Справа № 816/1513/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1513/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2017 (суддя Бойко С.С.; м. Полтава; повний текст постанови складено 20.11.2017) по справі № 816/1513/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправною та скасування відмови від 08 червня 2017 року № 7208/6-17 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1 га, кадастровий номер - НОМЕР_1, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області; зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1 га, кадастровий номер НОМЕР_2 цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладене у листі від 08 червня 2017 року за № 7208/6-17, про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (вхідний номер № П-12360/0/5-16 від 28 серпня 2016 року) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивачу відмовлено у затвердженні проектної документації щодо відведення земельної ділянки у власність у зв`язку з її невідповідністю вимогам чинного законодавства, що регулюють земельні відносини. Вказує, що висновок по якісній характеристиці ґрунту від 31.05.2016 № 878, долучений до проекту землеустрою, розроблений іншим розробником документації (КП «Полтавський районний центр земельного кадастру»), аніж проект землеустрою, поданий позивачем на затвердження до управління (ФОП ОСОБА_2.). При цьому, у Головному управління відсутні відомості технічного забезпечення КП «Полтавський районний центр земельного кадастру» для проведення відповідних робіт по встановленню якісних характеристик ґрунту та визначення його агровиробничої групи.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 29 липня 2015 року № 503/0/75-15-СГ позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області за межами населених пунктів /а.с. 23/.

Після розроблення проект неодноразово подавався відповідачеві на затвердження, однак за результатами розгляду клопотань позивача вказаний проект затверджений не був.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року, що набрала законної сили 24 квітня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправними відмов та зобов'язати вчинити дії - задоволено. Визнано протиправними та скасовано відмови Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладені у листах № 7430/6-16 від 16 вересня 2016 року, № 6468/6-16 від 22 серпня 2016 року, № 7432/6-16 від 16 вересня 2016 року, № 6466/6-16 від 22 серпня 2016 року, № 7431/6-16 від 16 вересня 2016 року, № 6469/6-16 від 22 серпня 2016 року, № 7429/6-16 від 16 вересня 2016 року, № 6470/6-16 від 22 серпня 2016 року у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих та території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Також, крім іншого, зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1, зареєстроване за вхідним № П-12360/0/5-16 від 28 серпня 2016 року про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1 га, розташованої та території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер - НОМЕР_1 з урахуванням висновків суду.

23 травня 2017 року позивачем подано до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1 га, розташованої та території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер - НОМЕР_1 /а.с. 121/.

На виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 816/1986/16 від 02 березня 2017 року, яка набрала чинності 24 квітня 2017 року, Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянуто клопотання № П-12360/0/5-16 від 28 серпня 2016 року про затвердження проекту землеустрою, за результатами якого надіслано позивачу лист від 08 червня 2017 року № 7208/6-17 /а.с. 122/.

У вказаному листі зазначено, що мають місце розбіжності щодо агровиробничих груп ґрунтів, якими представлена земельна ділянка. Одночасно зазначено, що частина земельної ділянки, яка проектується до відведення, відповідно до матеріалів крупно масштабного обслідування ґрунтів колгоспу "Дружба" Семенівського району Полтавської області, представлена агровиробничою групою ґрунтів з шифром 53д, яка у відповідності до статті 150 Земельного кодексу України та наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 245 від 06 жовтня 2003 року "Про затвердження переліку особливо цінних ґрунтів" відноситься до особливо цінних земель. Звернуто увагу, що відповідно вимог статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок із особливо цінних земель підлягають обов'язковій державній експертизі. Згідно вимог пункту 9 статті 118 Земельного кодексу України рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність приймається після отримання погоджених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи).

Також у спірному листі зазначено про необхідність обґрунтувати з урахуванням вимог статей 25, 26, 28, 29, 50, 66 Закону України "Про землеустрій" долучені до проекту землеустрою додатки на сторінках 19-30, а саме матеріали обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки ... від 11 травня 2016 року № 754, розроблені іншим виконавцем (розробником) документації із землеустрою (КП "Полтавський районний центр земельного кадастру"). Сам проект землеустрою розроблений ФОП ОСОБА_2

Крім того, у листі наголошено, що відповідно статті 50 Закону України "Про землеустрій" до проекту землеустрою необхідно долучити рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (див. наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 503/0/75-15-СГ від 29 липня 2015 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з строком дії - один рік), матеріали землевпорядного проектування (див. графічний матеріал - земельний масив площею 57,8 га).

Враховуючи вищевикладене, у листі від 08 червня 2017 року № 7208/6-17 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області вказано на відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача.

Не погодившись з вищевказаною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не містить законодавчо визначених підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою або залишення без розгляду такого проекту.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

У відповідності до пункту "б" частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту "ґ" частини 2 статті 25 Закону України "Про землеустрій" (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документації із землеустрою.

За приписами частини 2 статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Абзацом 2 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно із частиною 8 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Так, частиною 1 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

В силу положень частин 4, 5 статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

За змістом частини 6 статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до частини 9 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

За змістом частин 10, 11 статті 118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Аналіз наведених положень Земельного кодексу України та Закону України "Про землеустрій" свідчить, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають погодженню у порядку статті 186-1 Земельного кодексу України (а в разі необхідності - обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації), після чого відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) зобов'язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як встановлено судами, підставою для прийняття рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою, викладеного у листі від 08 червня 2017 року № 7208/6-17, стали наступні обставини: 1) віднесення частини земельної ділянки, яка проектується до відведення, відповідно до матеріалів крупно масштабного обслідування ґрунтів колгоспу "Дружба" Семенівського району Полтавської області, до агровиробничої групи ґрунтів з шифром 53 д, яка відноситься до особливо цінних земель, у зв'язку з чим проект землеустрою підлягає обов'язковій державній експертизі; 2) наявність у проекті матеріалів обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки, розроблених іншим виконавцем (розробником) документації із землеустрою (КП "Полтавський районний центр земельного кадастру"), тоді як проект землеустрою розроблений ФОП ОСОБА_2; 3) необхідність долучення до проекту рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, матеріалів землевпорядного проектування.

Надаючи оцінку законності та обґрунтованості рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, оформленого листом від 08 червня 2017 року № 7208/6-17, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який виходив з наступного.

Так, відповідно до положень частини 1 статті 150 Земельного кодексу України до особливо цінних земель відносяться: а) у складі земель сільськогосподарського призначення: чорноземи нееродовані несолонцюваті на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові ґрунти; темно-сірі опідзолені ґрунти та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерново-буроземні глибокі і середньо глибокі ґрунти; дерново-підзолисті суглинкові ґрунти; коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму, дернові глибокі ґрунти Закарпаття; б) торфовища з глибиною залягання торфу більше одного метра і осушені незалежно від глибини; в) землі, надані в постійне користування НВАО "Масандра" та підприємствам, що входять до його складу; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів; г) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

За приписами абзацу 7 статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель підлягають обов'язковій державній експертизі.

За твердженням відповідача, частина земельної ділянки позивача, яка проектується до відведення, належить до особливо цінних земель, з огляду на те, що відповідно до матеріалів крупно масштабного обслідування ґрунтів колгоспу "Дружба" Семенівського району Полтавської області, відноситься до агровиробничої групи ґрунтів з шифром 53 д.

Колегія суддів також враховує "Перелік особливо цінних ґрунтів" затверджено наказом Держкомзему України від 06 жовтня 2003 року № 245, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 жовтня 2003 року за № 979/8300 (надалі - Перелік № 245).

У вказаному переліку визначено особливо цінні ґрунти у відповідній площі по різним частинам території України в залежності від агровиробничої групи ґрунтів, при цьому ґрунти агровиробничої групи 53 д віднесені до зазначеного Переліку.

Водночас пунктом 1 Приміток до Переліку № 245 визначено, що перелік особливо цінних груп ґрунтів складено відповідно до матеріалів природно сільськогосподарського районування території України.

В силу положень статті 179 Земельного кодексу України природно-сільськогосподарське районування земель - це поділ території з урахуванням природних умов та агробіологічних вимог сільськогосподарських культур.

Природно-сільськогосподарське районування земель є основою для оцінки земель і розроблення землевпорядної документації щодо використання та охорони земель /ч.2/.

Використання та охорона сільськогосподарських угідь здійснюються відповідно до природно-сільськогосподарського районування /ч.3/.

Порядок здійснення природно-сільськогосподарського районування визначається Кабінетом Міністрів України /ч. 4/.

В ході розгляду справи ні до суду першої інстанції на його вимогу, ні до суду апеляційної інстанції Відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що за матеріалами природно-сільськогосподарського районування території України, на підставі яких складено Перелік особливо цінних ґрунтів, земельна ділянка позивача, що проектується до відведення, відноситься до особливо цінних ґрунтів.

Посилання відповідача на матеріали крупно масштабного обслідування ґрунтів колгоспу "Дружба" Семенівського району Полтавської області, як на підставу для висновку про належність ґрунтів окремих земельних ділянок до особливо цінних, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки чинним законодавством вказані матеріали не передбачені як підстава для визначення особливо цінних ґрунтів.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано звернута увага, що зазначені матеріали складені у 1990 році, у зв'язку із чим можуть не враховувати зміни якісного стану ґрунтів.

Відповідно до пункту 1.2. Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11 жовтня 2011 року № 536, агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки - документ, що містить дані щодо агрохімічної характеристики ґрунтів і стану їх забруднення токсичними речовинами та радіонуклідами, форма якого наведена у додатку до цього Порядку.

За змістом пункту 1.5. названого Порядку агрохімічна паспортизація орних земель здійснюється через кожні 5 років, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень - через кожні 5-10 років і є обов'язковою для всіх землевласників та землекористувачів.

Пунктом 1.6. вказаного Порядку встановлено, що відомості агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки використовуються в процесі регулювання земельних відносин при: передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки; зміні власника земельної ділянки або землекористувача; проведенні грошової оцінки земель; визначенні розмірів плати за землю; здійсненні контролю за станом родючості ґрунтів.

Колегія суддів зазначає, що матеріали обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки, які наявні у проекті землеустрою позивача, з урахуванням даних агрохімічного паспорту земельної ділянки, свідчать, що вказана ділянка не належить до особливо цінних ґрунтів за відповідними агровиробничими групами ґрунтів. У висновку про погодження проекту землеустрою враховано вказані матеріали та зазначено, що земельна ділянка не належить до особливо цінних земель.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується, що відповідачем не доведено належними доказами тієї обставини, що частина земельної ділянки позивача, яка проектується до відведення, відноситься до особливо цінних земель.

Відносно посилань відповідача на те, що у проекті землеустрою наявні матеріали обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки, розроблені іншим виконавцем (розробником) документації із землеустрою (КП "Полтавський районний центр земельного кадастру"), хоча проект землеустрою розроблений ФОП ОСОБА_2, колегія суддів також зазначає.

Згідно із частиною 3 статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва III-V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Аналіз наведеної норми Закону свідчить, що матеріали обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки не є обов'язковою частиною проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

У відповідності до положень статті 36 Закону України "Про землеустрій" ґрунтові, геоботанічні та інші обстеження земель при здійсненні землеустрою проводяться з метою отримання інформації про якісний стан земель, а також для виявлення земель, що зазнають впливу водної та вітрової ерозії, підтоплення, радіоактивного та хімічного забруднення, інших негативних явищ.

Отримана в процесі обстежень інформація використовується, зокрема, для: обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою (пункт "е" частини 2 статті 36 Закону).

З огляду на викладене, відмова відповідача у затвердженні проекту землеустрою з тих підстав, що обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки розроблені іншим виконавцем, ніж розробником проекту землеустрою, не ґрунтується на нормах законодавства. Крім того, проект землеустрою позивача, поданий на затвердження, містить документи, що свідчать про підстави розробки обстеження ґрунтового покриву земельної ділянки КП "Полтавський районний центр земельного кадастру".

Доводи відповідача, викладені в листі від 08 червня 2017 року № 7208/6-17 про необхідність долучення до проекту рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, матеріалів землевпорядного проектування є також безпідставними та необґрунтованими, оскільки проект землеустрою містить копію наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою /а.с. 23/, положення якого щодо чинності протягом 1 року суперечать вимогам Земельного кодексу України та Закону України "Про землеустрій", а також проект містить матеріали землевпорядного проектування /а.с. 83 - 88/.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладене у листі від 08 червня 2017 року за № 7208/6-17, про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1 га, кадастровий номер № НОМЕР_1, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області не містить законодавчо визначених підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою або залишення без розгляду такого проекту, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність застосування в даному випадку положень ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (зареєстроване за вхідним № П-12360/0/5-16 від 28 серпня 2016 року) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1 га, кадастровий номер № НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2017 по справі № 816/1513/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)С.В. Дюкарєва
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова С.П. Жигилій