Справа № 823/1253/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1253/17 Суддя (судді) першої інстанції: Пироженко В.Д.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Карпушова О.В.
за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради в якому просила суд:
- визнати протиправними дії Управління з питань державно реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради про відмову у знятті з реєстрації та в реєстрації за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .
- зобов`язати Управління з питань державно реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .
- стягнути з Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати 1280 грн. судового збору та 5000 грн. за надання юридичної допомоги, а всього, 6280 грн.
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просив суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апелянт наголошує, що Позивачем не надано - згоди всіх співвласників житла, договору про порядок володіння чи про виділ у натурі частки з блок секції № 401-417, чим порушено п.п. 4 п. 18 Правил № 207, а отже висновок суду про задоволення позовних вимог є протиправним.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст.229 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який має на праві приватної власності на підставі договору дарування від 19.10.2016 року кімнату АДРЕСА_2 . Дане житлове приміщення знаходиться у гуртожитку. ОСОБА_2 зареєстрований за даною адресою разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1
12.07.2017 року позивач звернулась до Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради з заявою про реєстрацію місця її проживання в АДРЕСА_1 з одночасним зняття її з реєстрації за попереднім місцем проживання. Як вбачається з даної заяви, вона погоджена з власником житлового приміщення, а саме чоловіком позивачки ОСОБА_2
12.07.2017 року Управлінням з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, інспектором Аскеровою О.В. прийнято рішення про відмову в реєстрації на підставі неподання необхідних документів, а саме відсутня згода всіх співвласників.
Не погоджуючись із таким висновком Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії Управлінням з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у знятті з реєстраційного обліку та реєстрації за місцем проживання є протиправними, оскільки позивачем надано весь необхідний пакет документів, який передбачений законодавством для проведення реєстрації місця проживання.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією місця проживання або місця перебування особи, врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV (надалі - Закон № 1382-IV).
Даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.
Відповідно до ст. 2 Закону №1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Згідно з статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
За змістом статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Для реєстрації особа або її законний представник подає, зокрема документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077 затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів.
Відповідно до пункту 2.2 цього Порядку для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру.
Тобто статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також пунктом 2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів визначено перелік документів, які особа або її законний представник подає для реєстрації місця проживання. Таким чином, зі змісту положень вищезазначених правових норм вбачається, що підтверджувальними документами, що дають право на проживання у житлі, можуть бути, зокрема, ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. Законодавцем також передбачено, що у разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.
У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.
Як свідчать матеріали справи та встановлено судом апеляційної інстанції, 12.07.2017 року позивач звернулась до Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради з заявою про реєстрацію місця її проживання в АДРЕСА_1 з одночасним зняття її з реєстрації за попереднім місцем проживання. Вказана заява погоджена з власником житлового приміщення, а саме чоловіком позивачки ОСОБА_2 .
Судом апеляційної інстанції також встановлено, що позивачкою разом з заявою, як на підтвердження права власності, було подано договір дарування частини житлового блоку (секції) від 19.10.2016 року в якому зазначено, що дарувальник ОСОБА_4 подарувала, а обдарований ОСОБА_5 прийняв в дар 1/20 частину житлового будинку (секції) № 401-417 у гуртожитку, що знаходиться у будинку АДРЕСА_3 , а саме кімнату № 403.
Колегія суддів наголошує, що позивач просила зареєструвати її в кімнату № 403, де вона проживає разом зі своїм чоловіком, власником житла та їх малолітнім сином, а не у (секції) № 401-417 у гуртожитку.
Згідно п. 11 Правил № 207 орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.
З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем надано перелік всіх передбаченим чинним законодавством документів, а відтак відмова відповідача у реєстрації місця проживання за підстав не надання згоди співвласників є необґрунтованою, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Крім того, відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.
Згідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача можуть бути визнані і інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем та ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ч.1 ст.. 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти будь-які дії які не суперечать закону щодо свого майна.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності відмови позивачу у реєстрації місця проживання за фактичним місцем проживання, так як наявна згода власника приміщення № 403 в (секції) № 401-417 у гуртожитку, що знаходиться у будинку АДРЕСА_3 .
Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.
Відповідно до ст. 316 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради залишити без задоволення, постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2017 року без змін.

Повний текст постанови складено «26 » лютого 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Карпушова О.В.