Справа № 308/11554/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/1416/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Макарика В.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 лютого 2018 року (суддя Світлик О.М., м. Ужгород),

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови від 08.11.2017 в справі про порушення митних правил №2235/30500/17 якою її визнано винною у вчиненні правопорушення за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил залишено без задоволення.

Із цим рішенням не погодилася ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте без повного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування вимог апелянт зазначив, що ОСОБА_1 не здійснювала ввезення автомобіля при перетині кордону 14.09.2016 та не уповноважувала жодну особу на здійснення оформлення ввезення автомобіля на її ім'я. Вказує на те, що ввезення автомобіля здійснював його власник ОСОБА_2, а вона була пасажиром у цьому авто. Зазначає, що відповідачем пропущено шестимісячний строк притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки протокол про порушення митних правил №2235/30500/17 містить вказівку про наявність орієнтування від 03.10.2016 №07-70-63/45-4416 щодо не вивезення за межі митної території України легкового автомобіля марки VW моделі «POLO», номер кузова НОМЕР_3, державний реєстраційний знак Польщі НОМЕР_4.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 29.07.2017 року, об 11.16 год., в зону митного контролю на ділянку «В'їзд» пункту пропуску «Косино» митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «Skoda», моделі «Fabia», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_6, де пасажиром у приватних справах прямувала ОСОБА_1, яка в якості документа для перетину кордону подала паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 від 21.09.2015.

Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрала порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор».

Під час проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Департаменту митної справи ДФС України, та наявністю орієнтування митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС від 03.10.2016 № 07-70-63/45-4416, встановлено, що 14.09.2016 через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, ОСОБА_1 ввезено легковий автомобіль марки VW, модель «Polo», державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_2 в митному режимі «транзит».

Станом на 29.07.2017 вищевказаний автомобіль з митної території України вивезеним не значиться.

Постановою в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Уретій С.В. в справі про порушення митних правил № 2335/30500/17 від 08.11.2017 громадянку України ОСОБА_1 Бороштян Андріївну (як з'ясовано у судовому засіданні судом першої інстанції після встановлення особи позивача вона по батькові значиться як Андрашівна) визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500 грн.

Вважаючи постанову про порушення митних правил протиправною, позивач звернулася до суду з зазначеним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 489 МК України).

Згідно із ст. 495 МУ України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно даних «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМСУ встановлено, що 14.09.2016 через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, ОСОБА_1 ввезено легковий автомобіль марки VW, модель «Polo», державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_2 в митному режимі «транзит». Однак станом на момент розгляду справи цей транспортний засіб вивезено не було, також не було заявлено в інший митний режим.

Проте, позивач вказує на те, що наведене у постанові не відповідає дійсності та фактичним обставинам, оскільки вона не ввозила зазначений вище автомобіль чи будь-який інший транспортний засіб на територію України та не мала такого наміру, не була присутня під час оформлення документів про ввезення вищезазначеного автомобіля на територію України в режимі «транзит», не підписувала жодних документів, не знала та не могла знати про те, що їй належить протягом десяти днів вивезти за межі митної території України будь - який транспортний засіб.

Відповідно до вимог п. 7 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби № 1118 від 17.11.2005, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, в обов'язковому порядку пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, зокрема: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом.

Однак, жодних оригіналів чи копій документів на ввезений автомобіль, а також тих, що посвідчують право власності чи користування ним митному органу позивач не надавала, копії таких відсутні в матеріалах справи. При цьому в протоколі про порушення митних правил та у постанові відсутні посилання на такі.

Також не зазначено про існування таких документів і в інших матеріалах митного органу, зокрема, у витягах з баз даних АСМО «Інспектор», ЄАІС ДФС України.

Посилання митного органу на пояснення інспектора митного посту «Лужанка» ОСОБА_4, викладені в протоколі опитування від 3 серпня 2017 року, суд відхиляє, скільки такі містять суттєві суперечності, зокрема щодо керування позивачем автомобілем, в той час як згідно довідки Територіального сервісного центру 2141 Міністерства внутрішніх справ України №31/7/1-12а/з від 28 серпня 2017 року не значиться видане посвідчення водія на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 22). Згідно пояснень позивача вона була пасажиром автомобіля. Також в базі даних зазначено місце проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_2, а згідно паспортних даних така особа проживає в АДРЕСА_1. При цьому в разі подання позивачем документів щодо права власності на автомобіль або права на керування ним, місце проживання позивача б було зафіксовано в цих документах і таким чином інспектор мав би можливість правильно вказати його при внесенні даних у відповідну базу.

Крім цього позивачем подано до суду документи про те, що вона зверталась до національної поліції з вимогою вжиття заходів щодо встановлення реального превізника автомобіля, зазначала, що фактично автомобіль перевозив ОСОБА_2, який і був за кермом, про притягнення до кримінальної відповідальності і дана заява перебуває на стадії розслідування за ч. 1 ст. 190 КК України.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що відповідачем не наведено належних доказів того, що саме позивачем ввезено в Україну в режимі «транзит» автомобіль, оскільки інформації про приналежність автомобіля до країни, фізичної чи юридичної особи, надання ОСОБА_1 права на користування чи розпоряджання даним автомобілем в матеріалах справи не має.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що вина позивача у вчиненні інкримінованого їй діяння не доведена, а тому постанова про притягнення до відповідальності є протиправною.

Доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст. 317 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 243, 250, 272, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 лютого 2018 у справі № 308/11554/1 скасувати, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС від 08 листопада 2017 року у справі про порушення митних правил № 2235/30500/17 щодо ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді В.Я. Макарик

О.М. Довгополов