Справа № 826/15117/17
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 лютого 2018 року № 826/15117/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві
про визнання протиправною та скасування постанови № 54941205 від 20.10.2017 року,-
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22 листопада 2017 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Печерський районний ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, відповідач), про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 54941205 від 20.10.2017 року. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року суддею Амельохіним В.В.. відкрито провадження по справі № 826/15117/17 та призначено справу до судового розгляду. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виконавче провадження № 54941205 відкрито передчасно, оскільки відповідна постанова Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про накладення штрафу оскаржується позивачем до Печерського районного суду міста Києва, а відтак, в силу приписів ст. 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення вона законної сили не набрала та повинна бути повернута стягувачу без виконання . 07.12.2017 року в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав і просив їх задовольнити. Представник Печерського районного ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, заперечень на позовну заяву до суду не надав. Натомість представником відповідача 06.12.2017 року подано до суду копію матеріалів виконавчого провадження № 54941205. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 07.12.2017 року представника відповідача, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в письмовому провадженні. Розглянувши наявні документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, - ВСТАНОВИВ: 22 серпня 2017 року Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві виніс постанову № 32 по справі про адміністративне правопорушення, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 та ч. 11 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклав штраф у розмірі 51 000,00 гривень. Строк набрання чинності вказаної постанови було визначено 31.08.2017 року. 22 серпня 2017 року Постанову № 32 по справі про адміністративне правопорушення отримав представник позивача ОСОБА_3 31 серпня позивач листом проінформував Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про оскарження Постанови № 32 від 22.08.2017 року до суду. 04 вересня 2017 року Печерським районним судом міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про скасування вказаної вище постанови про адміністративне правопорушення, яке на даний час триває. 20 жовтня 2017 року за заявою Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві відповідачем було відкрито виконавче провадження № 54941205 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві вказаного штрафу та у вказаному виконавчому провадженні було вчинено відповідні виконавчі дії. Таким чином, позивач, вважаючи вищевказану постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Суд погоджується з тим, що вказаним рішенням суб'єкта владних повноважень допустив порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення представника позивача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини суд вважає позовні вимоги обґрунтованими з огляду на таке. Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII), Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР (далі - Закон України №208/94-ВР), Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 (далі - Положення № 294), Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244 (далі - Порядок № 244) та ін.
Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону № 1403-VIII державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 1 Положення № 294 визначає, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

За приписами статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Абзац 1 ст. 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У той же час стаття 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює, що Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 3001 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Аналогічні приписи містяться і в Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244.

Так, пункт 31 Порядку № 244 постанова про накладення штрафу є виконавчим документом і підлягає виконанню в установленому законом порядку з дня набрання нею законної сили.

У разі оскарження постанови про накладення штрафу та належного повідомлення відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю про її оскарження така постанова направляється до органу державної виконавчої служби для примусового виконання після набрання законної сили відповідним рішенням суду, крім випадків скасування її судом.

Як було зазначено вище, 22.08.2017 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві прийнято постанову № 32 по справі про адміністративне правопорушення, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 51 000,00 гривень

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 оскаржив постанову № 32 від 22.08.2017 року до Печерського районного суду міста Київ в межах строків, визначених ст. 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто в силу приписів даної статті така постанова не набрала законної сили.

В матеріалах справи міститься копія опису вкладення до цінного листа від 01.09.2017 року, який був направлений на адресу Державної архітектурно-будівельної інспекції з повідомленням про оскарження постанови та копією позовної заяви.

При цьому, з наданих до суду матеріалів виконавчого провадження № 54941205, судом встановлено, що Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві 18.10.2017 року подано до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву про примусове виконання постанови № 32 від 22.08.2017 року.

Доказів повідомлення Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Державну виконавчу службу про оскарження ОСОБА_1 постанови № 32 від 22.08.2017 року матеріали виконавчого провадження не містять, так само як матеріали вказаної справи, крім роздруківки з сайту Укрпошти, не містять доказу отримання Департаментом повідомлення про оскарження вказаної постанови.

У той же час, судом з матеріалів виконавчого провадження встановлено, що представником ОСОБА_1 16.11.2017 року подано Печерський районний ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву, якою повідомив останнього про оскарження ним постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 22.08.2017 року № 32 до Печерського районного суду м. Києва, та у зв'язку з тим, що зазначена постанова не набрала законної сили, просив повернути виконавчий документ стягувачеві.

17.11.2017 року державним виконавцем Печерського районного ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надіслано на адресу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві вимогу № 14339/9, якою просив повідомити останнього чи набрала законної сили, станом на 20.10.2017 року постанова від 22.08.2017 року № 32 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту суму в розмірі 102 000, 00 грн.

Матеріали виконавчого провадження № 54941205, відповіді на вказану вимогу не містять. Відповіді на вказану вимогу не було надано і до суду під час розгляду вказаної справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

При цьому, судом, зокрема, з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що станом на час розгляду справи, Печерським районним судом м. Києва від 28.01.2018 року в адміністративній справі 757/50642/17-а прийнято рішення, а саме ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про скасування вказаної вище постанови про адміністративне правопорушення без розгляду за клопотання представника позивача від 23.01.2018 року.

Враховуючи викладені вище обставини справи, суд зазначає, що станом на час прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження № 54941205 від 20.10.2017 року, постанова Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 22.08.2017 року № 32 не набрала законної сили, втім з урахуванням ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2018 року в адміністративній справі 757/50642/17-а про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Водночас, суд зазначає, що під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідач, за відсутності повідомлення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, не був та не міг бути обізнаний про не набрання постановою від 22.08.2017 року № 32 законної сили.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін