Справа № 385/304/17(2-а/385/18/17)
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2018 року

Київ

справа №385/304/17(2-а/385/18/17)

адміністративне провадження №К/9901/1250/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу за позовом:

ОСОБА_2

до інспектора 1 роти Управління патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції (далі - інспектор) Шкабрової Катерини Ігорівни

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою інспектора Шкабрової К.І. на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області в складі судді Панасюка І.В. від 10 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Прокопчук Т.С. (головуючий), суддів: Шлай А.В., Кругового О.О. від 23 листопада 2017 року,

УСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 20 лютого 2017 року серії АР № 816942, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено штраф у розмірі 425 грн 00 коп.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що з постановою не погоджується, оскільки притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення є необґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із цим, підлягає скасуванню.

Гайворонський районний суд Кіровоградської області постановою від 10 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року позов задовольнив.

Задовольняючи позовні вимоги суди виходили із того, що відповідач не надав належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у порушенні правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій інспектор Шкаброва К.І. звернулася з касаційною скаргою у якій просить скасувати зазначені рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач відзиву на касаційну скаргу не надав.

Суди встановили, що 20 лютого 2017 року інспектор Шкаброва К.І. винесла постанову серії АР №816942, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Підставою для винесення зазначеної постанови та застосування до позивача адміністративного стягнення є те, що 20 лютого 2017 року о 17 год. 30 хв. у м. Кременчук по вул. В. Пугачова 144, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки DAF CF75.290, державний номер НОМЕР_1, здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги підпункту «е» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з діями відповідача та зазначеною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій ? без змін.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 69 КАС України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції за наявними у справі доказами, дійшов висновку, що відповідач не дослідив та не перевірив жодних доказів по обставинах, викладених ним у постанові і які б підтверджували вину ОСОБА_2 У судове засідання відповідач не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судом апеляційної інстанцій було досліджено наявні у справі фотографії, з яких не вбачаєтся обставин, які б свідчили, що позивач 20 лютого 2017 року керуючи транспортним засобом дійсно здійснив рух на червоний сигнал світлофора в порушення вимог підпункту "е" пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України. Інших доказів відповідач не надав.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що відповідач, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, касаційна скарга інспектора Шкабрової К.І. підлягає залишенню без задоволення, а постанова Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2017 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні касаційної скарги інспектора 1 роти Управління патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шкабрової Катерини Ігорівни відмовити.

Постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду