Справа № 514/1489/17
Суддя: Тончева Н. М.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тарутинський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________
Справа № 514/1489/17
Провадження по справі № 2а/514/3/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді - Тончевої Н.М.,

при секретарі - Образенко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області про визнання дій відповідача неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з адмінстративним позовом до Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області та просила визнати дії відповідача неправомірними, скасувати рішення Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 27.04.2017року № 261/4-У11, зобов'язати відповідача надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 0091 га., що розташована за адресою АДРЕСА_1 для ведення індивідуального садівництва, посилаючись на те, що 19.02.1995року вона уклала шлюб з ОСОБА_3. Так, знаходячись в шлюбі, вони придбали 05.02.1998року будинок за адресою АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці , площа якої приблизно складала 0,20га.

Крім того, 23 листопада 1998року рішенням третьої сесії Тарутинської селищної ради народних депутатів було передано її чоловіку ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1), а саме присадибна ділянка площею 0,15га та для ведення особистого підсобного господарства 0,05га. Таким чином, її чоловіку було передано у власність 0,20 га. та 28 грудня 1998року було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 на земельну ділянку загальною площею 0,18 га , з яких 0, 15 га присадибна ділянка та 0,03 га для ведення особистого підсобного господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 помер.

При замірах які проводилися для виготовлення технічної документації для присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, що належала померлому було встановлено, що площа земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1) становить 0,1891га , тобто більша ніж зазначено в Державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 приблизно на 0, 0091га .

Позивачка зазначила, що хоча ця земельна ділянка розміром 0, 0091га не охоплена Державним актом, що належав її чоловіку , але її чоловік та вона добросовісно, відкрито та безперервно користувалися на протязі 18 років. Претензій з боку сусідів та місцевої влади до них не було.

Так, враховуючи зазначені обставини, 25.05.2017року вона звернулась до Тарутинської селищної ради з заявою про надання їй в приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,015 га для ведення садівництва, яка розташована по АДРЕСА_1 та є невід'ємною частиною земельної ділянки, що належить їй після смерті чоловіка згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом .

22 червня 2017року позивач отримала лист Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області про те, що на підставі рішення Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 27.04.2017року № 264/4-У11, ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0091га, що розташована за адресою АДРЕСА_2

Тож, позивачка зазначила, що на одну і ту ж земельну ділянку є два рішення Тарутинської селищної ради, а саме: від 23 листопада 1998року, яким її чоловіку ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,20 га та від 27.04.2017року № 264/4-У11 яким ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0091га, що розташована за адресою АДРЕСА_2

Вважає, що рішення Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 27.04.2017року № 264/4-У11, яким ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0091га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 не має юридичної сили і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та зазначила, що вона добросовістно, відкрито користується земельною ділянкою більше 15 років та по цих підставах звернулась до Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області з заявою про передачу їй у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,015га, натомість в порушення приписів ст. 119 Земельного Кодексу України їй відмовлено. Тож, вважає, що дії Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області неправомірні, безпідставні, суперечать чинному законодавству та порушують її конституційні права.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є сусідами ОСОБА_2, підтвердили в судовому засіданні, що дійсно ОСОБА_2 добросовісно, відкрито і безперервно користується вищезазначеною земельною ділянкою, що розташована в АДРЕСА_1 з 1998 року по даний час. Земельна ділянка використовується під садівництво та має огорожу.

Представник Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області за дорученням Кисса В.І. заперечував проти задоволення позову зазначивши, що постійною комісією з регулювання земельних відносин Тарутинської селищної ради було розглянуто питання ОСОБА_2 та вирішено відмовити останній у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою , щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 0,015га для ведення індивідуального садівництва за адресою АДРЕСА_1, оскільки раніше вже було прийнято рішення щодо надання ОСОБА_4 дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення цієї ж земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 0,0091га для ведення індивідуального садівництва за адресою АДРЕСА_2.

В судовому засіданні землевпорядник Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області Пєнков В.В., який був залучений до участі в справі у якості спеціаліста, пояснив, що дійсно при виготовленні землевпорядної документації для присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, що належала за життя ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі Державного акту на право приватної власності, виявилось, що площа земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1) становить 0,1891га , тобто більша ніж зазначено в Державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 приблизно на 0, 0091га. Так, громадянка ОСОБА_4 подала заяву про відведення їй земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,0091га для ведення індивідуального садівництва за адресою АДРЕСА_2. Тож, рішенням Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 27.04.2017року клопотання було задоволено та надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою.

Зазначив, що заява ОСОБА_2, яка була подана вже після того, як надано дозвіл на виготовлення землевпорядної документації ОСОБА_4, розглядалась тільки на засіданні постійної комісії з регулювання земельних відносин Тарутинської селищної ради.

Зазначив, що згідно до вимог ст. 118 ЗК України відповідний орган місцевого самоврядування повинен був розглянути клопотання у місячний строк і дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу могло бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тож, з огляду на зазначене зробив висновок, що клопотання ОСОБА_2 відповідно до вимог діючого законодавства Тарутинською селищною радою не розглядалось.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, спеціаліста, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що:

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 01.04.2010 року № 1-6/2010 положення ч.1 ст. 143 Конституції України згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування « вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції, слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень ; положення п.1 ч.1 ст.17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) , дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів , на які поширюється юрисдикція адміністративних судів , належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження сільської, селищної, міської ради у галузі земельних відносин передбачені, зокрема, статтями 12, 122 ЗК України.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; д) організація землеустрою.

Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень.

Цієї статтею також визначено підстави безоплатного набуття у власність громадянами права на землю, зокрема, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі : - приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; - одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого садівництва, у межах норм безоплатної приватизації, подає заяву (клопотання) до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частин 6, 7, 8 ст.118 та ч.2 ст. 123 ЗК України, у клопотанні про одержання земельної ділянки зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні та інші матеріали. Відповідний орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Земельний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2002 року і не має зворотної дії в часі, тобто норма ст. 119 ЗК України щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю може застосуватись лише з 01 січня 2017 року.

Аналіз ст. 119 ЗК України дає підстави для висновку, що не передбачено жодних переваг для осіб, зазначених у ч. 1 цієї статті, оскільки навіть дотримання всіх умов набувальної давності не приводить до виникнення права власності на землю та фактично відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність або в користування (статті 118, 123 ЗК). Ця норма надає лише право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов'язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів.

Статтею 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено наступне: Постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії обираються радою на строк її повноважень у складі голови і членів комісії. Всі інші питання структури комісії вирішуються відповідною комісією. За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Рекомендацiї постiйних комiсiй пiдлягають обов'язковому розгляду органами, пiдприємствами, установами, органiзацiями, посадовими особами, яким вони адресованi. Про результати розгляду i вжитi заходи повинно бути повiдомлено комiсiям у встановлений ними строк.

Питання регулювання земельних відносин, відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради та рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень відповідно до ст.59 вказаного Закону.

Відповідно до ч.5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Судом встановлено, що 25.05.2017року позивач ОСОБА_2 звернулась з заявою до голови Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області про надання їй на підставі ст. ст.35, 119, 121 Земельного Кодексу України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,015 гектара , та яка в свою чергу розташована по АДРЕСА_1( а.с.13). Звернула увагу на те, що вищезазначеною ділянкою добросовісно, відкрито і безперервно користується з 1996 року по даний час і використовує її під садівництво.

Згідно протоколу постійної комісії з регулювання земельних відносин № 37 щодо розгляду заяв громадян по земельним відносинам комісією було розглянуто питання № 10 про розгляд заяви ОСОБА_2 та зроблено висновок про те, що необхідно відмовити останній у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою оскільки на момент подання заяви ОСОБА_2 до селищної ради від 25.05.20176 року щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення індивідуального садівництва за адресою АДРЕСА_1 - раніше вже було прийнято рішення від 27.04.2017року та надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення індивідуального садівництва за адресою АДРЕСА_2.

Так, згідно листа Тарутинської селищної ради від 19.07.2017року за вихідним № 586 ОСОБА_2 повідомлено про те, що: « дійсно, згідно Державного акту на право приватної власності серії НОМЕР_3 , виданого Тарутинською селищною радою від 28.12.1998року , земельна ділянка , що розташована за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,18 га , в тому числі : 0,15 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд та 0,03 га для ведення особистого підсобного господарства була передана у приватну власність ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до геодезичних вимірювань , загальна площа земельної ділянки , що розташована за адресою АДРЕСА_1 фактично на місцевості складає 0,1891га, тобто більше за вказану у вищезазначеному акті на 0,0091га.

Рішенням сесії Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 27.04.2017року № 261/4-У11, надано дозвіл громадянці ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0091га , що розташована за адресою : АДРЕСА_2 для ведення індивідуального садівництва.

На момент подання заяви до селищної ради від 25.05.2017 року ОСОБА_2 , відомості про земельну ділянку , що розташована за адресою АДРЕСА_1 в Державному земельному кадастрі відсутні , тому селищна рада прийняла вищезазначене рішення».

Суд звертає увагу на особливу важливість принципу «належного урядування», який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», п. 120, «Онер'їлдіз проти Туреччини», п. 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі», п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії», п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини», п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).

Порядок, за яким діє відповідач - суб'єкт владних повноважень, повинен відповідати вимогам законності, а також чіткості та передбачуваності.

Аналіз зазначених норм права та встановлені обставини дають суду підстави для висновку, що рішення Тарутинською селищною радою Тарутинського району Одеської області про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,015 га в АДРЕСА_1 було прийнято з порушенням вимог ст.118 Земельного кодексу України: а саме, подана ОСОБА_2 заява про виділення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва за адресою АДРЕСА_1 не була розглянута відповідачем у спосіб та порядок передбачений чинним законодавством та не приймалося рішення про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність із зазначенням мотивів передбачених ст.118 ЗК України для такої відмови.

Тож, суд , при цьому, з метою захисту прав позивача, вважає, що слід зобов'язати Тарутинську селищну раду Тарутинського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність .

Разом із цим суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позовні вимоги позивача про скасування рішення Тарутинської селищної ради від 27.04.2017року № 261/4-У11 та про зобов'язання Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки орієнтовною площею 0, 0091га за адресою АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки питання про відведення земельних ділянок відносяться до виключної компетенції селищної ради та не відноситься до компетенції суду.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 3, 9,77, 139, 243, 245, 250, 251, 295 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області про визнання дій відповідача неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Тарутинську селищну раду Тарутинського району Одеської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.05.2017року року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення передачі земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва за адресою : АДРЕСА_1 відповідно до вимог ст. 118 Земельного Кодексу України.

Стягнути з Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області на користь ОСОБА_2, , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1, суму судового збору у розмірі 640 ( шістсот сорок ) гривень.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана на протязі 30 днів з дня його проголошення. А якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини. зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде виготовлено

Суддя: Н.М. Тончева