Справа № 826/14272/17
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2018 року № 826/14272/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Скочок Т.О., суддів Кармазіна О.А., Катющенка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (позивач-1) ОСОБА_2 (позивач-2)
доМіністерства соціальної політики України в особі Департаменту соціального захисту постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи
провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 з позовом до Міністерства соціальної політики України в особі Департаменту соціального захисту постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, в якому просить:

- визнати бездіяльність Міністерства соціальної політики України протиправною щодо не розроблення та надання на затвердження до Кабінету Міністрів України нових зразків посвідчень та вкладок до них, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати Міністерство соціальної політики України розробити та надати на затвердження до Кабінету Міністрів України нові зразки та вкладки до них, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначене до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Міністерством соціальної політики України в порушення положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не розроблено та не подано на затвердження до Кабінету Міністрів України нові зразки посвідчень та вкладок до них.

У призначене судове засідання з'явились позивачі, які заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач явку свого представника не забезпечив, при цьому, від останнього через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Аналогічне клопотання також подано позивачами. З огляду на викладене, судом ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

У той же час, від представника відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що з огляду на численні звернення громадян та громадських об'єднань, діяльність яких спрямована на соціальний захист постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи громадян, стосовно запровадження нових бланків посвідчень для учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерством соціальної політики України за участі представників громадських об'єднань розроблено проект Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання організації видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї». За твердженнями представника відповідача, викладеними у письмових запереченнях проти позову, проект вказаного акта погоджено із заінтересованими центральними органами виконавчої влади, уповноваженими органами і громадськими об'єднаннями та подано до Міністерства юстиції України для проведення правової експертизи. Після вказаного проект акта буде подано на розгляд до Кабінету Міністрів України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій посвідчень серії НОМЕР_1, виданого 25.07.2008 на ім'я ОСОБА_1, та серії НОМЕР_2, виданого 24.07.2012 на ім'я ОСОБА_2, вказані посвідчення видано позивачам як «особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1)». При цьому, у вкладках до вказаних посвідчень (вкладка НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відповідно), копії яких також наявні у матеріалах справи, зроблено відмітку наступного змісту «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №1».

З метою отримання посвідчень як особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з відповідними заявами до Міністерства соціальної політики України, яке своїми листами від 25.10.2017 №451/0/78-17/293 та №452/0/78-17/293 повідомило позивачів про те, що з огляду на численні звернення громадян та громадських об'єднань, діяльність яких спрямована на соціальний захист постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи громадян, стосовно запровадження нових бланків посвідчень для учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерством соціальної політики України за участі представників громадських об'єднань розроблено проект Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання організації видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї». Вказаним проектом, зокрема, запропоновано ввести нові зразки посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, потерпілого внаслідок Чорнобильської АЕС, учасника ліквідації наслідків ядерних аварій, особи, яка постраждала від радіаційного опромінення. Після всіх погоджень проект вказаного акта буде поданий на розгляд до Уряду.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача щодо не розроблення та надання на затвердження до Кабінету Міністрів України нових зразків посвідчень та вкладок до них, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивачі звернулись до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд входить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (надалі - Закон №796-ХІІ), який створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст. 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Приписами ст. 10 Закону №796-ХІІ передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

У силу ст. 11 Закону №796-ХІІ, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу у передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу), визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

При цьому, категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій, визначено у ст. 14 Закону №796-XII.

Так, згідно зі ст. 14 Закону №796-XII, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:

- у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів;

- на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році,

а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які:

- постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

- постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Крім встановлених цією статтею категорій осіб, право на пільги та компенсації, передбачені цим Законом, мають особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями.

Громадяни, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, належать до категорії 1, або 2, або 3. Порядок визначення цих категорій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Громадяни, які захворіли на променеву хворобу або захворювання яких пов'язане з переопроміненням внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, якщо такий зв'язок встановлено медичними закладами, належать до категорій, зазначених у частині третій цієї статті.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 65 Закону №796-XII).

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом (ч. 3 ст. 65 Закону №796-XII).

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 65 Закону №796-XII).

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що приписами Закону №796-XII передбачено видачу таких посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі для категорії 1, як посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи», порядок видачі яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, п.п. 1-3 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 визначено затвердити Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі - Порядок №51).

Затвердити нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (додаються).

Дозволити тимчасово до виготовлення нових посвідчень використовувати для видачі громадянам уже виготовлені бланки посвідчень за зразками, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 №501 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (ЗП України, 1992 р., №10, ст. 245).

Міністерству праці та соціальної політики забезпечити виготовлення бланків посвідчень осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та вкладок до них.

Міністерству праці та соціальної політики, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям забезпечити своєчасну видачу посвідчень та вкладок до них.

Додатками до Порядку №51 затверджено наступні зразки посвідчень осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та вкладок до них:

- посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19___ році категорія 2

- посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 2;

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році категорія 3;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорія 3;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорія 4;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи;

- посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи;

- вкладка до посвідчення громадянина(ки), який (яка) постраждав(ла) внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1;

- вкладка до посвідчення дитини, яка визнана інвалідом, інвалідність якої пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

При цьому, у додатках до Порядку №51 не затверджено зразки посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» для категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як це передбачено наведеними вище положеннями Закону №796-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №423 затверджено Положення про Міністерство соціальної політики України (надалі - Положення №423), згідно з п. 1 якого Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, загальнообов'язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального діалогу, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім'ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім'ї, протидії торгівлі людьми, захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, зокрема забезпечення їх психологічної реабілітації, санаторно-курортного лікування, технічними та іншими засобами реабілітації, житлом, надання освітніх послуг, організації поховання, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, та учасників антитерористичної операції, у сфері промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Так, відповідно до пп.пп. 2, 40, 49, 102 п. 4 Положення №423, Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань: розробляє проекти законів та інших нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції; проводить моніторинг стану дотримання вимог законодавства щодо соціального захисту сімей та дітей, інвалідів, людей похилого віку, дітей війни, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ветеранів праці, ветеранів військової служби, жертв нацистських переслідувань та політичних репресій, учасників антитерористичної операції; організовує та координує роботу з визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; виступає в установленому порядку замовником науково-дослідних робіт з визначення стратегії соціальної політики, зокрема класифікації професій і методики розроблення професійних стандартів, зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, загальнообов'язкового державного соціального страхування та пенсійного забезпечення, соціального діалогу, соціального захисту населення, зокрема інвалідів, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ветеранів війни, а також соціальних послуг, забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.

Враховуючи вищезазначене, Мінсоцполітики уповноважене на розроблення та надання на затвердження до Кабінету Міністрів України нових зразків посвідчень та вкладок до них відповідно до Закону №796-XII, що відповідачем під час судового розгляду даної справи не заперечувалось.

Разом з тим, згідно з поданими представником відповідача письмовими запереченнями, з огляду на численні звернення громадян та громадських об'єднань, діяльність яких спрямовується на соціальний захист постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи громадян, стосовно запровадження нових бланків посвідчень для учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС Мінсоцполітики, розроблено проект постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання організації видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї», метою якого є удосконалення порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і приведення його у відповідність до норм чинного законодавства. Крім того, як зазначив представник відповідача, вказаним проектом Постанови запропоновано зокрема, ввести нові зразки посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків ядерних аварій, особи, яка постраждала від радіаційного опромінення. Опрацювання відповідного питання щодо змісту проекту вказаної постанови здійснювалось Мінсоцполітики за участю представників громадських об'єднань.

За твердженнями представника відповідача, викладеними у письмових запереченнях проти позову, проект вказаного акта погоджено із заінтересованими центральними органами виконавчої влади, уповноваженими органами і громадськими об'єднаннями та подано до Міністерства юстиції України для проведення правової експертизи. Після вказаного проект акта буде подано на розгляд до Кабінету Міністрів України.

Проте, суд зазначені вище твердження вважає необґрунтованими, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначеного відповідачем суду не надано, а також не зазначено причин неможливості їхнього подання до суду.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Міністерства соціальної політики України щодо не розроблення та надання на затвердження до Кабінету Міністрів України нових зразків посвідчень та вкладок до них відповідно до Закону №796-XII та, як наслідок, про необхідність зобов'язати Міністерство соціальної політики України розробити та надати на затвердження до Кабінету Міністрів України нові зразки посвідчень та вкладок до них, відповідно до Закону №796-XII.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП інформація відсутня, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (РНОКПП інформація відсутня, адреса: АДРЕСА_2) з позовом до Міністерства соціальної політики України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України щодо не розроблення та надання на затвердження до Кабінету Міністрів України нових зразків посвідчень та вкладок до них відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Міністерство соціальної політики України розробити та надати на затвердження до Кабінету Міністрів України нові зразки посвідчень та вкладок до них, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя Т.О. Скочок

Судді: О.А. Кармазін

В.П. Катющенко