Справа № 804/8837/17
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

23 лютого 2018 року Справа № 804/8837/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., перевіривши матеріали адміністративного позову Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» (далі-ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова», підприємство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС, у якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС №Ю35-25 від 13.06.2017р. на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, штрафу та пені в розмірі 61 158 907, 76 грн.

Адміністративний позов не відповідав вимогам ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду від 02.01.2018р. був залишений без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху шляхом надання до суду письмових пояснень із зазначеннями інших підстав для поновлення строку та доказів на їх підтвердження щодо існування дійсних, істотних обставин, що об'єктивно перешкоджали позивачеві звернутись до суду з адміністративним позовом, зокрема, у період з 10.10.2017р. по 27.12.2017р.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху вручена представнику ДП "ВО "ПМЗ імені О.М.Макарова" - 07.02.2018р., що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

16.02.2018р. позивачем засобами поштового зв'язку направлено на адресу суду клопотання на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду, яке надійшло 19.02.2018р. та зереєстровано за вх. №8252/18.

У даному клопотанні ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» зазначило, що оскаржуване рішення за №16755/6/99-99-11-02-02-25 від 01.08.2017р., яке прийнято Державною фіскальною службою України за результатами розгляду скарги підприємства на спірну вимогу було отримано позивачем - 07.08.2017р., що підтверджується відтиском штемпеля ДП "ВО "ПМЗ ім. О.М. Макарова" за реєстраційним номером 2607 із зазначенням дати - 01.08.2017р. Також, стосовно питання оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2017р. про повернення без розгляду адміністративного позову у справі №804/5274/17 позивач зазначив, що із диспозиції ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка була чинною станом на 12.09.2017р.) законодавцем надано позивачу право на оскарження відповідних ухвал суду, а згідно приписів частини другої даної норми, позивач вправі повторно звернутись до адміністративного суду у разі повернення позовної заяви. Тобто, як зауважує ДП "ВО "ПМЗ ім. О.М. Макарова", законодавцем надана можливість вибору або оскаржувати судове рішення в апеляційному порядку, або повторно звернутись із позовом. При цьому, при зверненні із апеляційною скаргою на ухвалу суду також сплачується судовий збір, який, за твердежнням позивача, підприємство сплатити неспроможне внаслідок тяжкого фінансового стану. У даному клопотанні відповідач зазначає, що у період з 10.10.2017р. по 28.12.2017р. ДП "ВО "ПМЗ ім. О.М. Макарова" зверталось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповідними позовними заявами, однак ухвалами суду від 20.10.2017р. по справі №804/5988/17, від 27.11.2017р. по справі №804/6465/17, від 01.12.2017р. по справі №804/7111/17, від 21.12.2017р. по справі №804/7788/17 - позовні заяви ДП "ВО "ПМЗ ім. О.М. Макарова" повернуті позивачу. З огляду на викладене позивач зазначає, що систематично та неухильно звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав, однак право позивача на доступ до суду порушено.

Окрім того, до даного клопотання позивачем також додано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду в порядку ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій окрім викладених у вищенаведеному клопотанні обгрунтувань, у якості доводів поважності причин пропуску звернення до суду із даним позовом позивач також зазначив, що ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» є підприємством аерокосмічної галузі, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави в умовах глобальної економічної кризи 2016-2017 рр. не мало наміру звільнятись від сплати судового збору, а лише просило суд, для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, надати відстрочку або розстрочку сплати судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі, як це відповідає закону.

При вирішенні питання щодо поважності пропущення ДП "ВО "ПМЗ ім. О.М. Макарова" викладених у вищезазначеній заяві доводів, суд виходить з наступного.

Пунктом 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено обов'язок суду з'ясувати чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначенні статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строки звернення до суду із адміністративним позовом.

Частинами 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, у відповідності до положень ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р., орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Судом встановлено, що ДП "ВО "ПМЗ ім. О.М. Макарова" оскаржувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС №Ю35-25 від 13.06.2017р. до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарги позивача Державною фіскальною службою України прийнято рішення за №16755/6/99-99-11-02-02-25 від 01.08.2017р. (отримано підприємством - 07.08.2017р. згідно штемпеля вхідної кореспонденції), яким скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувану вимогу залишено без змін.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду дій та підтверджені належним чином.

Судом встановлено, що згідно даних Комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" та як зазначає у відповідній заяви позивач - ДП "ВО "ПМЗ і м. О.М.Макарова" у період з 17.08.2017р. по 28.12.2017р. систематично зверталось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповідними позовними заявами стосовно визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС №Ю35-25 від 13.06.2017р., однак ухвалами суду від 20.10.2017р. по справі №804/5988/17, від 27.11.2017р. по справі №804/6465/17, від 01.12.2017р. по справі №804/7111/17, від 21.12.2017р. по справі №804/7788/17 - позовні заяви ДП "ВО "ПМЗ ім. О.М. Макарова" повернуті позивачу з підстав невиконання підприємством вимог ухвал суду про залишення позовних заяв без руху та неусунення недоліків даних позовних заяв у вигляді, зокрема, надання до суду документу на підтвердження сплати судового збору за звернення до суду із адміністративним позовом.

Дані ухвали були отримані підприємством, однак в апеляційному порядку не оскаржувались.

Слід зазначити, що залишення позову без руху відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (або ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017р.) є тимчасовим заходом, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, а повернення позовної заяви є наслідком пасивної поведінки позивача, яка виражається в не усуненні встановлених судом недоліків.

Відповідно до ч.1 ст.13 Кодексу адміністративного судочинства України - учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні приписи містила й попередня редакції статті 13 Кодексу адміністративного судочинства, яка була чинною до 15.12.2017р.

Крім того, відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України та 199 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017р.), наслідком оскарження відповідних ухвал суду у справах №804/5988/17, №804/6465/17, №804/7111/17, №804/7788/17 в апеляційному порядку - можливо мало б наслідком їх скасування та направлення справ для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, незгода відповідача з судовими рішеннями у справах №804/5988/17, №804/6465/17, №804/7111/17, №804/7788/17 - не може свідчити про наявність ознак поважності причин пропуску строку звернення до суду, при повторному зверненні до адміністративного суду, оскільки вимагає від суду надання оцінки дотримання судом у даних справах процесуальних норм поза встановленим Кодексом адміністративного судочинства України порядком оскарження рішення.

Суд звертає увагу, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об'єктивно непереборними, а саме, не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

При цьому повторне посилання позивача на тяжкий фінансовий стан підприємства, та, відповідно, неможливість сплати судового збору - не можуть вважатись істотною перешкодою для звернення за захистом своїх прав безпосередньо до суду з урахуванням можливості оскарження позивачем в апеляційному порядку ухвал суду, якими позивачу запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом надання документу про сплату судового збору за відсутності об'єктивної можливості здійснення такої сплати (в тому числі й за подання апеляційної скарги).

Інших поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем у заяві не наведено.

З огляду на вищенаведене, викладені позивачем у заяві ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та щодо поновлення строку звернення до суду доводи суд визнає неповажними.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України - у разі якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Приймаючи до уваги викладене, визнання судом неповажними підстав для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, які викладені у заяві позивача, яка надійшла до суду 19.02.2018р., суд доходить до висновку про наявність підстав для повернення даного адміністративного позову згідно до вимог ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, судом враховується і рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фогарді проти Сполученого Королівства» про те, що право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням; вони дозволені тому, що право доступу до суду, в силу своєї природи, потребує регулювання з боку держави, а також і рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України», яке набуло статусу остаточного 29.01.2016р., про те, що причини поважності пропуску строку звернення до суду повинні бути досліджені судом та повинні бути обґрунтованими та вмотивованими.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та щодо поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування вимоги - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка звернулась до суду із позовною заявою, разом із оригіналом позовної заяви й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський