено на пенсію за віком, у зв'язку з чим пенсія розрахована у відповідності до вимог законодавства (а.с.38-40).

Суд, заслухавши позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 01.05.1998 був пенсіонером та перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та до кінця 2017 року отримував довічну пенсію за вислугу років як особа, яка була звільнена зі служби в органах МВС України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту - Закон №2262) (а.с.10).

Після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

22 грудня 2016 року позивачу виповнилося 60 років і з цього моменту у нього виникло право вибору на призначення (отримання) різних державних пенсій, а саме: довічної пенсії за вислугою років, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чи пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Маючи більше 37-ти років загального трудового стажу, ОСОБА_1 добровільно вирішив вибрати для себе пенсію за віком, яка призначається відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

04 грудня 2017 року з метою реалізації свого права і бажання на призначення пенсії за віком, позивач звернувся до Охтирського ОУПФУ Сумської області із заявою про відмову від пенсії за вислугу років та про призначення пенсії за віком (а.с.15).

Згідно розписки-повідомлення вказана заява про призначення пенсії за віком була зареєстрована відповідачем 04.12.2017 під №2221 разом з доданими до неї документами (а.с.16), відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Відповідачем було розраховано розмір пенсії, призначеної позивачем за віком, що складає 4883,72 грн. (а.с.17).

Відповідно до листів, наданих відповідачем на запити позивача та його адвоката позивача було переведено із пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а під час розрахунку її розміру застосовано показник величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % (а.с.11-14).

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які миють право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право, на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету».

Тобто, вказана вище норма визначає виключне право особи саме на призначення пенсії за віком, а не про переведення з одного виду на інший вид пенсії, як це зробив відповідач. Даною нормою не передбачено переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком.

Жодною іншою правовою нормою не передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вона має право на переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком.

У ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) та пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 10 цього Закону встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Тобто, даною нормою встановлено вичерпний перелік пенсій, на які поширюється правове регулювання Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і пенсія за вислугу років до цього переліку не входить.

Суд зазначає, що звертаючись до Охтирського ОУПФУ Сумської області із заявою від 04.12.2017 позивач просив саме призначити пенсію за віком, а не здійснити переведення пенсії з одного виду пенсії на іншу (а.с.15).

Аналіз вищевикладених норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" свідчить про те, що порядок призначення та виплати пенсій за вислугу років не входить в правове регулювання даного Закону. Виплата такої пенсії регулюється (у даному випадку) виключно Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і така пенсія є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Дана правова позиція узгоджується з: рішенням Конституційного Суду України від 13.05.2015 за №4-рп/2015 в справі №1-9/2015; постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 15.04.2005 «Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»; постановами Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-612а14, від 02.12.2015 в справі №193/1029/14-а/21-4123а15 та від 29.11.2016 в справі №21-6331а15; ухвалах Вищого адміністративного суду України від 10.12.2013 в справі №К/800/38624/13, від 25.06.2015 №К/800/2756/14 та від 25.06.2015 в справі №К/800/19040/15, від 12.05.2016 в справі №К/800/49715/15 та від 27.07.2016 в справі №К/800/23215/15.

Враховуючи, що позивачу пенсію за віком по Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було призначено з 04.12.2017 вперше, переведення з одного виду пенсії на інший в межах регулювання даного Закону не було, що підтверджується наведеним вище, відповідно відсутні правові підстави для застосування відповідачем щодо позивача п. 4-3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій» в частині застосування при призначенні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

У даному випадку підлягає застосуванню п.4-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами внесеними Законом №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій» в частині застосування при призначенні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладені вище обставини, дії відповідача, які полягають у застосуванні показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % при призначенні пенсії позивача за віком, не відповідають вимогам чинного законодавства, тобто є протиправними. Як наслідок, переведення ОСОБА_1 розпорядженням відповідача від 11.12.2017 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, а не призначення пенсії за віком, також є протиправним.

Таким чином позовні вимоги про зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, з урахуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % згідно з п. 4-4 Прикінцевих положень до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з часу звернення із заявою про призначення пенсії - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 680,00 грн., що підтверджується квитанцією від 10.01.2018 (а.с.5).

Таким чином, позивачу необхідно відшкодувати витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського ОУПФУ Сумської області в сумі 680,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу та витрат на прибуття позивача і його представника до суду, варто зазначити наступне.

Відповідно до ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 135 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" № 590 від 27.04.2006 передбачено, що компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

При цьому, відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено рішення підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими та безпосередньо пов'язаними із реалізацією особою права на захист шляхом звернення до суду. При цьому, сторона, яка заявляє до відшкодування ці витрати, зобов'язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат, зокрема їх розмір.

З огляду на викладені вище обставини, суд зазначає, що позивачем не надано достатніх доказів та розрахунків понесених витрат, у зв'язку з чим витрати на правничу допомогу та витрати на прибуття позивача і його представника до суду не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Незалежності, 23, м. Охтирка, Сумська область, 42700, ) щодо застосування при розрахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, відповідно до вимог п.4-3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України №1058 зі змінами, внесеними Законом України №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій».

Зобов'язати Охтирське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Незалежності, 23, м. Охтирка, Сумська область, 42700, ) призначити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсію за віком, з урахуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% згідно з п.4-4 Прикінцевих положень до Закону України №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з часу звернення із заявою про призначення пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в сумі 680,00 грн. з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Незалежності, 23, м. Охтирка, Сумська область, 42700, ).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Соколов

Повний текст рішення складено 22.02.2018 року.