Справа № 806/425/18
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Житомир справа № 806/425/18

категорія 10.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (вул. Пушкінська, 20, м. Коростень, Житомирська область, 11500) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (вул. Шевченка, 8, м. Коростень, Житомирська область, 11500) про визнання дій протиправними, зобов'язання встановити статус інваліда війни та видати посвідчення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статус інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни, протиправними;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

В обґрунтування позову зазначає, що у період із 31.03.1988 по 01.07.1989 знаходилась на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Вказує, що із 11.07.2008 їй встановлена друга група інвалідності довічно, захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Звернулась до відповідача із заявою про встановлення статусу інваліда війни, однак отримала відмову з тих підстав, що підприємство, в якому вона працювала на ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не входило до загонів Цивільної оборони. Вважає відмову протиправною та такою, що порушує її права.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

07 лютого 2018 року на адресу суду від Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області надійшов відзив на позовну заяву за вх. №2727/18 (а.с. 28-30). У відзиві зазначає, що обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи". Вказує, що для підтвердження приналежності до осіб, залучених до складу формування Цивільної оборони, які стати інвалідами внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи необхідно надати зокрема: наказ відповідного органу про те, що підрозділ, в якому працював позивач входив до складу формувань Цивільної оборони. Зазначає, що позивачем не надано доказів залучення установи, в якій вона працювала, до складу формувань Цивільної оборони. Вказує, що у зв'язку з тим, що план Цивільної оборони в період аварії на Чорнобильській АЕС не вводиться (не було відповідного доручення Уряду СРСР) працівники, які залучаються для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від інших міністерств і відомств і стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з цим, не можуть бути віднесені до осіб, які належать до інвалідів війни відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Зазначає, що у випадку з позивачем, для встановлення їй статусу інваліда війни відсутня одна умова: докази залучення до складу формувань Цивільної оборони. Інформаційна довідка не являється документом. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії А №108565 "с" від 30 липня 2008 року, виданим Житомирською обласною державною адміністрацією та вкладкою до посвідчення серії А №108565 (а.с. 4).

Згідно експертного висновку Вінницької регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на засіданні №445 від 19.04.2008 з питання встановлення причинного зв'язку хвороби (інвалідності, смерті) з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. ОСОБА_1 установлений основний діагноз - множинний склероз, церебро-спинальна форма, ремітуючий тип перебігу з помірним нижнім парапарезом і порушенням функцій тазових органів. Захворювання, так, пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (а.с. 15)

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК - серії ЖИА 076709 від 11 липня 2008 року позивач є інвалідом другої групи довічно, причина інвалідності - захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 16, 17).

Відповідно до довідки №21 від 23 травня 2007 року "Інституту проблем безпеки атомних електростанцій", ОСОБА_1 з 31 травня 1988 року по 01 липня 1989 року була безпосередньо зайнята на роботах, які дають право на державну пенсію на пільгових підставах у відповідності зі списком № 1, затвердженим постановою Ради міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 (а.с. 13).

Згідно з довідкою, наданою Федеральним державним унітарним підприємством "Електрохімпристрій", позивач в період з 31.03.1988 по 01.07.1989 знаходилась у відрядженні на Чорнобильській АЕС, була зайнята на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії в якості повара (а.с. 14).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила встановити їй статус інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видати посвідчення інваліда війни.

Листом від 22 листопада 2017 року №4177/19.0 відповідач відмовив позивачу у встановленні статусу інваліда війни на підставі п. 9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з посиланням на те, що згідно архівної довідка, виданої Державним науково-виробничим підприємством "Цирконій" Департаменту ядерної енергетики та атомної промисловості в якій вказано, що основним місцем роботи ОСОБА_1 у період із 31.03.1988 по 19.06.1989 була філія ОРСа Придніпровського хімічного заводу при Комплексній експедиції інституту атомної енергетики ім. І. В. Курчатова в м. Чорнобиль. Ксерокопію трудової книжки з зазначенням роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС Ви не надали. Архівна довідка видана на ім'я ОСОБА_2. Документи про зміну прізвища не надано. Довідка про те, що вищезазначене підприємство відноситься до формувань Цивільної оборони у Вас відсутня (а.с. 22-23)

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Щодо зміни прізвища позивача, суд зазначає наступне.

В матеріалах адміністративної справи міститься копія довідки, виданої міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирського обласного управління юстиції від 24.10.2006 №309/3.56 ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу (16.09.1989) отримала прізвище Карлюк (а.с. 12).

Отже, зміна прізвища позивача із ОСОБА_2 на Карлюк підтверджується належними доказами.

Щодо записів у трудовій книжці з зазначенням роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, суд зазначає наступне.

В матеріалах адміністративної справи міститься копія трудової книжки серії АТ-ІІІ №6209673 на ім'я ОСОБА_2 (а.с. 10-11) в якій містяться записи від 21.07.1988, 14.08.1988, 26.04.1989 наступного змісту:" за добросовісний труд при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС".

Отже, у трудовій книжці позивача міститься запис про участь позивача ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Окрім того, участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується посвідченням серії А №108565 та вкладкою до посвідчення.

Щодо необхідності надання позивачем доказів залучення установи, в якій вона працювала у період із 31.03.1988 по 01.07.1989 до складу формувань Цивільної оборони, суд зазначає наступне.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-ХІІ).

Відмовляючи позивачу в наданні їй статусу та посвідчення "інвалід війни", відповідач посилається на вимоги п. 9 ч.2 ст. 7 Закону №3551-ХІІ, яким визначено, що до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Вважає, що обов'язковими умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ, є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Однак, відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року №01, від 30 квітня 1986 року №2, від 04 травня 1986 року №16, від 19 травня 1986 року №52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 6 червня 1975 року №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 13.04.2017 у справі №К/800/11747/17.

Окрім того, в матеріалах справи міститься інформаційна довідка Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації від 12.10.2017 №01.1-14/1615-1 в якій зазначено зокрема про те, що відповідно до статі 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відрядженні у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф, стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Виходячи з системного аналізу діючого законодавства, для набуття статусу інваліда війни, позивач отримав від Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи вказану інформаційну довідку, яка, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) була залучена до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони, отже підтверджено її участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни регулює Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 (далі - Положення).

Згідно з п. 2 вказаного Положення, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації. Посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (п. 10 Положення). «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина (п. 7 Положення).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем надані підтверджуючі документи які дають їй право на встановлення статусу інваліда війни та отримання посвідчення інваліда війни.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (вул. Шевченка, 8, м. Коростень, Житомирська область, 11500, ) щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 (вул. Пушкінська, 20, м. Коростень, Житомирська область, 11500, паспорт серії ВМ 872494, виданий Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області 09.03.2000) статус інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (вул. Шевченка, 8, м. Коростень, Житомирська область, 11500, ) надати ОСОБА_1 (вул. Пушкінська, 20, м. Коростень, Житомирська область, 11500, паспорт серії ВМ 872494, виданий Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області 09.03.2000) ) статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

Повний текст рішення складений 01.03.2018