Справа № 569/11918/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"01" березня 2018 р. Справа № 569/11918/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "08" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції про скасування постанови , -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Рівненського міського суду Рівненської області про скасування постанови серії АР №686883 в справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., як незаконної. В обґрунтування позову зазначив, що згідно оскаржуваної постанови, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Вважає, вказану постанову серії АР № 686883 від 22.07.2017 р. незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки виніс оскаржене рішення на підставі відомих лише йому доказів, без врахування дійсних обставин справи, з порушенням його права на захист та з явним порушенням вимог закону. Він визнає, що керував авто, належне його дружині, без наявності в нього права керування, проте вчинив саму дію вимушено та з метою відігнати їхнє з дружиною авто на охоронювану автостоянку, оскільки його дружина за станом свого здоров'я не мала змоги цього зробити самостійно, про що він повідомив відповідача.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2017 р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2017 року була винесена постанова серії АР № 686883 по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_3, в якій зазначено, що 22.07.2017 року, о 11-20 год. ОСОБА_3 керував автомобілем "Hundai Getz" д.н. НОМЕР_1, в м.Рівне по вул. Грушевського, 1, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КупАП та накладено штраф в розмірі 510 грн.. ОСОБА_3 визнав правопорушення, вказуючи, що керував авто, належне його дружині, без наявності в нього права керування, проте вчинив саму дію вимушено та з метою відігнати їхнє з дружиною авто на охоронювану автостоянку, оскільки його дружина за станом свого здоров'я не мала змоги цього зробити самостійно, про що він повідомив інспектора поліції.

Не погоджуючись із спірною постановою ОСОБА_3 звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що інспектором патрульної поліції були дотримані вимоги КУпАП при розгляді адміністративної справи відносно ОСОБА_3, за порушення ч.3 ст. 126 КУпАП , повноваження не перевищив.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому, порушення ПДР і правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП, в діях позивача підтверджене доказами в порядку, передбаченому ст.251 КпАП України, оскільки, як встановлено судом, позивач, в обґрунтуванні позовних вимог не заперечив факту вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається не встановлення відповідачем даних обставин.

Таким чином, аналізуючи обставини даної справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що інспектором патрульної поліції були дотримані вимоги КУпАП при розгляді адміністративної справи відносно ОСОБА_3, за порушення ч.3 ст. 126 КУпАП, повноваження не перевищив.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "08" листопада 2017 р. без змін,

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "01" березня 2018 р.