Справа № 805/622/18-а
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 р. Справа№805/622/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, що перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 08.11.2017 року звернулася до відповідача із заявою про надання довідки про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії з розшифруванням за період з дати призначення пенсії по день звернення. 3 отриманої відповіді дізналася, що відповідачем при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, період роботи з 24.10.1974 року по 09.11.1984 року в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, зараховано без пільгового обчислення - один рік роботи за один рік і шість місяців роботи.

Вважала, що бездіяльністю відповідача порушено її право на належне пенсійне забезпечення.

У звязку з наведеним позивач просила:

- визнати протиправною бездіяльність Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду м. Маріуполя Донецької області щодо неврахування при розрахунку її пенсії періоду роботи на Крайній Півночі з 24.10.1974 року по 09.11.1984 року в пільговому обчисленні з розрахунку один рік за півтора року;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду м. Маріуполя Донецької області зарахувати до стажу її роботи періоди роботи у місцевостях Крайньої Півночі з 24.10.1974 року по 09.11.1984 року в пільговому обчисленні з розрахунку один рік за півтора року та провести перерахунок та виплату пенсії з 01.07.2017 року.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 20.12.2004 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області (правонаступником якого з 01.04.2017 року є відповідач) із заявою про призначення пенсії, до якої додала подання на пенсію від ПАТ „ММК ім. Ілліча та відповідні документи. Протоколом від 10.02.2005 року №12475 з 12.10.2004 року (наступний день після досягнення позивачем пенсійного віку) їй призначено пенсію за віком на загальних умовах. Стаж роботи позивача на день призначення пенсії становив 38 років, 2 місяці, 23 дні. В 2007 та 2009 роках позивачу на підставі її заяви проводились перерахунки пенсії із додаванням стажу і заробітної плати, в 2012 році - з додаванням стажу.

Також зазначав, що період роботи з 24.10.1974 року по 09.11.1984 року зараховано до загального стажу позивача за даними її трудової книжки в одинарному розмірі: з 24.10.1974 року по 07.12.1976 року робота комендантом, бухгалтером розрахункової групи Куйбишевського ліспромгоспу №4 Іркутської області; з 10.12.1976 року по 08.08.1977 року робота в Киренському районному комбінаті побутового обслуговування; з 08.08.1977 року по 09.11.1984 року в Киренському річному порті, оскільки надані позивачем довідки не підтверджували наявного трудового стажу при відсутності відповідних записів у трудовій книжці.

Так, згідно з довідкою Куйбишевського ліспромгоспу №4 від 15.03.2001 року №25 підприємство розташовано в Киренському районі Іркутської області - в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі. Згідно з довідкою ВАТ «Киренський річний порт» від 02.04.2007 року №18/20-к Киренський річний порт знаходиться в місцевості, прирівняної до району Крайньої Півночі. Однак, вказані довідки не містять даних про поширення на позивача пільг в частині обчислення стажу роботи як для робітника Крайньої Півночі та даних про укладання з позивачем трудової угоди.

Згідно з довідкою архівного відділу Адміністрації Іркутської області від 31.03.2005 року №Б-297 Киренський комбінат побутового обслуговування знаходився в місцевостях прирівняних до району Крайньої Півночі, та за робітниками зберігаються пільги. Довідка не містить даних про підстави надання архівним відділом адміністрації даних по підприємству Киренський районний комбінат побутового обслуговування та відомостей про те, які саме пільги зберігаються за робітниками установи.

Крім того, позивач із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням часу роботи в періоди з 24.10.1974 року по 07.12.1976 року, з 10.12.1976 року по 08.08.1977 року, з 08.08.1977 року по 09.11.1984 року на пільгових умовах - один рік роботи за один рік та шість місяців роботи не зверталася, а тому відповідачем рішення з цього приводу не приймалось. У звязку з наведеним вважав, що правових підстав для визнання дій Управління неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії не має. Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду м. Маріуполя Донецької області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія їй призначена протоколом Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області (правонаступником якого є відповідач) від 10.02.2005 року №12475 з 12.10.2004 року.

08.11.2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про надання довідки про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії з розшифруванням за весь період з дати призначення пенсії по день звернення з наданням копій рішень про призначення та перерахунок пенсії.

14.12.2017 року на звернення позивача надано відповідь, в якій зазначалося, що станом на 01.10.2017 року її загальний стаж роботи становить 43 роки 9 місяців 3 дні (стаж враховано по 30.06.2010 року), коефіцієнт стажу - 0,4375 (43*12)+9)/1200. До відповіді додано детальний розрахунок пенсії станом на 01.10.2017 року з інформацією про її складові.

Відповідно до вказаної відповіді та доданого до неї розрахунку відповідачем при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, спірний період роботи позивача з 24.10.1974 року по 09.11.1984 року в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, зараховано в одинарному розмірі (з розрахунку один рік роботи за один рік роботи), тобто без пільгового обчислення один рік роботи за один рік і шість місяців роботи.

З вказаної відповіді позивач дізналася про порушення, на її думку, органом Пенсійного фонду України її права на належне пенсійне забезпечення, оскільки вважала, що вказаний період роботи повинен бути зарахований до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, в пільговому обчисленні - з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи, у звязку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Судом також встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 з 24.10.1974 року по 09.11.1984 року працювала в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме:

з 24.10.1974 року по 07.12.1976 року комендантом, бухгалтером розрахункової групи в Куйбишевському ліспромгоспі №4 Іркутської області;

з 10.12.1976 року по 08.08.1977 року бухгалтером розрахункової групи в Киренському районному комбінаті побутового обслуговування;

з 08.08.1977 року по 09.11.1984 року інженером з технічної безпеки, заступником головного інженера з технічної безпеки в Киренському річному порті.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до абз. 1 п. 5 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

Статтею 5 цього Указу передбачено надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року № 1908-VII «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з п'яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, - за умови укладання трудового договору, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Згідно з п. 7 вказаної Інструкції трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пп. «б» п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до пенсійної справи звертаючись до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач надала, зокрема:

- трудову книжку, в якій містяться записи про роботу позивача з 24.10.1974 року по 07.12.1976 року в Куйбишевському ліспромгоспі №4 Іркутської області; з 10.12.1976 року по 08.08.1977 року в Киренському районному комбінаті побутового обслуговування; з 08.08.1977 року по 09.11.1984 року в Киренському річному порті;

- довідку Куйбишевського ліспромгоспу №4 від 15.03.2001 року №25, згідно з якою вказане підприємство розташовано в Киренському районі Іркутської області - в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі;

- довідку ВАТ «Киренський річний порт» від 02.04.2007 року №18/20-к, в якій зазначено, що Киренський річний порт знаходиться в м. Киренську Іркутської області, тобто в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та відповідно до Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року та 26.09.1967 року за робітниками зберігаються пільги;

- довідку архівного відділу Адміністрації Іркутської області Російської федерації від 31.03.2005 року №Б-297, в якій зазначено, що в 1976 1978 роках Киренський комбінат побутового обслуговування знаходився в м. Киренську Іркутської області, тобто в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та відповідно до Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року та від 26.09.1967 року, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.11.1967 року та 03.01.1983 року за робітниками зберігаються пільги.

Отже, факт роботи позивача з 10.12.1976 року по 08.08.1977 року та з 08.08.1977 року по 09.11.1984 року в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, підтверджується записами у трудовій книжці, довідками підприємств і довідкою, що видана архівною установою, в яких зазначено періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та користування пільгами, передбаченими відповідними нормативно-правовими актами.

З огляду на наведене право позивача на пільги, що передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі, зокрема право на зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, щодо вказаного періоду повністю підтверджено.

Враховуючи наведене орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував вказаний період в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.

Однак, щодо періоду роботи позивача з 24.10.1974 року по 07.12.1976 року в Куйбишевському ліспромгоспі №4 Іркутської області, то оскільки трудова книжка позивача не містить записів, які б вказували на користування пільгами, передбаченими відповідними нормативно-правовими актами, що також не зазначено і в уточнюючій довідці, крім того дані щодо періоду роботи позивача, які зазначені в уточнюючій довідці, не збігаються з даними трудової книжки (в довідці зазначено, що позивач працювала в Куйбишевському ліспромгоспі №4 з 24.10.1974 року по 08.10.1976 року, тоді як в трудовій книжці по 07.12.1976 року), і при цьому позивачем щодо вказаного питання не додержаний Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (не надані уточнюючі довідки в підтвердження користування пільгами, передбаченими відповідними нормативно-правовими актами), тому орган Пенсійного фонду України правомірно не зарахував вказаний період в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.

Вказані дії відповідача не порушують права позивача, оскільки не позбавляють її можливості звернення до нього з питанням перерахунку пенсії при умові надання відповідної уточнюючої довідки.

Посилання представника відповідача на те, що до відповідача з питанням про перерахунок стажу позивач не зверталася, є неприйнятними з огляду на те, що в пенсійній справі, оригінал якої знаходиться в органі Пенсійного фонду України, є і трудова книжка позивача, і довідки підприємств, і архівна довідка. Вказані документи були надані позивачем ще при зверненні до відповідача з питанням щодо призначення пенсії. Орган Пенсійного фонду України при вирішенні цього питання повинен був врахувати вказані документи.

Оскільки надані позивачем довідки не були враховані відповідачем при обчисленні стажу так, як вимагають наведені норми права, тому суд вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає повноваження суду при вирішенні справи, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19.02.2009 року, п. 33) повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачем, надані позивачем документи підтверджують необхідність зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоду роботи позивача з 10.12.1976 року по 09.11.1984 року в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи.

З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про необхідність зобовязання відповідача зарахувати позивачу до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, вказаний період її роботи в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи, і провести перерахунок пенсії та виплату недоплаченої суми пенсії з 01.07.2017 року, тобто з дати, з якої просить позивач.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду м.Маріуполя Донецької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду м. Маріуполя Донецької області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоду її роботи з 10.12.1976 року по 09.11.1984 року в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду м. Маріуполя Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період її роботи з 10.12.1976 року по 09.11.1984 року в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи, провести перерахунок пенсії з 01.07.2017 року та виплатити її недоплачену частину.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду м.Маріуполя Донецької області (87502, Донецька обл., м. Маріуполь, пр-т Перемоги, б. 16, ) на користь ОСОБА_1 (87500, АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 469 (чотириста шістдесят девять) грн. 87 (вісімдесят сім) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 28 лютого 2018 року.

Суддя Логойда Т. В.