Справа № 826/7424/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

27 лютого 2018 року

справа №826/7424/13-а

адміністративне провадження №К/9901/902/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.

за участю представників:

від позивача - Білик Д.А. за дов. від 05.10.2017 р.,

від відповідача - Перепелюка О.В. за дов. від 14.12.2017 р. № 75,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія - Пак» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року у складі колегії суддів Троян Н.М., Костюк Л.О., Золотоверх І.А. у справі № 826/7424/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія - Пак» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 06 березня 2013 року №,

У С Т А Н О В И В :

20 травня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Асканія - Пак» (далі - Товариство, позивач у справі, платник податків) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва Державної податкової служби (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 06 березня 2013 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2012 року у розмірі 77343 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 19 336 грн., з мотивів протиправності його прийняття.

02 серпня 2013 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва позов товариства задовольнив повністю, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення від 06.03.2013р. №, з мотивів правомірності формування Товариством податкового кредиту з податку на додану вартість за жовтень та листопад 2012 року, підтвердженою долученими до матеріалів справи первинними документами, а також наявністю обставин, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з придбання цукру, доводять його придбання контрагентом Товариства, і не потребують доказування, оскільки встановлені постановою Чернігівського окружного адміністративного суду міста Києва від 03.01.2013 року по справі №2а/2570/3961/2012, якою визнано неправомірними дії Державної податкової інспекції у м. Чернігові Державної податкової служби по зменшенню ОСОБА_3 (контрагенту позивача) податкового зобов'язання з податку на додану вартість за серпень 2012 року.

03 грудня 2013 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду постанову Окружного адміністративного суду від 02 серпня 2013 року скасовано, у задоволені адміністративного позову Товариству відмовлено з огляду на відсутність первинних документів. які надають право на формування податкового кредиту та доводять реальність здійснення господарських операцій, за результатами здійснення яких такий кредит сформований.

У постанові суд зазначив, що у суді апеляційної інстанції представник позивача не зміг пояснити відповідність первинних документів, складених за участю Товариства вимогам Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в України» і Положенню про документальне забезпечення у бухгалтерському обліку».

Крім того, суд апеляційної інстанції спростував висновки суду першої інстанції основані на наявності обставин, які не потребують доказування з огляду на те, що предметом судового розгляду були господарські правовідносини фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та його контрагентів, серед яких позивач не значиться.

26 грудня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Асканія - Пак» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме неправильне тлумачення положень пункту 201.10 статті 201, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Правова підстава застосування штрафу спірним податковим повідомленням - рішенням не наведена.

Касаційною скаргою Товариство наводить доводи на спростування висновків суду апеляційної інстанції, які полягають у безпідставному посиланні на відсутність у позивача товарно-транспортних накладних та подорожніх листів, які не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Не мають відношення до спору на думку товариства, також недоліки в документах щодо подальшого продажу ним товару, неприйнятними є висновки податкового органу щодо нікчемності правочину укладеного з Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, погоджені судом апеляційної інстанції.

Відзив на касаційну скаргу від відповідача до Верховного Суду не надійшов, що не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім оргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що на підставі акту перевірки податкового органу від 22 лютого 2013 року № 803/1530/37788371 прийнято податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2013 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 77 343 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 19 336 грн. Правовою підставою зменшення суми бюджетного відшкодування податковим повідомленням рішенням наведені норми пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України. Правові підстави застосування штрафних (фінансових) санкцій податковим повідомленням - рішенням не зазначені.

Суди попередніх інстанцій також встановили, що між позивачем і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір поставки цукру № 14.11/01 від 13 жовтня 2012 року.

Оцінка виконання цього договору між сторонами судом першої та апеляційної інстанції є різною.

В основу прийняття податкового повідомлення-рішення, податковим органом, погоджену судом апеляційної інстанції покладено те, що правочини між позивачем і фізичною особою-підприємцем здійснені без мети настання реальних наслідків.

Судом першої інстанції, на підтвердження здійснення господарських операцій між сторонами даного договору, прийняті надані позивачем податкові накладні, виписки з рахунків, товарно-транспортні накладні, товарні накладні та специфікації.

Податкове правопорушення, за позицією податкового органу полягає у завищенні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у листопаді 2012 року, внаслідок формування податкового кредиту за результатами здійснення господарських операцій з придбання цукру.

Щодо оцінки доказів на підтвердження податкового правопорушення.

Основним доказом є акт перевірки податкового органу від 22 лютого 2013 року. У цьому акті позапланової виїзної перевірки Товариства (позивача у справі) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних податкових періодів за листопад 2012 року за цитовані положення статей 92, 234, 202, 203, 215, частини 1 статті 216, статті 228 Цивільного кодексу України, після викладення наведених норм податковим органом зроблений висновок, що в ході перевірки не підтверджується наявність поставок товарів (послуг), що свідчить про те, що правочини між Фізичною - особою ОСОБА_3 та підприємствами покупцями та постачальниками здійснені без мети настання реальних наслідків. Отже, зазначені правочини відповідно до частин першої та другої статті 215, часини п'ятої статті 203 Цивільного кодексу України є нікчемним, і в силу статті 216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язанні з їх недійсністю (том 1 а.с. 13, сторінка 7 акту перевірки).

Актом перевірки, після наведення положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2, п.2.1, п.2.4, п. 2.15 та п. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Міністерством фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704), зазначено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 декларує значний обсяг господарських операцій, при цьому в господарській діяльності не використовувались власні або орендовані основні фонди. Складські приміщення, власні транспортні засоби, наймані працівники.

Після викладення наведеного податковий орган зробив висновок про безпідставно сформовані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 податкові зобов'язання на реалізацію товару протягом жовтня та листопада 2012 року, яке не може розглядатись в якості належного підтвердження податкових зобов'язань, оскільки податкові накладні не мають статусу юридично значимих (том 1, а. с. 14, сторінка 8 акту перевірки).

Далі в акті перевірки податковий орган знову цитує раніше цитовані положення Цивільного кодексу України, пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, статтю 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 3, 42 Господарського Кодексу України, статті 626, 629, 650, 655, 658, 662 Цивільного кодексу України та робить висновок про те, що вбачаються нікчемні правочини між Товариством (позивачем у справі) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 на суму 74908, 34 грн. (том 1 а. с. 16, сторінка 10 акту перевірки). Виключно з огляду на ці доводи податковий орган робить висновок про те, що Товариством порушенні положення пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування по податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року в розмірі 74908 грн. 34 коп., при цьому зазначає про зменшення суми податкового кредиту за листопад 2012 року в розмірі 77343 грн.

Нормативне регулювання порядку відображення результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб (резидентів і нерезидентів) та їх відокремлених підрозділів на момент проведення перевірки, результати дослідження якої є предметом оцінки у межах спірних відносин, відповідно до норм статей 77, 78, 86 розділу 2 Податкового кодексу України, визначалось Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року (Зареєстровано в Міністерстві України 12 січня 2011 року за №34/18772), який є нормативно - правовим актом, підлягав застосуванню судами першої та апеляційної інстанції на час вирішення спору за положеннями принципу законності, статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15 грудня 2017 року), які підлягають застосуванню як Джерела права, що застосовується судом відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (діючого з 15 грудня 2017 року), (далі Порядок).

За положеннями пункту 3 Порядку, у разі встановлення під час документальної перевірки порушень складається акт, який є службовим документом, підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог зокрема податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що факти виявлених порушень викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства в описовій частині акта документальної перевірки відповідно до пункту 5.2 Порядку викладається зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначаються первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку.

В порушення наведених вимог актом перевірки не зазначено жодного первинного документа, на підставі якого Товариством, як платником податків сформований податковий кредит. Не зазначено в чому саме полягало порушення порядку формування позивачем податкового кредиту, внаслідок чого акт перевірки є недопустимим доказом, в розумінні частини другої статті 74 КАС України, за якою обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що Товариством надані первинні документи на підтвердження дев'яти операцій з отримання цукру від фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, за результатами яких сформований податковий кредит, підтверджено отримання товару та подальший його продаж, врахована доведеність факту придбання підприємцем цього товару, яка підтверджена постановою суду в іншій адміністративній справі. Судом першої інстанції дослідженні всі первинні документи, інформаційний зміст та навантаження яких безпосередньо пов'язані з підтвердженням здійснення Товариством та його контрагентом всіх складових господарських операцій, за наслідками яких складені податкові накладні та сформований податковий кредит.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права в частині оцінки операцій пов'язаних із формуванням Товариством податкового кредиту листопада 2012 року і, як наслідок цього, безпідставне зменшення бюджетного відшкодування за цей звітний податковий період. Одночасно судом апеляційної інстанції порушенні норми процесуального права стосовно оцінки доказів, неврахування доведеності обставин справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, внаслідок чого касаційна скарга Товариства підлягає задоволенню, що є підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія - Пак» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року у справі № 826/7424/13-а скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2013 року у справі № 826/7424/13-а залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Васильєва

В.П. Юрченко