Справа № 521/19676/17
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/521/98/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 березня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Гуревського В.К.,

при секретарі Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського Березівського відділення поліції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області сержант поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати нечинною, скасувати постанову поліцейського Березівського відділення поліції Лиманського ПА ГУНП в Одеській області сержант поліції ОСОБА_2 серії АР № 185434 від 18 листопада 2017 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,0 гривень, та провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини.

18 листопада 2017 року приблизно о 07 год. 30 хв. ОСОБА_1 на автомобілі марки «ВАЗ 2106», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався у напрямку міста Березівка Одеської області. Після чого був зупинений поліцейським, який незрозуміло відрекомендувався. Останній не пояснив причину зупинки його автомобіля, хоча з боку позивача не було вчинено жодного правопорушення. На вимогу поліцейського позивач передав йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Не виявивши жодного порушення з боку позивача, поліцейський безпідставно почав вимагати від нього предявлення полісу страхування цивільно-правової відповідальності. На що він йому відмовив. Після цього вказаний поліцейський, утримуючи у себе документи, які позивач йому передав, направився до службового автомобіля для подальшого складання постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Поліцейським було складено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія АР № 185434. Ніякі права під час складання та підписання даної постанов позивачу не були розяснені. Після того, як позивач підписав постанову, йому була вручена її копія. А вже тоді позивач дізнався прізвище поліцейського. В звязку з тим, що позивач не має юридичної освіти, та тим що він не розяснив його права, тоді позивач не надав свої зауваження та пояснення до постанови. Але в усній формі поліцейському він зауважив, про те, що він не мав права вимагати від нього предявлення полісу страхування цивільно-правової відповідальності. Вказаною постановою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,0 гривень за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тому, позивач, вважає постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія АР № 185434, складену поліцейським Березівського відділення поліції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області сержантом поліції ОСОБА_2 не чинною та такою, що підлягає скасуванню. Оскільки, поліцейський порушив законодавство України, безпідставно зупинивши транспортний засіб позивача. Тобто, поліцейський не тільки незрозуміло відрекомендувався, та не тільки не визначив причину зупинки транспортного засобу позивач, а й взагалі безпідставно його зупинив.

При складанні Постанови поліцейський помилково керувався підзаконним актом, а не Законом України, хоча закон має вищу юридичну силу. Відповідно до пункту 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних трансполртних засобів здійснюється відповідними підрозділаси Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригоди. Жодний нормативно-правовий акт не може звужувати чи розширювати дію Закону. Після цього стає зрозуміло, що законодавець чітко розмежував процедуру передачі водійських документів від процедурі предявлення страхового полісу. Так як, під час зупинки транспортного засобу позивача не було складено протоколів щодо порушень правил дорожнього руху, оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод щодо його автомобіля не проводилось, державний технічний огляд чи реєстрація (перереєстрація) не здійснювались, то співробітник поліції не мав законних підстав вимагати предявити договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та виносити постанову про адміністративне правопорушення з підстав зазначених у даній постанові. Тобто, поліцейський без законних на те підстав вимагав від позивача предявити поліс страхування цивільно-правової відповідальності.

При складанні Постанови поліцейський не зазначив відомості, чітко визначені Законом, як такі, що повинен містити зміст Постанови, відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У Постанові не зазначено імя та по батькові особи, яка склала Постанову, що не дає можливості зазначити імя та по-батькові її, як відповідача.В Постанові зазначене місце вчинення правопорушення: вул. Пристанційна в м. Березівка. Вулиця Пристанційна в місті Березівка Одеської області має довжину більше ніж 500 метрів. Крім того місто Березівка також є ще й Харківській області.Також даною Постановою визначений розмір штрафу - 425 гривень, однак, нею не визначено, як повинно бути відповідно до закону, порядок сплати штрафу, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Тобто, Постанова не відображає дійсних обставин справи,винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною. На підставі викладеного, а також оскільки вирішення даного питання іншим порядком не є можливим, позивач вимушений звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю у порядку письмового провадження та позов підтримує у повному обсязі.

На час розгляду справи відповідач поліцейський Березівського відділення поліції Лиманського ПА ГУНП в Одеській області сержант поліції ОСОБА_2 не надав відзив у встановлений законом строк та порядок. Відповідач в судове засідання не зявився.

Суд, вивчивши адміністративну справу, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного.

18 листопада 2017 року поліцейським Березівського відділення поліції Лиманського ПА ГУНП в Одеській області сержант поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії АР № 185434 від 18 листопада 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 425,0 гривень.

Оцінюючи матеріали справи, суд дійшов такого. Позивач пояснив, що 18 листопада 2017 року приблизно о 07 год. 30 хв. ОСОБА_1 на автомобілі марки «ВАЗ 2106», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався у напрямку міста Березівка Одеської області. Після чого був зупинений поліцейським, який незрозуміло відрекомендувався. Поліцейський не пояснив причину зупинки автомобіля, хоча з боку позивача не було вчинено жодного правопорушення. На вимогу поліцейського позивач передав йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Не виявивши жодного порушення з боку позивача, поліцейський почав вимагати від нього предявлення полісу страхування цивільно-правової відповідальності. На що позивач йому відмовив. Після цього поліцейський, утримуючи у себе документи, які позивач йому передав, направився до службового автомобіля для подальшого складання постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Поліцейським було складено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія АР № 185434. Права під час складання та підписання даної постанови позивачу не були розяснені. Після того, як позивач підписав постанову, йому була вручена її копія.

У звязку з тим, що позивач не має юридичної освіти, та тим що поліцейський не розяснив права позивачу, тоді позивач не надав свої зауваження та пояснення до постанови.

В усній формі поліцейському позивач зауважив про те, що він не мав права вимагати від позивача предявлення полісу страхування цивільно-правової відповідальності. Вказаною постановою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,0 гривень за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" - водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи. Поліцейський не визначив причину зупинки транспортного засобу позивача.

Відповідно до пункту 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригоди. Під час зупинки транспортного засобу позивача не було складено протоколів щодо порушень правил дорожнього руху, оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод щодо його автомобіля не проводилось, державний технічний огляд чи реєстрація (перереєстрація) не здійснювались.

Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення - Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено Фото або відеозапис: розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження: відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.Таким чином у Постанові не зазначено імя та по батькові особи, яка склала Постанову, що не дає можливості зазначити імя та по батькові її, як відповідача.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 288 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КпАП України.

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи піддягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні . Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили . Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За викладених обставин адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі розгляду в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 19, 55, 62 Конституції України, ст. ст. 33, 122, 245, 251, 254, 258, 268, 276, 278, 279, 280, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 8, 10, 19, 46, 72, 77, 90, 205, 242-246, 250-251, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Поліцейського Березівського відділення поліції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області сержант поліції ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського Березівського відділення поліції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області сержант поліції ОСОБА_2 серії АР № 185434 від 18 листопада 2017 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт громадянина України серії КК №433803, виданого Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 22 березня 2000 року, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,0 гривень.

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Малиновського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі складено 02 березня 2018 року.

Суддя Гуревський В.К.