Справа № 211/5175/17(2-а/211/258/17)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2018 року справа № 211/5175/17(2-а/211/258/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді - доповідача: Олефіренко Н.А.,

суддів: Чумака С.Ю. Шальєвої В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі лейтенант поліції Єременко Ольги Олександрівни на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 грудня 2017 р. (суддя Сарат Н.О.) в адміністративній справі № 211/5175/17(2-а/211/258/17) за позовом ОСОБА_2 до інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі лейтенант поліції Єременко Ольги Олександрівни про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із адміністративним позовом до інспектора 2 роти 3 батальйону УПП у м. Кривому Розі лейтенанта поліції Єременко Ольги Олександрівни, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії БР № 011840 від 03.11.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що при винесенні оскаржуваної постанови він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.11.2017 року в м. Кривому Розі Металургійного району по вул. Акціонерна, біля будинку 37 ОСОБА_2 керував вантажним сідловим тягачем, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричіпом державний номерний знак НОМЕР_2 перевозив вантаж габаритні розміри якого за шириною 2, 75 без погодження з відповідними органами поліції, чим порушив правила керування великогабаритних вантажів, чим порушив п. 22.5 ПДР України».

На підставі вказаного, відповідачем винесено постанову серії БР № 011840 від 03.11.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було належним чином доведено факт порушення позивачем ПДР України.

Суд апеляційної інстанції погоджується із зазначеними висновками з огляду на наступні обставини.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до частини першої ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, (стаття 132-1).

Згідно зі ст. 132-1 КУпАП України порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 22.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306(надалі - ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п. 1.10. ПДР, габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.п. 7 п. 2, Постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27 червня 2007 р. № 879 (далі Постанова), місце здійснення габаритно-вагового контролю являється спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.3 Постанови, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п.6 Постанови, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п.13 Постанови, Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п.15 Постанови, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.17 Постанови, у разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.20 Постанови, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, висновок про великогабаритність вантажу поліцейським був винесений шляхом огляду вантажу та вимірювання його на місці не пристосованому належним чином для проведення відповідних замірів. Вимірювання габариту вантажу проводилось представником відповідача із застосуванням приладів періодична повірка якого не проведена, та доказів повірки вказаних приладів в судовому засіданні не надано.

Також, як видно з Постанови, що габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю. В даному випадку здійснення такого контролю безпосередньо на дорозі поза межами пункту є порушенням відповідачем правил проведення такого контролю.

Як встановлено колегією суддів, тільки представники Укртрансбезпеки мають право за результатами габаритно-вагового контролю визначити належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. В даному випадку представник відповідача не уповноважений згідно Постанови визначати належність транспортного засобу до тієї або іншої категорії.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно і повно з'ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи та наданого відповідачем відеозапису, патрульним не було належним чином встановлено габарити транспортного засобу, які перевищують норми встановлені п.22.5 ПДР та не зафіксовано в оскаржуваній постанові.

Наявність вказаних обставин свідчить про недоведеність факту порушення позивачем приписів ПДР та як наслідок безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції приходить висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі лейтенант поліції Єременко Ольги Олександрівни - залишити без задоволення.

Постанову на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 грудня 2017 р. в адміністративній справі № № 211/5175/17(2-а/211/258/17)- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Суддя - доповідач: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: В.А. Шальєва