Справа № 153/842/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 153/842/17

Головуючий у 1-й інстанції: Любинецька-Онілова А.Г.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

26 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2017 року (суддя доповідач Любинецька-Онілова А.Г.) у справі №153/842/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визнання рішення протиправним та його скасування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області з позовом до Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визнання рішення протиправним та його скасування.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2017 року позовні вимоги залишено без розгляду на підставі ст.100 КАС України (що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення).

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом першої інстанції, 28.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення №141 12 позачергової сесії 7 скликання Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області від 15.12.2016 «Про обрання секретаря Гальжбіївської сільської ради».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що 25 жовтня 2015 року відбулися чергові місцеві вибори сільського голови та депутатів до Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. На цих виборах ОСОБА_2 було обрано депутатом до Гальжбіївської сільської ради. 30.11.2016 на 10 сесії Гальжбіївської сільської ради було розглянуто заяву ОСОБА_2 про складання повноважень сільського голови за власним бажанням.

У позові позивач вказує на те, що 15.12.2016 він не був головуючим та не приймав участі в роботі будь-якої сесії та не підписував жодного рішення від імені ради. Про те, що він був головуючим на сесії сільської ради, позивач дізнався лише 28.06.2017 року. Також позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції подано заяву про збільшення позовних вимог, та скасування аналогічного рішення позачергової сесії 7 скликання Гальжбіївської сільської ради №141 12. Крім цього, представник позивача подав заяву про поновлення строку на оскарження вказаного рішення сільської ради, посилаючись на те, що позивачу стало відомо про вказане рішення після 22.06.2017 року.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, встановленого КАС України. Зокрема, судом, в ході судового розгляду досліджено надану відповідачем копію протоколу 12 позачергової сесії 7 скликання від 15.12.2016 року та встановлено, що на цій сесії був присутній ОСОБА_2, який є депутатом, про що свідчать його пояснення під час розгляду справи та результати поіменного голосування, які містяться у протоколі засідання. Головуючим 2-го пленарного засідання був обраний ОСОБА_2, і ця обставина підтверджена показаннями свідка ОСОБА_3 Свідок ОСОБА_4 повідомив, що позивач був присутнім на сесії 15.12.2016, на якій прийнято оскаржуване рішення №141.

Таким чином, доводи позивача та його представника про відсутність ОСОБА_2 на сесії 15.12.2016 року не знайшли свого підтвердження та спростовані дослідженими в суді першої інстанції доказами. Викладене, на думку суду, дає підстави вважати, що позивач знав про існування рішення №141 12 позачергової сесії 7 скликання Гальжбіївської сільської ради «Про обрання секретаря Гальжбіївської сільської ради», оскільки був присутній на засіданнях сесії, а отже, мав можливість подати позов у встановлений ст.99 КАС України строк.

При цьому, суд першої інстанції вважає, що доводи представника позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду не підтверджені жодним доказом. А та обставина, що позивач не підписав оскаржуване рішення та другий його примірник, не дає підстав вважати, що позивач як депутат сільської ради не знав (або не міг дізнатися) про оскаржуване рішення.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції про пропуск строку звернення до суду з даним позовом, позивач звернувся до Вінницького апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в яків просить скасувати ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2017 року.

Зокрема, в апеляційній скарзі позивач вказує на неповне з"ясування судом першої інстанції всіх обставин справи. Висновок про пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, апелянт вважає помилковим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки про оскаржуване рішення Гальжбіївської сільської ради «Про обрання секретаря Гальжбіївської сільської ради» від 15.12.2016 року, позивач дізнався після 22.06.2017 року.

За приписами п.3 ч.1 ст.311 АС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Апелянт зазначає, що про оскаржуване рішення Гальжбіївської сільської ради «Про обрання секретаря Гальжбіївської сільської ради» від 15.12.2016 року, дізнався після 22.06.2017 року, у зв'язку з чим звернувся до суду про скасування зазначеного рішення в судовому порядку 28.07.2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України (в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи), доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи (частина 2 статті 69 Кодексу, в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи).

Згідно з положеннями частини 1 статті 71 КАС України (в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач знав про існування рішення від 15.12.2016 року №141 12 позачергової сесії 7 скликання Гальжбіївської сільської ради «Про обрання секретаря Гальжбіївської сільської ради», оскільки був присутній на засіданні сесії як депутат. Вказане підтверджується протоколом 12 позачергової сесії 7 скликання від 15.12.2016 року та поясненнями свідків.

Таким чином, позивач вважаючи, що його право є порушеним мав можливість звернутись до суду з даним адміністративним позовом в межах строку передбаченого ч. 3 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи), проте не користався своїм правом.

Доводи апелянта, що він не підписував оскаржуване рішення та другий його примірник, не дає підстав вважати, що ОСОБА_2 як депутат сільської ради не знав (або не міг дізнатися) про оскаржуване рішення.

Колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду, з якої вбачається, що "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Також Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено саме з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства своєчасно виконувати ними процесуальні дії, передбачені КАС України.

Відповідно до ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи) адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи) встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КАС України (в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи), позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Суд зазначає, що правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

За правилами КАС України перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом передбачений ч. 3 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи).

Крім того, суд бере до уваги те, що позивачем не наведено жодної поважної причини пропуску строку звернення до суду, які є об'єктивно непереборними обставинами, і які пов'язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду в межах строку, визначеного ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи).

Зважаючи на вищевказане, а також приймаючи до уваги наведену практику Європейського Суду з прав людини, суд апеляційної інстанції вважає, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом, як поважна причина пропуску процесуального строку.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.