Справа № 826/1268/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 лютого 2018 року № 826/1268/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось публічне акціонерне товариство «Фінанс Банк» (далі - позивач, ПАТ «Фінанс Банк») з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.10.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання за податком на прибуток ПАТ «Фінанс Банк» () у розмірі 1 959 873,00 грн., в тому числі 1 567 898 грн. за податковими зобов'язаннями; 391 975,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають законодавству України та міжнародним стандартам бухгалтерського обліку та фінансової звітності, в свою чергу, Банк не завищував витрат, не занижував фінансового результату до оподаткування та сплатив податок на прибуток у повному обсязі. У зв'язку з чим вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм законодавства та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що позивач в порушення вимог законодавства не визнав дохід від отриманий від фінансового активу за рішеннями судів, що призвело до завищення витрат банку на формування страхового резерву за наданими кредитними операціями, заниження фінансового результату до оподаткування та заниження податку на прибуток. На підставі викладеного відповідач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на цілком законних підставах та відповідає чинному законодавству, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

З урахуванням вимог частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 13.07.2017), за згодою сторін суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючи органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Фінанс Банк» (код 19193869) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.08.2016, за результатами якої складено акт від 26.09.2016 №859/26-15-14-06-01/19193869.

Згідно висновку акту перевіркою встановлено порушення (МСБО 18) «Дохід», пункту 1.6. Постанови НБУ від 25.01.2012 №23 «Про затвердження Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями», підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України ПАТ «Фінанс Банк», що призвело до завищення витрат банку на суму 8 710 543 грн., заниження фінансового результату до оподаткування у сумі 8 710 543 грн. та заниження податку на прибуток у сумі 1 567 898 грн.

На підставі висновків акту перевірки 12.10.2016 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 959 873 грн., у тому числі за податковими зобов'язаннями - 1 567 898 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 391 975 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 12.10.2016 № , рішенням Держаної фіскальної служби України від 16.12.2016 №27237/6/99-99-11-01-02-25 залишене без змін вказане податкове повідомлення-рішення № , а скарга позивача - без задоволення.

Вважаючи, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення у значній мірі порушує його майнові права та інтереси, є протиправним та таким, що не ґрунтується на законодавстві України, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору №0839-Ф-ПД про переведення боргу від 09.11.2012 заборгованість позичальника ОСОБА_1 перед ПАТ «Фінанс Банк» (далі - Банк) за договором кредиту №0839-ф від 08.09.2008 переведена на нового боржника - ПАТ «ТММ-Енергобуд».

В забезпечення виконання зобов'язань ПАТ «ТММ-Енергобуд» перед Банком за договором про переведення боргу №0839-Ф-ПД від 09.11.2012, між ПАТ «Фінанс Банк» (кредитор) та ОСОБА_2 (Поручитель) та ПАТ «Енергобуд» (Позичальник) в особі Генерального директора ОСОБА_2 укладено договір поруки №0839-Ф-ПД-П від 29.04.2014, згідно умов якого Поручитель зобов'язується солідарно з Позичальником відповідати в повному обсязі перед Кредитором за виконання усіх зобов'язань Позичальника за договором №0839-Ф-ПД про переведення боргу від 09.11.2012, зі всіма змінами та доповненнями. Поручитель та Позичальник несуть солідарний обов'язок перед Кредитором за виконання зобов'язань.

Також, згідно договору №0907-Ф-ПБ про переведення боргу від 09.11.2012 (далі - договір №0907-Ф-ПБ) заборгованість позичальника ОСОБА_3 перед Банком за Договором №0907-Ф про надання кредиту від 01.04.2009 була переведена на нового позичальника - ПАТ «ТММ-Енергобуд».

В забезпечення виконання зобов'язань ПАТ «ТММ-Енергобуд» перед Банком за договором про переведення боргу №0907-Ф-ПБ від 09.11.2012, між ПАТ «Фінанс Банк» (кредитор) та ОСОБА_2 (Поручитель) та ПАТ «Енергобуд» (Позичальник) в особі Генерального директора ОСОБА_2 укладено договір поруки №0907-Ф-ПБ-П від 29.04.2014, згідно умов якого Поручитель зобов'язується солідарно з Позичальником відповідати в повному обсязі перед Кредитором за виконання усіх зобов'язань Позичальника за договором про переведення боргу №0907-Ф-ПБ від 09.11.2012, зі всіма змінами та доповненнями. Поручитель та Позичальник несуть солідарний обов'язок перед Кредитором за виконання зобов'язань.

Заборгованість ПАТ «ТММ-Енергобуд» перед ПАТ «Фінанс Банк» за кредитними договорами станом на 31.03.2016 складала 10 598 765,69 грн. Вищезазначена заборгованість ПАТ «ТММ-Енергобуд» перед ПАТ «Фінанс Банк» за кредитними договорами була простроченою, в тому числі за основним боргом - з 02.07.2014 або 638 днів станом на кінець дня 31.03.2016, та за процентами - з 08.10.2014 або 540 днів станом на кінець дня 31.03.2016.

Станом на 31.03.2016 банком сформований резерв за вказаними фінансовими активами в розмірі 100% від їх балансової вартості (без врахування сформованих резервів) в загальній сумі 8 710 542,72 грн., в тому числі:

за кредитним договором №0907-Ф/договором про переведення боргу №0907-Ф-ПБ -3 619 159,75 грн.;

за кредитним договором №0839-Ф/договором про переведення боргу №0839-Ф-ПД -5 091 383,27 грн.

За вищезазначеними кредитними договорами ПАТ «Фінанс Банк» подано позови до ОСОБА_2, третя особа - приватне акціонерне товариство «ТММ-Енергобуд», про стягнення заборгованості.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02.02.2016 у справі №759/13693/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк» до ОСОБА_2, третя особа ПАТ «ТММ-Енергобуд» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 7 155 630,24 грн. задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінанс Банк» заборгованість в розмірі 7 155 630,24 грн. та судовий збір у сумі 3 654,00 грн.

Позовні вимоги у вказаній цивільній справі №759/13693/15-ц ПАТ «Фінанс Банк» обґрунтовані тим, що 08.09.2008 між ВАТ «ТММ-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фінанс Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №0839-Ф, відповідно до умов якого та з урахуванням змін, внесених додатковими договорами, банк надав позичальнику кредит в сумі 5 000 000,00 грн., терміном по 31.12.2012, зі сплатою процентів за користування кредиту, за період з 08.09.2008 по 16.12.2010 - 23 % річних, з 17.12.2010 по 25.03.2012 - 20 % річних, з 26.03.2012 по 25.07.2012 - 22 % річних, з 26.07.2012 - 23 % річних. Відповідно до укладеного договору про переведення боргу №0839-Ф-ПД від 09.11.2012, первісний боржник перевів свій борг на ПАТ «ТММ-Енергобуд», внаслідок чого останній прийняв на себе зобов'язання щодо повернення кредиту в розмірі 4 622 000,00 грн. в строк до 31.10.2015, зі сплатою 23 % річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору, 29.04.2014 між банком, ПАТ «ТММ-Енергобуд» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №0839-Ф-ПД-П. Позичальником порушено зобов'язання щодо своєчасного погашення (повернення) кредиту та сплати процентів за його користуванням, у зв'язку з чим, станом 21.08.2015 утворилась заборгованість в сумі 7 155 360,24 грн., з яких: 4 622 000,00 грн. - заборгованість по кредиту, 972 772,71 грн. - проценти, 1 265 707,55 грн. - пеня по кредиту, 236 900,12 грн. - пеня по процентах, 58 249,86 грн. - проценти за період з 01.08.2015 по 20.08.2015.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2015 у справі №759/13686/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 4 873 633,93 грн. задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінанс Банк» заборгованість в сумі 4 873 633,93 грн.

Позовні вимоги у вказаній цивільній справі №759/13686/15-ц обґрунтовані ПАТ «Фінанс Банк» тим, що 01.04.2009 між ВАТ «ТММ-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фінанс Банк», та ОСОБА_3 укладено договір про надання кредиту №0907-Ф, відповідно до якого з урахуванням змін надав кредит у розмірі 3400000,00 грн. на строк з 01.04.2009 по 31.10.2012 із щомісячною сплатою процентів за користування кредитом за період з 01.04.2009 по 16.12.2010 р. виходячи з 23% річних з 17.12.2010 по 24.04.2012 виходячи з 20% річних та починаючи з 25.04.2012 виходячи із 23%, після чого 09.11.2012 між ПАТ «ТММ-Банк», ОСОБА_3 та ПАТ «ТММ-Енергобуд» було укладено договір про переведення боргу №0907-Ф-ПБ, відповідно до якого ОСОБА_4 перевів свій борг на ПАТ «ТММ-Енергобуд», який прийняв на себе зобов'язання щодо повернення кредиту у розмірі 148 000 грн. до 31.10.2015 із щомісячною сплатою процентів, виходячи із 23% річних. Задля забезпечення зобов'язання між ПАТ «Фінанс-Банк» та ОСОБА_2 29.04.2014 укладено договір поруки за №0907-Ф-ПБ-П на підставі якого відповідач зобов'язався солідарно із ПАТ «ТММ-Енергобуд» відповідати у повному обсязі перед позивачем за виконання усіх зобов'язань ПАТ «ТММ-Енергобуд». У зв'язку із порушенням Позичальником зобов'язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків у строки утворилася заборгованість станом на 21.08.2015 у розмірі 4 873 633,93 грн., з яких - 3 148 000,00 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 662 546.21 грн. - прострочена заборгованість по процентах; 862 063,89 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 161 350,41 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів; 39 673,42 грн. - нараховані проценти.

Зі змісту акту вбачається та як стверджує представник відповідача, що за заочними рішеннями Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2015 у справі №759/13686/15-ц та від 02.02.2016 №759/13693/15-ц, які набрали законної сили - 29.01.2016 та 01.03.2016, встановлено, що відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та платити проценти.

Згідно зі статтями 525, 526, 554 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не впускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідач стверджує, що рішення суду про задоволення вимог банку та отримання права на фінансовий актив зумовило отримання ПАТ «Фінанс Банк» доходу, що призвело до завищення витрат банку на формування страхового резерву за наданими кредитними операціями.

Водночас, ПАТ «Фінанс Банк» дохід від даних операцій не визнано, зокрема вважає, що не отримував права на новий фінансовий актив при винесенні судових рішень, а лише вже існуюче право на фінансовий актив було підтверджено судом.

З 01.01.2015 року порядок визначення податку на прибуток ґрунтується на визначенні фінансового результату (прибутку до оподаткування) за даними бухгалтерського обліку та його подальшого коригування на перелік визначених законом податкових різниць.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Враховуючи наведені норми Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток платника податку, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства за звітний податковий період відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пункт 44.2 статті 44 Податкового кодексу України визначає, що для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Міжнародним стандартом бухгалтерського обліку 18 (МСБО №18) «Дохід» визначено, що «Дохід у Концептуальній основі складання та подання фінансових звітів визначено як збільшення економічних вигід протягом облікового періоду у вигляді надходження або збільшення корисності активів чи зменшення зобов'язань, що веде до збільшення власного капіталу, крім випадків, пов'язаних із внесками учасників власного капіталу. Дохід включає як дохід від звичайної діяльності, так і прибуток від інших операцій. Дохід від звичайної діяльності є доходом, який виникає в ході звичайної діяльності суб'єкта господарювання і позначається різними назвами, а саме: продаж, гонорари, відсотки, дивіденди та роялті.

Цей Стандарт має використовуватися в обліку доходу, який виникає в результаті таких операцій і подій: а) продаж товарів; б) надання послуг; в) використання активів суб'єкта господарювання іншими сторонами, результатом чого є відсотки, роялті та дивіденди.

Надання послуг, як правило, передбачає виконання суб'єктом господарювання завдання, обумовленого в контракті, протягом узгодженого періоду. Послуги можуть надаватися протягом одного або кількох періодів.

У результаті використання активів суб'єкта господарювання іншими сторонами виникає дохід у вигляді: а) відсотків - плати за використання грошових коштів чи еквівалентів грошових коштів або сум, заборгованих суб'єктові господарювання; б) роялті - плати за використання довгострокових активів суб'єкта господарювання, наприклад патентів, торгових знаків, авторського права та комп'ютерних програм; в) дивідендів - розподілу прибутку власникам інвестицій у капітал пропорційно до їхніх внесків капіталу певного класу.

Дохід - це валове надходження економічних вигід протягом періоду, що виникає в ході звичайної діяльності суб'єкта господарювання, коли власний капітал зростає в результаті цього надходження, а не в результаті внесків учасників власного капіталу.

Сума доходу, яка виникає в результаті операції, як правило, визначається шляхом угоди між суб'єктом господарювання та покупцем або користувачем активу. Вона оцінюється за справедливою вартістю отриманої компенсації або компенсації, яка має бути отримана з урахуванням суми будь-якої торговельної знижки чи знижки з обсягу, що надаються суб'єктом господарювання.

Якщо в суб'єкта господарювання залишається тільки незначний ризик щодо володіння, операція вважається продажем і дохід визнається.

Якщо результат операції, яка передбачає надання послуг, може бути попередньо оцінений достовірно, дохід, пов'язаний з операцією, має визнаватися шляхом посилання на той етап завершеності операції, який існує на кінець звітного періоду. Результат операції може бути попередньо оцінений достовірно у разі задоволення всіх наведених далі умов:

а) можна достовірно оцінити суму доходу;

б) є ймовірність надходження до суб'єкта господарювання економічних вигід, пов'язаних з операцією;

в) можна достовірно оцінити ступінь завершеності операції на кінець звітного періоду; та

г) можна достовірно оцінити витрати, понесені у зв'язку з операцією, та витрати, необхідні для її завершення.»

Міжнародним стандартом бухгалтерського обліку 32 (МСБО №32) Фінансові інструменти: подання визначено, що Фінансовий інструмент - це будь-який контракт, який приводить до виникнення фінансового активу у одного суб'єкта господарювання та фінансового зобов'язання або інструмента капіталу у іншого суб'єкта господарювання.

Фінансовий актив - це будь-який актив, що є: грошовими коштами; інструментом власного капіталу іншого суб'єкта господарювання; контрактним правом: отримувати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого суб'єкта господарювання, або обмінювати фінансові інструменти з іншим суб'єктом господарювання за умов, які є потенційно сприятливими, або контрактом, розрахунки за яким здійснюватимуться або можуть здійснюватися власними інструментами капіталу суб'єкта господарювання та який є: непохідним інструментом, за який суб'єкт господарювання зобов'язаний або може бути зобов'язаний отримати змінну кількість власних інструментів капіталу, або її похідним інструментом, розрахунки за яким здійснюватимуться або можуть здійснюватися іншим чином, ніж обміном фіксованої суми грошових коштів або іншого фінансового активу на фіксовану кількість власних інструментів капіталу. З цією метою до інструментів власного капіталу суб'єкта господарювання не включають: фінансові інструменти з правом дострокового погашення, класифіковані як інструменти власного капіталу згідно з параграфами 16А та 16Б; інструменти, які створюють для суб'єкта господарювання зобов'язання надати іншій стороні пропорційну частку чистих активів суб'єкта господарювання тільки при ліквідації і класифіковані як інструменти власного капіталу згідно з параграфами 16В та 16Г, або інструменти, що є контрактами на майбутнє отримання або надання інструментів власного капіталу суб'єкта господарювання.

Оскільки рішеннями суду у цивільних справах №759/13686/15-ц та №759/13693/15-ц, які набрали законної сили, стягнуто з поручителя на користь позивача заборгованість по кредитним операціям згідно договорів від 08.09.2008 №0839-Ф, від 01.04.2009 №0907-Ф, в тому числі стягнуто прострочену заборгованість по кредиту, прострочену заборгованість по процентах за кредит, заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, нараховані проценти, як наслідок, це зумовлює отримання банком доходу.

Згідно частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що ПАТ «Фінанс Банк» не визнано доходом отримання фінансового активу за рішеннями Святошинського районного суду м. Києва, вказане призвело до завищення витрат банку.

Окрім того, в ході проведення перевірки встановлено факт відступлення права вимоги вищезазначених кредитів за договором від 19.07.2016 №ПВ-19072016, загальний розмір заборгованості, права вимоги до якого відступаються складає 13 185 217 грн. за ціною 1 000 000 грн. Результат від операції склав збиток у розмірі 12 185 217 грн.

Відповідно до підпункту 139.3.1 пункту 139.3 статті 139 Податкового кодексу України встановлено, що банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, визнають для оподаткування резерв, сформований у зв'язку із знеціненням (зменшенням корисності) активів згідно з вимогами міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням вимог підпунктів 139.3.2 - 139.3.4 цього пункту.

Згідно вимог підпункту 139.1.1. пункту 139.3 статті 139 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму витрат на формування резервів та забезпечень для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечень на відпустки працівникам та інші виплати, пов'язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2 - 139.3 цієї статті) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до Постанови НБУ від 25.01.2012 №23 «Про затвердження Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями» Банк із метою визначення можливих втрат (збитків) невиконання боржником/контрагентом зобов'язань здійснює оцінку ризику невиконання ним таких зобов'язань (тобто ризику того, що виконання боржником зобов'язання проводитиметься з перевищенням строків, передбачених умовами договору, або в обсягах, менших, ніж передбачено договором, або взагалі не проводитиметься) за всіма активними банківськими операціями та наданими банком фінансовими зобов'язаннями.

Резерви за наданими фінансовими зобов'язаннями є забезпеченням їх виконання в майбутньому, що визнається в балансі банку як зобов'язання та свідчить про можливі втрати внаслідок вибуття ресурсів, пов'язаного з виконанням банком таких фінансових зобов'язань.

Згідно з пунктом 1.6 вказаної постанови, банк оцінює ризик невиконання боржником/контрагентом зобов'язань та формує резерв у повному обсязі незалежно від розміру його доходів за станом на перше число кожного місяця, наступного за звітним, до встановленого строку подання статистичної звітності за формою № 10 (місячна) «Оборотно-сальдовий баланс банку», затвердженої відповідним нормативно-правовим актом Національного банку України.

Якщо в наступних періодах після формування резерву за активом (крім акцій та інших цінних паперів з нефіксованим прибутком, що обліковуються банком у портфелі на продаж) або за наданими фінансовими зобов'язаннями сума резерву зменшується, то банк зменшує (коригує) попередньо сформований резерв за таким активом.

Згідно з даними «Звіту про формування резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями» форми 604 ПАТ «Фінанс Банк» станом на 30.06.2016 сформовано страховий резерв за вищезазначеними кредитними операціями у сумі 3 619 159,45 грн. за кредитним договором № 0907-Ф-ПБ та у сумі 5 091 383,27 грн. за кредитним договором №0839-Ф-ПД.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованим висновок податкового органу про порушення ПАТ «Фінанс Банк» норми Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18 (МСБО 18) Дохід, п.1.6 Постанови НБУ від 25.01.2012 №23, підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 1 567 898 грн., відтак спірне податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та скасуванню не підлягає.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, за результатами з'ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя І.А. Качур