Справа № 592/14590/17
Суддя: Косолап М. М.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/155/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Павлович Ю.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 згідно поданого позову просить визнати дії інспектора ВБДР УПП в м. Суми лейтенанта поліції ОСОБА_2 при складанні постанови серії БР № 659221 від 12.12.2017 р. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП незаконними. Визнати постанову серії БР № 659221 від 12.12.2017 р. про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.12.2017 р. здійснював рух за маршрутом № 60 у м. Суми на транспортному засобі Рута -25 н.з. ВМ0373 АА і о 16 год. 10 хв. коли знаходився на кінцевій зупинці до транспортного засобу підійшли працівники поліції та почали оглядати без повідомлення причин огляду. Після огляду відповідач виніс оскаржувану постанову у якій вказано про порушення ним підпункту «д» п.31.4.1 Правил дорожнього руху керував автобусом, надавав послуги по перевезенню пасажирів за маршрутом № 60 в м. Суми з технічною несправністю стоянкова гальмівна система не забезпечує нерухомість транспортного засобу, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Вказує, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог закону: 1) постанова заповнена нерозбірливим почерком щодо підпункту, який він порушив, місця скоєння правопорушення щодо вулиці; 2) постанова не містить відомості про місце проживання; 3) не складено протокол про адміністративне правопорушення; 4) постанову складено на місці кінцевої зупинки транспортного засобу; 5) постанова не містить посилань на те, що при її винесенні враховано його пояснення, розяснено права та обовязки; 6) інспектором не виконані вимоги пункту 7.4.3.2. ДСТУ 3649:2010, доказів вчинення ним правопорушення не надано; 7) на нього як водія ПП «СОГОР» не покладено обовязок перевіряти технічний стан транспортних засобів, а відповідач не вжив заходів для визначення особи відповідальної за технічний стан транспортного засобу; 8) у постанові не зазначено технічний засіб за допомогою якого зафіксовано порушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов з наведених у ньому підстав підтримав, вказував що відповідач проводив перевірку технічного стану не на маршруті, а на кінцевій зупинці, без пояснення жодних підстав. Він жодних порушень Правил дорожнього руху не вчиняв, відповідач перевірку стоянкової гальмівної системи проводив на рівній поверхні, а не під уклоном. Докази її несправності не надані.

Відповідач - інспектор ВБДР Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 у судовому засіданні 14.02.2018 р. позов не визнав. В обґрунтування заперечень зазначив, що через неодноразові скарги пасажирів під час операції «Перевізник 2017» на кінцевій зупинці маршруту № 60 підійшли до водія автобуса Рута, який надавав послуги по перевезенню пасажирів за цим маршрутом, перевірив технічний стан автобуса і виявив, що у верхньому положенні стоянкова гальмова система не фіксується. На виявлене порушення водій вказав, що у нього є механік і він його випусти з несправністю.

Зясувавши обставини в адміністративній справі та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 12.12.2017 р. в м. Суми с. В. Піщане вул. Парнянська, буд. 9 інспектором ВБДР УПП в м. Суми лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 659221, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. Відповідно до постанови ОСОБА_1, 12.12.2017 р. о 16 год. 10 хв. м. Суми с. В.Піщане по вул. Парнянська в районі будинку 9 керував автобусом Рута 25 номерний знак НОМЕР_1, надавав послуги по перевезенню пасажирів за маршрутом № 60 в м. Суми з технічною несправністю, а саме стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан, чим порушив п. 31.4.1 «д» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

У постанові позивач зазначив, що з нею він не згоден (пункт 10).

Частина друга статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Підпунктом «д» пункту 31.4.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху) передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам гальмової системи: стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан:

транспортних засобів з повним навантаженням - на уклоні не менше ніж 16%;

легкових автомобілів, їхніх модифікацій для перевезення вантажів, а також автобусів у спорядженому стані - на уклоні не менше ніж 23%;

вантажних автомобілів і автопоїздів у спорядженому стані - на уклоні не менше ніж 31%.

ОСОБА_1 працює водієм автотранспортних засобів з 24.04.2017 р. у Приватному підприємстві «СОГОР», що підтверджується наказом № 187 від 24.04.2017 р. (а.с. 10).

Згідно інформації ПП «Согор» транспортний засіб Рута 25 д.н. ВМ 0373АА, яким керував позивач використовується приватним підприємством для провадження господарської діяльності на підставі тимчасового реєстраційного талону. Перед виїздом на лінію транспортний засіб пройшов обовязковий технічний контроль працівниками підприємства у відповідності до посадових обовязків та допущений до роботи як технічно справний (а.с. 12).

Позивач надав суду Витяг з Журналу перевірки технічного стану колісних транспортних засобів за грудень 2017 р. ПП «Согор» у якому наявна відмітка по Рута 25 ВМ 0373 «12.12. ОСОБА_1 13-10 пер.» (а.с. 25). Проте, що підтверджує цей витяг позивач пояснити суду не зміг, вказуючи що він виїхав на маршрут о 06 годині, а не о 13 -10.

Відповідно до Посадової інструкції водія автобуса, затвердженої директором ПП «Согор» 24.02.2017 р. водій автобуса, зокрема зобовязаний щоденно проходити медогляд та технічний стан у встановленому порядку (пункт 2.12) (а.с. 35 36).

Вирішуючи позов суд виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 статті 35 Закону передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Законом України від 14.07.2015 р. № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 р. по справі К/9901/5952/18, провадження 660/575/16-а.

З наведених підстав доводи позивача про необґрунтованість оскаржуваної постанови у частині не складання протоколу про адміністративне правопорушення та складення постанови на місці кінцевої зупинки транспортного засобу є необґрунтованими і на увагу не заслуговують.

Стаття 283 КУпАП не містить вимог про обовязковість зазначення у постанові врахування пояснень особи, відносно якої її складено та розяснення прав та обовязків, оскаржувана постанова заповнена почерком який можливо прочитати, дійсно не містить відомості про місце проживання ОСОБА_1, як передбачено цією нормою права.

Не заслуговують на увагу доводи позивача, що на нього як водія ПП «СОГОР» не покладено обовязок перевіряти технічний стан транспортних засобів, а відповідач не вжив заходів для визначення особи відповідальної за технічний стан транспортного засобу, оскільки ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування саме водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів.

Пунктом 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» чітко встановлено порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У оскаржуваній постанові (пункт 8) відсутні дані щодо засобу, яким здійснювалася технічна фіксація правопорушення (фото), як передбачено ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Також відповідачем не надано суду жодних доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушення підпункту «д» пункту 31.4.1. Правил дорожнього руху України, а саме що він експлуатував транспортний засіб, який мав технічні несправності гальмової системи - стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечувала нерухомий стан: автобуса у спорядженому стані - на уклоні не менше ніж 23%.

З урахуванням наведеного, обєктивні докази, які б достеменно свідчили про вчинене позивачем порушення суду не надані.

Ураховуючи, що наявна лише постанова про притягнення позивача до відповідальності, суд позбавлений можливості встановити факт вчинення або невчинення ОСОБА_1 вказаного порушення, оскільки в даному випадку наявні лише доводи позивача, що ним не вчинено порушення Правил дорожнього руху, та доводи відповідача про зворотнє.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки обовязок доказування в даних справах покладається на відповідача, а ним не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем порушення п.31.4.1 «д» Правил дорожнього руху оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 121 ч. 2, 251, 280, 288 і 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 659221 від 12.12.2017 р. якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Косолап