Справа № 826/16005/17
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/146
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 лютого 2018 року 12:39 № 826/16005/17

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

До Головного управління ДФС у м. Києві

Про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

№ 46102-1305

Суддя О.В.Головань

Секретар Б.О.Литвин

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3 - п/к (дов. від 02.03.17 р.)

Від відповідача: Негер І.М. - п/к (дов. від 22.12.17 р.)

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 10.05.17 р. № 46102-1305.

В судовому засіданні 19.02.18 р. оголошено резолютивну частину рішення про задоволення позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (податковий номер платника податків НОМЕР_1) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 04.11.04 р., перебуває на обліку у ДПІ у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві та з 01.07.12 р., є платником єдиного податку, ІІІ групи (свідоцтво платника єдиного податку НОМЕР_2).

ОСОБА_1, як фізична особа - підприємець здійснює такі види діяльності: код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; код КВЕД 77.21 Прокат товарів для спорту та відпочинку; код КВЕД 82.19 Фотокопіювання, підготування документів та інша спеціалізована допоміжна офісна діяльність; код КВЕД 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг; код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); код КВЕД 70.21 Діяльність у сфері зв'язків із громадськістю; код КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; код КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

31.05.13 р. позивачем були придбані нежитлові, вбудовані в будівлю приміщення (напівпідвал та підвал) по вул. Басейна, 12 (154,8 кв. м. і 79,1 кв. м.) та Еспланадна, 2 (68,2 кв.м.) у м. Києві. Вказані приміщення структурно об'єднані в одне приміщення, але мають 2 рівні - напівпідвал та підвал. Позивач є власником вказаних нежитлових приміщень, які використовуються ним для господарської діяльності.

На підтвердження цього надано копію наказу від 31.05.13р. №5, виданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, згідно якого у зв'язку з придбанням ним нежитлового, вбудованого в будівлю, напівпідвального приміщення за адресою: місто Київ, вулиця Басейна 12/Еспланадна, 2, наказано створити у вказаному приміщенні спортивно-розважальний заклад "FreeGen", а також копію свідоцтва на знак для товарів і послуг №201683, зареєстрованим у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 27.07.15р., згідно з яким зображення знака з написом "FreeGen", зокрема, належить ОСОБА_1.

09.11.17 р. позивачем отримано податкове повідомлення - рішення № 46102-1305 від 10.05.17 р. про нарахування земельного податку з фізичних осіб на суму 105 361,97 грн. за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року.

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - вважає податкове повідомлення рішення від 10.05.17р. №46102-1305 протиправними та просить суд скасувати з наступних підстав.

Позивач зазначає, що земельні ділянки, за які контролюючим органом нараховано земельний податок, використовуються для провадження господарської діяльності, а тому позивач як платник єдиного податку звільняється від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності, зокрема, із земельного податку.

Відповідач - Головне управління ДФС у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив з наступних підстав.

Відповідач зазначив, що правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов'язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб'єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і систем оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності. Тобто, з набуттям ознак (якості) суб'єкта господарювання, фізична особа, яка набула вказаних ознак, не перестає бути власником чи користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов'язку сплати земельного податку.

Також відповідач зазначив, що власник нежитлового приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом пп. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до пп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У ст. 126 Земельного кодексу України зазначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

П. 286.5 ст. 286 цього Кодексу встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному ст. 58 цього Кодексу.

Крім того, п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України визначає, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з п. 291.2 ст. 291 цього Кодексу спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

У п. 269.2 ст. 269 Податкового кодексу України передбачено, що особливості справляння земельного податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Згідно пп. 4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності із земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

У значенні наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє суб'єкта господарювання від виконання податкових зобов'язань зі сплати податків, встановлених у п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

Позивачем надано достатньо доказів використання ним належних йому об'єктів нерухомого майна, розташованих на відповідній земельній ділянці, для провадження господарської діяльності, тоді як відповідачем, у свою чергу, не надано пояснень, чому він дійшов висновку про непідтвердження вказаних обставин.

Використання позивачем в своїй господарській діяльності відповідних нежитлових приміщень вже було предметом дослідження в межах адміністративних справ №826/15551/15, № 826/11281/16 за попередні роки.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.16р. №826/15551/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.16р., позов ОСОБА_1 задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів і зборів у м. Києві від 19.06.14 р. №1528-15, яким було визначене останньому суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.17 р. №826/11281/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.17 р., позов ОСОБА_1 задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.11.15 р. №9447-17, яким було визначене останньому суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб.

В зазначених постановах було встановлено, що ОСОБА_1 використовувалось у процесі своєї господарської діяльності належне йому на праві приватної власності нежитлове приміщення, розташоване на відповідній земельній ділянці за адресою: місто Київ, вулиця Басейна 12/ Еспланадна, 2, а тому останній звільняється від сплати земельного податку на підставі положень пп. 4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про відповідність оскаржуваного рішення вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема, щодо обґрунтованості, що є підставою для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 10.05.17 р. №46102-1305.

3. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1053, 62 грн.

4. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 01.03.18 р.