Справа № 818/554/17
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2018 р. Справа №818/554/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
суддів - Опімах Л.М., Прилипчука О.А.,
розглянувши в приміщенні суду в м. Суми в порядку письмового провадження адміністративну справу №818/554/17
за позовом ОСОБА_1
до Військової частиної - польова пошта НОМЕР_1 58 бригада,
треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3
про визнання дій протиправними, скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач 1), Командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_5 (далі - відповідач 2), Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (далі - відповідач 3), треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , у якому, згідно заяви про зменшення позовних вимог від 10.10.2017 (а.с.211-212), просить :
- визнати протиправними дії командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_5 та скасувати Наказ №67 від 28.04.2015 (м. Суми) як незаконний;
- стягнути моральну шкоду з Міністерства оборони України в розмірі 30 000 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з 2011 року спільно проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання у неї з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4 .
Згідно із наказом командира, військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 15.03.2015 №16 ОСОБА_6 було зараховано до списків особового складу частини, призначено на посаду сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти та зобов`язано надати всі види забезпечення.
На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 23.03.2015 №30 ОСОБА_6 направлено у відрядження до військової Частини НОМЕР_2 м.Полтава для отримання техніки.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 помер. 27 квітня 2015 року на підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №27 Про результати проведення спеціального розслідування встановлено, що смерть ОСОБА_6 трапилась під час перебування ним у відрядженні, що є підставою вважати, що даний випадок смерті мав місце під час виконання останнім обов`язків військової служби.
Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 67 від 28.04.2015 ОСОБА_6 з 29 квітня 2015 року було виключено із списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення.
Крім цього, Наказом № 67 від 28.04.2015 було вирішено:
- Виплатити премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 125 % щомісячного грошового забезпечення за квітень місяць в повному обсязі.
- Виплатити надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за квітень місяць в повному обсязі.
- Виплатити щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, згідно Постанови КМУ №161 від 13.03.2013, за квітень місяць в повному обсязі.
- Згідно пункту 7 Постанови КМУ № 829 від 22.05.2000 Про грошове забезпечення військовослужбовців сім`ям і батькам військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження військової служби.
При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що в оспорюваному Наказі №67 від 28.04.2015, який підписано командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_5 зазначено сімейний стан ОСОБА_4 - неодружений, відповідні виплати про які йдеться в Наказі № 67 від 28.04.2015 були отримані (на переконання позивача - незаконно) батьками ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а про сина ОСОБА_4 - ОСОБА_4 не вказано, його права не враховано.
Таким чином, позивач вважає, що наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 67 від 28.04.2015 порушені права її та її сина, як осіб, які спільно проживали із загиблим військовослужбовцем та перебували на його утриманні, а тому ОСОБА_1 просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
У судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі (а.с.214-215).
Представник Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений .
Представник Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в судовому засіданні, яке відбулося 10.01.2017р. зазначив, що на даний час військову частину - польова пошта НОМЕР_1 перейменовано (дану назву анульовано) та присвоєно нову назву - у військова частина - польова пошта НОМЕР_4 , що підтверджується відповідним Наказом командира військової частини від 27.06.2017р. "Про проведення додаткових організаційних заходів щодо анулювання умовного найменування - "військова частина - польова пошта НОМЕР_1 " (а.с.245 на звороті).
У зв`язку з викладеним у якості належного відповідача у даній справі замість "Військова частина - польова пошта НОМЕР_1 " було залучено - Військову частину - польова пошта НОМЕР_4 .
В судове засідання 02 листопада 2017 року представники відповідачів не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У судовому засідання - 10.10.2017 (а.с.226) представник Військової частини - польова пошта НОМЕР_4 заперечив проти позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю підстав для їх задоволення. 02.11.2017 до суду надійшло письмове заперечення військової частини НОМЕР_4 (а.с.242), де відповідач 2 зазначає, що під час підписання контракту військовослужбовець ОСОБА_6 у автобіографії не зазначив у графі "Відомості про склад сім`ї" цивільну дружину ОСОБА_1 та сина ОСОБА_4 .. Крім того, просив суд врахувати, що згідно ст. 12 Статуту внутрішньої військової служби Збройних Сил України та ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець повинен доповісти про все, що стосується проходження служби, включаючи зміну адреси проживання та зміни в сімейному стані, що не було зроблено військовослужбовцем ОСОБА_6 . На час смерті військовослужбовця ОСОБА_6 даних про його дружину та сина в особовій справі не значилось, тому на час смерті грошове забезпечення та допомога на поховання були виплачені його батькам, які звернулись до військової частини.
Треті особи у судове засідання не з`явились, до суду надали письмові пояснення (а.с.30-32 Т.2), у яких зазначили свою позицію по даній справі, а саме - кошти, про які йдеться в оспорюваному наказі, не отримували, просили розглядати справу без їх відсутності.
Згідно ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діє з 15.12.2017), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).
Таким чином, враховуючи наведені обставини, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:
Згідно із наказом командира, військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 15.03.2015 №16 ОСОБА_6 , який прибув для подальшого проходження військової служби, зараховано до списків особового складу частини НОМЕР_1 , призначено на посаду сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти та зобов`язано надати всі види забезпечення.
На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 23.03.2015 №30 ОСОБА_6 направлено у відрядження до військової Частини НОМЕР_2 м.Полтава для отримання техніки.
Згідно Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №57 Про результати проведення спеціального розслідування" встановлено, що смерть ОСОБА_6 трапилась під час перебування ним у відрядженні, що є підставою вважати, що даний випадок смерті мав місце під час виконання останнім обов`язків військової служби (а.с.216).
Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 67 від 28.04.2015 (а.с.171) ОСОБА_6 (допущено описку - фактично стосується ОСОБА_6 , що не заперечувалось представником військової частини) сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті внутрішньо-мозкового крововиливу внаслідок гострої мозкової недостатності, 29 квітня 2015 року було виключено із списків особового складу частини, знято із всіх видів забезпечення.
Вищезазначеним Наказом було передбачено здійснення відповідних виплат, а саме - премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 125% щомісячного грошового забезпечення за квітень місяць в повному обсязі; виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за квітень місяць в повному обсязі; виплату щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, згідно Постанови КМУ №161 від 13.03.2013, за квітень (місяць в повному обсязі.
Як свідчить з Наказу командира в/ч - польова пошта НОМЕР_1 від 28.04.2015р. №67 ОСОБА_6 був неодружений, наявна інформація лише про батьків загиблого - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Як зазначив у запереченні відповідач - в/ч - польова пошта НОМЕР_1 (на даний час в/ч - польова пошта НОМЕР_4 ) будь-яка інформація щодо сина загиблого - ОСОБА_4 та щодо ОСОБА_1 , яка проживала з ОСОБА_6 (без реєстрації шлюбу), у військовій частині була відсутня. При підписанні контракту військовослужбовець повинен був надати автобіографію де мав зазначити відомості про склад родини, але з невідомих причин не вказав цивільну дружину та сина.
Згідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку форми НВ-6 (а.с.243-244), комісією, що була призначена Наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 №31 від 02.04.2015р. було, зокрема, встановлено відомості про померлого: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 , брат - ОСОБА_7 . Отже, як стверджує відповідач в/ч польова пошта НОМЕР_1 , відповідні виплати були здійснені на користь батьків загиблого - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Позивач вважає, що відповідні виплати були безпідставно отримані батьками загиблого. На переконання позивача, вона та їх спільний із загиблим син також мають право на отримання відповідних виплат передбачених п.12.1 Наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам".
Дослідивши обставини справи та докази, якими сторони обґрунтовують свою позицію по даній справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Розділом ХII Інструкції №260 визначено правила виплати грошового забезпечення у разі смерті (загибелі) військовослужбовців, якщо вони визнані безвісно відсутніми або оголошені померлими.
Так, пунктом 12.1. Інструкції №260 передбачено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належні, але не отримані ним до дня смерті (загибелі) посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачуються членам його сім`ї, зазначеним у пункті 12.3 цього розділу.
У відповідності до пункту 12.3. Інструкції №260 грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:
- д р у ж и н і (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають н а у т р и м а н н і військовослужбовців, або б а т ь к а м військовослужбовців рівними частками, я к щ о військовослужбовці не перебувають у шлюбі та н е м а ю т ь д і т е й.
Як свідчить з матеріалів справи, згідно Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.06.2016 по справі №346/5542/15-ц про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні - задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , треті особи без самостійних вимог: Коломийський міський об`єднаний військовий комісаріат, Міністерство оборони України, орган опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради.
Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та перебування ОСОБА_1 на повному утриманні ОСОБА_6 (а.с. 246-248).
Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2016 по справі №346/5542/16-ц (а.с.219-221) апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.06.2016 в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні скасовано та у цій частині ухвалено нове рішення - в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , Міністерство оборони України про встановлення факту перебування на утриманні відмовлено.

Отже, позивачем не доведено факт перебування її на утримуванні загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 .

Однак, з матеріалів справи свідчить, що позивач та загиблий ОСОБА_6 не перебуваючи у шлюбі мали спільну дитину - сина ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , де батьком дитини зазначено ОСОБА_6 (а.с.30, І том, а також витягом з державного реєстру актів цивільного стану (а.с.32-33, І том) в якому зазначається про те, що державна реєстрація проведена відповідно до ст..126 СК України, тобто походження дитини від батька визначено за заявою жінки та чоловіка, які не перебували в шлюбі.

Таким чином ОСОБА_4 (в інтересах якого позивачем заявлено позов у даній справі), як дитина ОСОБА_6 , є членом сім`ї цього військовослужбовця у розумінні пункту 12.3 Інструкції №260.

Як вже зазначалося вище, пунктом 12.1. Інструкції №260 передбачено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належні, але не отримані ним до дня смерті (загибелі) посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачуються членам його сім`ї, зазначеним у пункті 12.3 цього розділу.

В даному випадку, вищезазначеним Наказом було передбачено здійснення відповідних виплат, а саме - премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 125% щомісячного грошового забезпечення за квітень місяць в повному обсязі; виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за квітень місяць в повному обсязі; виплату щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, згідно Постанови КМУ №161 від 13.03.2013, за квітень (місяць в повному обсязі) на користь батьків ОСОБА_6 (батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 ). Тоді як батьки загиблого, згідно положень пункту 12.3. Інструкції №260, мали би право на отримання грошового забезпечення сина за умови, що у військовослужбовця відсутня дружина і відсутні діти.

В даному випадку ОСОБА_1 не є дружиною загиблого військовослужбовця, не визнана судом особою, що перебувала на утриманні ОСОБА_6 , отже ОСОБА_1 не має права на отримання відповідних виплат. Однак позивач виховує сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 (спільна дитина) загиблого ОСОБА_6 (саме в інтересах сина звернулась до суду), який у відповідності до вимог пункту 12.1 та п.12.3 Інструкції №260 має право на отримання належні, але не отримані ОСОБА_6 до дня смерті (загибелі) посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.10.2017р.) підлягають задоволенню частково:

- щодо вимог позивача про визнання протиправними дій командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_5 (на даний час назва в/ч змінена замість НОМЕР_1 перейменована і має назву в/ч польова пошта НОМЕР_4 ), суд не вбачає підстав для задоволення даних позовних вимог, оскільки відсутні будь-які правові обґрунтування з боку позивача в чому полягає протиправність в діях даного відповідача. Підписуючи спірний Наказ від 28.04.2015р. №67 ОСОБА_5 діяв як командир в/ч - польова пошта НОМЕР_1 (нова назва НОМЕР_4 ) , яка також є відповідачем по даній справі.

- щодо вимог позивача про скасування Наказу №67 від 28.04.2015р., який прийнято військовою частиною - польова пошта НОМЕР_1 , позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, в Наказі №67 від 28.04.2015р. йдеться не лише про виплату премії за особистий внесок у загальні результати служби, виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань, виплату щомісячної додаткової грошової винагороди. В спірному Наказі також передбачено виплату допомоги в проведенні поховання і компенсування матеріальних витрат на ритуальні послуги. Дані виплати не регулюються пунктом 12.1. та пунктом 12.3 Інструкції №260. Зазначені виплати врегульовано іншим нормативно-правовим актом пунктом 7 Постанови КМУ від 22.05.2000р. №829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців».

Отже, суд вважає за доцільне частково задовольнити вимоги позивача, скасувавши Наказ військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №67 від 28.04.2015р. частково лише в тій частині якою визначено виплату премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 125% щомісячного грошового забезпечення за квітень місяць в повному обсязі; виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за квітень місяць в повному обсязі; виплату щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, згідно Постанови КМУ №161 від 13.03.2013, за квітень місяць в повному обсязі. В іншій частині зазначений Наказ слід залишити без змін, оскільки питання щодо виключення ОСОБА_6 зі списку особового складу та питання щодо виплати компенсації на поховання та витрат на ритуальні послуги не є предметом спору та розгляду у даній справі.

Щодо тієї частини Наказу , яка підлягає скасуванню слід зазначити наступне:

По-перше в даному Наказі чітко не визначено кому саме передбачаються до отримання зазначені виплати. Твердження про те, що зазначені виплати (премії та надбавки) передбачались для отримання батькам загиблого є лише усним поясненням представника в/ч та письмово викладена позивачем у позовній заяві як позиція у даній справі жодним чином письмово не підтверджена. В спірному Наказі посилання на батьків загиблого йдеться лише у переліку до анкетних даних ОСОБА_6 . Однак те, що їх було зазначено у переліку до анкетних даних військовослужбовця ще не доводить, що виплата коштів про які йдеться в спірному Наказів передбачається саме батькам ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ). Отже, відповідачем в/ч - польова пошта НОМЕР_1 (нова назва НОМЕР_4 ) фактично не визначено в спірному Наказі осіб, яких безпосередньо стосується питання отримання відповідних виплат. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які були залучені у даній справі в якості третіх осіб в письмових поясненнях (а.с.30-32, ІІ том) стверджують, що будь-яких коштів з в/ч не отримували.

По-друге, відповідачем в/ч - польова пошта НОМЕР_1 (нова назва НОМЕР_4 ) фактично не враховано інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , який відповідно до норм п.12.3 Інструкції №260 має пріоритетне право на отримання відповідних виплат у порівнянні з батьками загиблого.

- щодо позовної вимоги позивача згідно заяви про уточнення позовних вимог (а.с.202, І том) щодо зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як дружині загиблого та як законному представнику сина загиблого ОСОБА_4 виплати передбачені п.12.1 Наказу №260 (позивачем мається на увазі Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка прийнята відповідно до Постанови КМУ №1294, і затверджена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 , слід зазначити наступне:

Зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки виплати передбачені п.12.1 Інструкції яку затверджено наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 здійснюються тією самою військовою частиною в якій проходив військову службу військовослужбовець та зі списків особового складу якої останній виключається.

Відповідно до ст.9 КАС України, за загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. Водночас Суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших законодавчих приписів, ніж ті, про які зазначає позивач.

Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Отже, суд вважає за можливим вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача - в/ч - польова пошта НОМЕР_4 повторно розглянути питання щодо виплати премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 125% щомісячного грошового забезпечення за квітень місяць в повному обсязі; виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за квітень місяць в повному обсязі; виплату щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, згідно Постанови КМУ №161 від 13.03.2013, за квітень місяць в повному обсязі, ч і т к о визначивши особу, якій дані виплати передбачаються для отримання, з урахуванням інтересів неповнолітнього ОСОБА_4 відповідно до положень пунктів 12.1 та 12.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка прийнята відповідно до Постанови КМУ №1294, і затверджена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260.

Посилання відповідача на те, що у своїй автобіографії померлий військовослужбовець ОСОБА_6 не вказав у якості дружини позивача, ОСОБА_1 , та свого сина, ОСОБА_4 та не доповів про зміни у сімейному стані чи про зміну адреси проживання, як то вимагає ст.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не можуть бути прийняті судом до уваги як правове обґрунтування, оскільки фактичні обставини у справі доводять протилежне. Відповідно аргументи відповідача не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в частині часткового скасування Наказу №67 від 28.04.2015р.

- щодо позовної вимоги про стягнення з Міністерства оборони України моральної шкоди у розмірі 30000 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності й справедливості.

Разом з тим під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди та його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, позивач зазначає, що після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_6 склалося скрутне матеріальне становище, тяжко утримувати себе та свого малолітнього сина, внаслідок неправомірних дій відповідача 1 (Міністерство Оборони України) у неї погіршився стан здоров`я. Проте, у матеріалах справи відсутні докази того, що між неправомірними діями відповідача, як зазначає позивач, та погіршенням стану здоров`я позивача існує причинний зв`язок.

Крім того, матеріалами справи не підтверджується, що з вини відповідача 1 ОСОБА_1 чи її сину завдано матеріальну та моральну шкоду, та, що внаслідок таких дій у позивача погіршився стан здоров`я чи виникло скрутне матеріальне становище.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведено факт заподіяння відповідачем 1 моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_10 в про стягнення з відповідача 1 моральної шкоди є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З у рахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 Заболотного С.В., Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В ИВ П О С Т А Н О В И В:Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини - польова пошта НОМЕР_4 , про визнання дій протиправними, скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Скасувати Наказ військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №67 від 28.04.2015р. в частині, якою визначено виплату премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 125% щомісячного грошового забезпечення за квітень місяць в повному обсязі; виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за квітень місяць в повному обсязі; виплату щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, згідно Постанови КМУ №161 від 13.03.2013, за квітень місяць в повному обсязі.

Зобов`язати відповідача - в/ч - польова пошта НОМЕР_4 повторно розглянути питання щодо виплати премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 125% щомісячного грошового забезпечення за квітень місяць в повному обсязі; виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за квітень місяць в повному обсязі; виплату щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, згідно Постанови КМУ №161 від 13.03.2013, за квітень місяць в повному обсязі, ч і т к о визначивши особу, якій дані виплати передбачаються для отримання, з урахуванням інтересів неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до положень пунктів 12.1 та 12.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка прийнята відповідно до Постанови КМУ №1294, і затверджена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 28.02.2018 року.

Головуючого судді О.М. Кунець

Суддів Л.М. Опімах

О.А.Прилипчука