Справа № 826/15759/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2018 року № 826/15759/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнський промисловий союз» про накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (надалі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнський промисловий союз» про накладення арешту та просить суд накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнський промисловий союз», що знаходяться у банках, а також на кошти та інші цінності на рахунках, які будуть відкриті платником податків в подальшому в межах суми податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 351496,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у сумі 351493,11 грн. Даний податковий борг виник починаючи з 30.11.2014 за рахунок несплати узгоджених грошових зобов'язань, які нараховані згідно податкової декларації з плати за землю на 2014 рік від 19.02.2014 № по строку сплати:

-30.11.2014 на суму 117164,37 грн.;

-30.12.2014 на суму 117164,37 грн.;

-30.01.2015 на суму 117164,37 грн.

Також, позивач зазначає, що здійснив ряд заходів з метою встановлення наявності майна, за результатами яких описане майно у податкову заставу не може бути джерелом погашення податкового боргу, оскільки знаходиться в іпотеці, а на наявні зареєстровані за відповідачем транспортні засоби накладено арешт органу Державної виконавчої служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

Відповідач у визначений судом строк відзив на позовну заяву не надав, заява про визнання позову також суду не надходила. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнський промисловий союз» не перебуває в процесі припинення, адреса місцезнаходження юридичної особи відповідає адресі, на яку судом направлялась кореспонденція.

У судове засідання представник позивача не з'явився, будучи належним чином повідомлений, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи.

Так, на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, встановив наступне.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ «Всеукраїнський промисловий союз» є юридичною особою та здійснює господарську діяльність. На обліку Державної податкової інспекції у м. Херсоні відповідач знаходиться від 16.01.2014.

За результатами здійснення фінансово-господарської діяльності за відповідачем станом на 23.11.2017 обліковується податковий борг на загальну суму 351496,11 грн., а саме податковий борг з орендної плати з юридичних осіб. Даний борг виник починаючи з 30.11.2014 за рахунок несплати узгоджених грошових зобов'язань, які нараховані згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2014 рік від 19.02.2014 № по строку сплати: 30.11.2014 на суму 117164,37 грн.; 30.12.2014 на суму 117164,37 грн.; 30.01.2015 на суму 117164,37 грн.

До боржника Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області застосовувалися заходи стягнення визначені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України).

Відповідно до положень ст. 89 розділу II ПК України податковим органом прийнято рішення № 634 від 04.11.2014 про опис майна у податкову заставу.

Внаслідок проведених дій, позивачем виявлено, що у боржника ТОВ «Всеукраїнський промисловий союз» наявне майно у власності, що підтверджується довідками з ДРРПНМ 16.12.2014 за № 31034420, ВРЕР ДАІ м. Херсон УМВС України в Херсонській області від 26.01.2015. Також, позивачем складено акт опису майна від 17.12.2014 № 201/21-03-25-01-11 та введено в податкову заставу ДРРПНМ від 02.03.2015 № 34376634.

Згідно з відомостями довідки з ДРРПНМ від 16.12.2014 за № 31034420 описане в податкову заставу майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, оскільки знаходиться в іпотеці. Наявні зареєстровані за відповідачем транспортні засоби не можуть бути джерелом погашення боргу так як на них накладено арешт органу Державної виконавчої служби. (витяг ДРОРМ від 28.12.2015 № 48698074.

Відповідно до бази даних Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області по підприємству ТОВ «Всеукраїнський промисловий союз» в банківських установах наявні відкриті розрахункові рахунки: «АБ «Кліринговий Дім» (рахунки № (євро), № (долар США), № (українська гривня), № , АТ «Брокбізнесбанк» № 8000.

З огляду на відсутність майна у відповідача, яке можливо було б реалізувати з метою погашення податкового боргу, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законами.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Дані види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 Податкового кодексу України. Дані норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 названого Кодексу, саме і визначені підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження.

Такими підставами є:

1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг;

2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу;

3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України (сформульованого як вичерпний), не може розглядатися як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Вищевикладене пояснюється тим, що норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов'язковою до виконання, зміст її є самостійним, чітким і зрозумілим.

Ці норми та пункт 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одне одного, оскільки регулюють різні правовідносини. Так, норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість, підпункт 20.1.33 пункту 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме: питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Визначений у підпункті 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України механізм розкривається і через затверджену постановою Національного Банку України від 21 січня 2004 року №22 Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Відповідно до пунктів 10.1, 10.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду.

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку (ах).

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача податкової заборгованості, а ним не було надано суду аргументованих заперечень на позовні вимоги, чи доказів оскарження наявного податкового боргу, суд приходить до висновку про правомірність останніх.

На підтвердження обгрунтованості застосування судом накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться у банках, а також на кошти та інші цінності на рахунках, які будуть відкриті платником податків в подальшому в межах суми податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 351496,11 грн. надано: розрахунок винекнення податкового боргу ТОВ «Всеукраїнський промисловий союз» (а.с. 8), роздруківку-витяг ідентифікаційних даних Товариства (а. с 9-10), докази надсилання податкової вимоги (а. с. 11), рішення про опис майна у податкову заставу (а. с 12), відомості розшуку майна (а. с. 13-22), акт опису майна (а. с. 23), витяги з податкової декларації (а. с. 24-27).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 77-78, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області задовольнити повністю.

Накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнський промисловий союз» (, вул. Кіквідзе, 13, м. Київ, 01103), що знаходяться у банках, а також на кошти та інші цінності на рахунках, які будуть відкриті платником податків у подальшому в межах суми податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 351496,11 грн. (триста п'ятдесят одна тисяча чотириста дев'яносто шість гривень одинадцять копійок).

Рішення набирає законної сили згідно положень ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко