Справа № 815/4992/17
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 лютого 2018 року м. Одеса Справа № 815/4992/17

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді Іванова Е.А.

за участі: секретаря Дубіневич М.Г., представників: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання представника третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 по адміністративній справі за позовом ОСОБА_7 до відповідача Одеської митниці Державної фіскальної служби України, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання бездіяльності, що виразилась у затягування процесу видання/погодження наказу про призначення на посаду протиправною, зобов'язання скасування наказу та видати наказ про призначення на посаду, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_7 до відповідача Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність Одеської митниці Державної фіскальної служби України, що виразилась у порушенні строків погодження та видання наказу про призначення ОСОБА_7 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці Державної фіскальної служби України в порядку переведення з посади начальника Азово-Чорноморського міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України; визнання протиправним та скасування наказу Одеської митниці Державної фіскальної служби України від 14.09.2017 року «Про призначення ОСОБА_5» на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці Державної фіскальної служби України; зобов'язання Одеську митницю Державної фіскальної служби України призначити ОСОБА_7 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці Державної фіскальної служби України в порядку переведення з посади начальника Азово-Чорноморського міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України шляхом видачі та належним чином оформлення наказу про призначення ОСОБА_7 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці Державної фіскальної служби України в порядку переведення з посади начальника Азово-Чорноморського міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України з 13.05.2017 року; допустити ОСОБА_7 до роботи на посаді начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці Державної фіскальної служби України, а також застосувати наслідки такого призначення до умов проходження ОСОБА_7 державної служби в органах доходів і зборів (фіскальних органів) з 13.05.2017 року.

15.02.2018 року до суду надійшов позов третьої особи ОСОБА_5 до Одеської митниці Державної фіскальної служби в якому він просить:

- визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС, в особі в.о. начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_8, щодо направлення листа від 20.04.2017 за вх.. №189/9/15-70-04 т.в.о Державної служби геології та надр України про погодження питання проходження ОСОБА_7 стажування в Одеській митниці ДФС в термін з 27.04.2017 року по 05.05.2017 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці Державної фіскальної служби України від 27 квітня 2017р № 364-о «Про проходження стажування» ОСОБА_7 з 27.04.2017 по 05.05.2017 р.;

- визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС, в особі в.о. начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_8 щодо погодження індивідуального плану стажування ОСОБА_7 у Одеській митниці ДФС від 27 квітня 2017р.;

- визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС, в особі в.о. начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_8 щодо направлення листа від 28.04.2017 за вих.. №620/8/15-70-04 до Департаменту матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Державної фіскальної служби України щодо погодження переведення начальника Азово-Чорноморського межрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України ОСОБА_7 на посаду начальника управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Одеської митниці ДФС України;

- визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС, в особі в.о. першого заступника начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_9, щодо оформлення висновку Одеської митниці ДФС про результати стажування ОСОБА_7 від 10 травня 2017р.;

- визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС, в особі в.о. начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_8 щодо видачі довідки за результатами стажування ОСОБА_7 в Одеській митниці ДФС від 10.05.2017р.;

- визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС, в особі в.о. начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_8 щодо направлення листа вих..№226/9/15-70-04 від 12.05.2017 р. Т.в.о Голови Державної служби геології та надр України ОСОБА_10 про звільнення ОСОБА_7 з посади начальника Азово-Чорноморського межрегионального відділу Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України, в порядку переведення до Одеської митниці ДФС;

- визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС, в особі в.о. першого заступника начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_9, щодо направлення листа від 12.05.2017р. вих.. № 509/15-70-04 начальнику управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_11, про погодження проекту наказу «Про призначення» ОСОБА_7;

- зобов'язати ОСОБА_7 ознайомитися з результатами анонімного тестування із використанням поліграфа в Управління організаційного забезпечення службових розслідувань та перевірок Головного управління внутрішньої безпеки Державної фіскальної служби України (м. Київ, пл..Львівська, 8);

- відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_7 до Одеської митниці ДФС повністю.

Представник позивача заперечував проти приєднання позову третьої особи.

Представник відповідача не заперечував.

Представник третьої особи просив прийняти позов та пояснив, що фактично це є позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору.

Ознайомившись з вказаним позовом , суд вважає, що позов не підлягає прийняттю, з огляду на наступне.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду на місці в судовому засіданні по даній справі від 30 листопада 2017 року (т.1. а.с. 182) залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - ОСОБА_5

Згідно ч. 1 ст. 49 КАС України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, пред'явивши позов до однієї або декількох сторін. Задоволення позову таких осіб має повністю або частково виключати задоволення вимог позивача до відповідача. У разі вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, розгляд адміністративної справи за клопотанням учасника справи починається спочатку.

Згідно ст. 177 КАС України відповідач, який не є суб'єктом владних повноважень, має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Участь третіх осіб в адміністративній справі зумовлена тим, що судовий спір між сторонами прямо (для третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги) або опосередковано (для третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги) стосується прав та інтересів інших осіб. Тому участь у справі третіх осіб є формою захисту їх прав та інтересів, що пов'язані із спірними правовідносинами. Окрім того, їх участь у справі дозволяє суду повно та всебічно дослідити обставини справи, з'ясувати дійсні взаємовідносини учасників спору.

Самостійні вимоги третіх осіб повинні стосуватися предмету спора. Предмет спору - це об'єкт спірних правовідносин, те благо (річ, право, інше майно) з приводу якого виник спір, таким по цій справі є бездіяльність суб'єкта владних повноважень Одеської митниці ДФС щодо видання наказу на призначення ОСОБА_7 на посаду в порядку переведення та скасування наказу про призначення на цю посаду третьої особи ОСОБА_5

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, вступають у справу шляхом пред'явлення позову до однієї чи обох сторін. Позов пред'являється до тієї з сторін, яка порушує права третьої особи.

Третя особа із самостійними вимогами вступає в справу за своєю ініціативою шляхом пред'явлення позову, але до кого він може бути пред'явлений, у юридичній літературі з приводу цього були висловлені дві протилежні точки зору: до обох сторін; до однієї або декількох сторін. Стаття 49 КАС України вирішує дане питання за останнім варіантом.

Процесуальною формою втілення самостійної вимоги третьої особи буде позовна заява, в якій поряд з іншими, передбаченими ст. 160 КАС України реквізитами, необхідно викласти зміст позовних вимог, обставини, що обґрунтовують ці вимоги на предмет спору між сторонами, із зазначенням доказів, що стверджують позов. Цим самим підтверджується зв'язок між вимогою третьої особи і спірними правовідносинами сторін. Саме на нього і на об'єкт їх матеріального спору спрямовується вимога третьої особи, повністю чи частково виключаючи вимогу позивача або зустрічний позов відповідача. Але такою вимога третьої особи стане тоді, коли вона матиме спільні елементи з первісним позовом. В обох вимогах - спільний предмет, оскільки він визначається одними і тими ж спірними матеріальними правовідносинами. Збігається і зміст позовів, оскільки самостійна вимога за правилом ст. 177 КАС України заявляється на предмет спору, тобто повинна суміщатися з первісною. А оскільки наявність обох вимог пов'язана з різним суб'єктним складом, то підстави їх різні, тому що вони покликані обґрунтувати належність суб'єктів до справи такими особами і їх права на предмет спору.

Таким чином третя особа може пред'явити позов лише щодо тих осіб, які є сторонами у справі. Якщо позов стосується й інших осіб, то у прийнятті позовної заяви третьої особи слід відмовити з огляду на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 49 КАС та суд роз'яснює право третьої особи на звернення до суду в загальному порядку.

Так, судом встановлено, що позовні вимоги третьої особи містять вимоги стосовно визнання протиправними дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8, втім вказані особи не є учасниками судового процесу, а отже позовна заява третьої особи не відповідає вимогам статті 49 КАС України, а також позов третьої особи містить різний предмет спору.

Крім того відповідно до змісту позовних вимог третя особа, серед іншого, просить суд «Зобов'язати ОСОБА_7 ознайомитись з результатами анонімного тестування із використанням поліграфа в Управлінні організаційного забезпечення службових розслідувань та перевірок Головного управління внутрішньої безпеки Державної фіскальної служби України (м. Київ., пл. Львівська, 8).»

Ознайомившись зі змістом позову третьої особи суд вважає, що вищезазначена вимога не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч. 1. ст. 4. у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: 1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; 2) публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі Делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач пройшов анонімного тестування із використанням поліграфа після звільнення його в порядку переведення з Державної служби геології та надр України з посади начальника Азово-Чорноморського міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Держгеокадастр України.

Також, як вбачається з матеріалів справи, наказу чи будь-якого іншого рішення відносно позивача відповідачем, як на момент проходження позивачем тестування позивача про призначення його на посаду, так і на день пред'явлення третьою особою позову - прийнято не було.

Таким чином, на момент проходження тестування, так само як і станом на даний момент позивач не був статусу посадової особи суб'єкта владних повноважень, тобто відстутня основна складова публічно - правового спору. За таких обставин будь - які вимоги однієї фізичної особи до іншої, що не має статуту суб'єкта владних повноважень, мають розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.ст. 4, 19, 44, 49, 53, 118, 122, 123, 160, 170, 177 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви третьої особи ОСОБА_5 по справі за позовом ОСОБА_7 до відповідача Одеської митниці Державної фіскальної служби України, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання бездіяльності, що виразилась у затягування процесу видання/погодження наказу про призначення на посаду протиправною, зобов'язання скасування наказу та видати наказ про призначення на посаду, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Е.А.Іванов