Справа № 607/4478/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12289/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Гуляка В.В.

за участю секретаря судового засідання - Копанишин Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 22 листопада 2017 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Сташків Н.М., м. Тернопіль) у справі №607/4478/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо не поновлення виплати пенсії на підставі поданої представником за довіреністю. Зобов'язати відповідача поновити виплату раніше призначеної пенсії починаючи з 24.01.2017 року. Виплатити пенсію на яку ОСОБА_2 мала право, але не отримала своєчасно з власної вини за період з 24.01.2014 року по 24.01.2017 року. Виплатити пенсію, що не була отримана з вини пенсійного органу за період з 01.10.2013 року по 24.01.2014 року з нарахуванням компенсації витрати частини доходів.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 22 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови в поновленні виплати ОСОБА_2 пенсії на підставі заяви, яка подана представником за довіреністю.

Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області поновити ОСОБА_2 виплату раніше призначеної пенсії, починаючи з 24 січня 2017 року.

Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 за період з 24 січня 2014 року по 24 січня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Звернуто до негайного виконання постанову в частині виплати пенсії в межах платежу за один місяць.

Стягнуто з Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, в користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 гривень.

Не погодившись із таким рішенням суду, його оскаржив відповідач Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, просить таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що відповідно до пункту 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 49 вказаного Закону передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Оскільки за період з 01.10.2013 по 31.03.2014 позивачка не з'являлася у відділення поштового зв'язку для отримання пенсії, тому з 01.04.2014 позивачці припинено виплату пенсії.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави у межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01 квітня 2014 року виплату пенсії позивачці припинено, що підтверджується листом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 16 серпня 2016 року № 334/к-11.

Із зазначеного листа видно, що за період з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року позивачка не з'явилася у відділення поштового зв'язку за отриманням пенсії, у з'вязку з чим її виплата припинена на підставі ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

21 жовтня 2016 року ОСОБА_2 видала нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси в усіх органах Пенсійного фонду України, в тому числі з питань поновлення виплати пенсії.

24 січня 2017 року представник позивачки звернувся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від імені ОСОБА_2 з заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив поновити пенсію.

03 лютого 2017 року Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області ОСОБА_4 надано відповідь № 25/І-11, в якій зазначено, що відповідно до п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, заява про поновлення виплати пенсії повинна подаватись пенсіонером особисто. Також роз'яснено право захищати свої інтереси в суді.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено підстави та порядок припинення та поновлення виплати пенсії. Зокрема, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд (п. 1 ч. 1 ст. 49 цього Закону).

Відповідно до п. п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Подана представником позивачки до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області 24 січня 2017 року заява від імені ОСОБА_2А,, в якій міститься вимога про поновлення пенсії, є заявою про призначення/перерахунок пенсії відповідно до Додатку 2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено можливість подання заяви про призначення пенсії представником пенсіонера, так і не встановлено обмежень на подачу ним заяви про поновлення її виплати.

Повноваження ОСОБА_4 як представника позивачки підтверджені нотаріально посвідченою довіреністю, яка була подана разом із заявою 24 січня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції взявши до уваги викладене, вважає відмову відповідача у поновленні ОСОБА_2 виплати пенсії через неподання нею особисто відповідної заяви обмеженням її конституційних прав, оскільки підстави поновлення цієї виплати дійсно наявні відповідно до статей 46, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а заборони на подання заяви про її поновлення представником пенсіонера Законом не передбачено.

Відповідно до вимог статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд першої інстанції вірно зобов'язав відповідача нарахувати і виплатити позивачу пенсію за три роки до дня звернення за поновленням пенсії, тобто з 24 січня 2014 року до 24 січня 2017 року.

Відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд припиняється виплата, а не нарахування пенсії.

Незважаючи на припинення виплати позивачці пенсії відповідно до вказаної норми закону, її нарахування повинно було здійснюватись.

Саме з огляду на необхідність продовження такого нарахування, статтею 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено можливість виплати пенсії за минулий час.

Разом з тим, не підлягають до задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача виплатити позивачу пенсію за період з 01 жовтня 2013 року по 24 січня 2014 року, оскільки вини пенсійного органу в її невиплаті судом не встановлено.

Взявши до уваги вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не доведено, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 22 листопада 2017 року у справі №607/4478/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у випадку відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді О. О. Большакова
В. В. Гуляк
Повний текст постанови складений 01 березня 2018 року.