Справа № 169/614/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суд
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2018

м. Київ

К/9901/17720/18

169/614/16-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів М.І. Гриціва, Стародуба О.П. розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Турійського районного суду Волинської області від 13.12.2016 (головуючий суддя Тітівалов Р.К.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Ільчишин Н.В., суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.) у справі №169/614/16 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, установив:

I. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області, в якому просить:

а) визнати дії відповідача неправомірними щодо відмови в перерахунку призначеної їй пенсії згідно з ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії) з врахуванням підвищення з 01.12.2015 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»;

б) зобов'язати відповідача провести з 01.11.2016 перерахунок розміру призначеної пенсії згідно з ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії) з врахуванням підвищення з 01.12.2015 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

2. Постановою Турійського районного суду Волинської області від 13.12.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2017, у задоволенні позову відмовлено.

3. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

II. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Позивач у своїй касаційній скарзі наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У даному випадку, на думку позивача, Пенсійний фонд незаконно обмежує її право на перерахунок пенсії, набуте в момент призначення пенсії, та передбачене рядом постанов Кабінету Міністрів України.

5. Відповідач проти задоволення касаційної скарги заперечив та зазначив, що у зв'язку із змінами до законодавства положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців, втратили чинність. Таким чином, на переконання відповідача, ОСОБА_2 не має права на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII.

III. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_2 з 08.12.2009 перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

7. 25.10.2016 ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям.

8. Листом від 02.11.2016 № 12/К-01 відповідач відмовив ОСОБА_2 у перерахунку пенсії з мотивів відсутності законодавчо визначених підстав для її перерахунку.

9. Вважаючи незаконною відмову відповідача від 02.11.2016 № 12/К-01, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

10. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що з 01.12.2015 чинним законодавством України не визначено суб'єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу». Відмова відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача не призвела до зменшення розміру її пенсії, яку вона отримала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

IV. ОЦІНКА СУДУ

11. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

12. У своїй касаційній скарзі заявник не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності у позивача права на перерахунок пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII. Висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо питання строків звернення позивача до суду з даним позовом, заявником касаційної скарги під сумнів не ставляться. Отже, Верховним Судом у вказаній частині оскаржувані судові рішення не переглядаються.

13. Щодо наявності чи відсутності у позивача права на перерахунок пенсії відповідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, Верховний Суд зазначає наступне.

14. У грудні 2015 року Верховною радою України прийнято закон, який регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, а саме: Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

15. У зв'язку з набуттям з 01.05.2016 чинності зазначеним Законом, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

16. Натомість у ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій. Підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до підстав перерахунку пенсії зазначеною статтею не віднесено.

17. Посилання заявника на порушення ст. 22 Конституції України у зв'язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, не визнана неконституційною Конституційним Судом України.

18. До того ж у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 Конституційний суд України вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

19. З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

20. Відповідно до ст. 1512 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

21. Враховуючи наведені положення норм чинного законодавства та рішення Конституційного суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011, Суд дійшов висновку, що з 01.05.2016 у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

22. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 07.11.2017 у справі №398/4332/16.

23. Розглядаючи дану касаційну скаргу, колегією суддів взято до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі «Великода проти України», в якому суд, розглянувши скаргу, зокрема, за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів, вказав на відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

24. За таких обставин, враховуючи той факт, що із заявою про перерахунок пенсії позивач звернулась 25.10.2016, зважаючи на практику Верховного Суду України у подібних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

25. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

26. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу скаргою ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Турійського районного суду Волинської області від 13.12.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2017 у справі №169/614/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя М.І. Гриців

Суддя О.П. Стародуб