Справа № 826/1352/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 березня 2018 року № 826/1352/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідач неправомірно обмежив гарантоване законодавством право пенсіонера МВС на отримання пільг та компенсацій, чим порушив право позивача на соціальний захист працівників міліції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.01.2018 відкрито спрощене провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження) та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

19.02.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що на даний час отримання пільг на сплату житлово-комунальних послуг колишнім працівникам міліції, у тому числі і пенсіонерам законодавством не передбачено.

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач з 05.12.1991 по 31.12.2013 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом № 975 о/с від 25.12.2013 позивач звільнений з ОВС на пенсію відповідно до пп. «Б» п. 64 (через хворобу).

З лютого 2014 позивачу, відповідно до положень Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, встановлена довічно 50-відсоткова знижка по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива.

01.07.2015 з прийняттям Закону України від 28.12.2014 № 76- VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», право на отримання пільг мають пільговики наведених у таблиці категорій (11) за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

З 01.07.2015 Управлінням праці та соціального захисту Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації припинено нараховувати позивачу пільги.

08.12.2017 листом № 01-12/10335 Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації у відповідь на електронне звернення позивача від 07.12.2017 (№ 01-12/3289) повідомило, що враховуючи зміни в законодавстві, отримання пільг на сплату житлово-комунальних послуг колишнім працівникам міліції, у тому числі і пенсіонерам, законодавством не передбачено. (а. с.13-14)

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення на час виникнення спірних правовідносин було врегульовано Законом України «Про міліцію», та з 07.11.2015 Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про міліцію», в редакції чинній на час призначення позивачу пільг, працівникам міліції та членам їх сімей надавалась 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Також, ч. 6 ст. 22 Закону України «Про міліцію» було закріплено, що за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року частину шосту та сьому статті 22 Закону України «Про міліцію» викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Надалі, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року внесені зміни в Закон України «Про міліцію» і ч. 7 ст. 22 Закону викладена у новій редакції, згідно якої пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності та на виконання вказаного Закону від 28 грудня 2014 року Кабінетом Міністрів України 04 червня 2015 року прийнято постанову № 389, яка набрала чинності 01 липня 2015 року, якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї (надалі по тексту - Порядок).

Даним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Згідно пункту 2 цього Порядку (у редакції, на час виникнення спірних правовідносин) дія останнього поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно положень Закону України «Про міліцію».

Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 27 січня 2016 року до пункту 2 зазначеного Порядку було внесено зміни та слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні), виключено.

З набранням чинності Законом України №76-VIII внесено зміни до Закону України «Про міліцію», за змістом яких право на отримання працівниками міліції та членами їх сімей, а також працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, 50-відсоткової знижки плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо збережено, за змістом і колом осіб не звужено.

Між тим, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме: якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Кабінетом Міністрів України на виконання зазначеної норми закону затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім'ї пільговика.

Відтак, з урахуванням вказаних вище норм, податкова соціальна пільга (у спірних правовідносинах - 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо) застосовується виключно за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує суму 1710 гривень, з огляду на що, відповідач припинив нарахування пільги з 01.07.2015, оскільки не було подано відповідних документів для визначення права на отримання таких пільг (враховуючи приписи абз. 1 п. 8 Порядку).

Надалі, починаючи з 07.11.2015, у зв'язку з набуттям чинності Законом України «Про Національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію», відповідно до статті 22 якого позивач мав право на 50-процентну знижку по оплаті комунальних послуг жилої площі, опалення, електроенергії за встановленими нормами.

Приписами абз. 2 п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» (у редакції на час виникнення спірних відносин) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Отже, проаналізувавши зміст Закону України «Про Національну поліцію», суд вважає, що даний Закон не містить норм, які б передбачали пільги на житлово-комунальні послуги.

Конституційний Суд України у рішенні від 03.10.1997р. № 4-зп у справі про набуття чинності Конституції України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний в часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальноприйнятим є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Це свідчить про відсутність встановленої законом підстави для поновлення позивачу та членам його сім'ї 50-відсоткової знижки на оплату житлово-комунальних послуг.

Суд звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Посилання позивача на встановлене Довідкою УФЗБО ГУ МВС України в м. Києві від 06.02.2014 № 891/45224 право ОСОБА_1 на 50% знижку довічно, суд відхиляє, оскільки право та умови на отримання пільг встановлюється Законом, який у випадку дотримання процедури його прийняття та враховуючи соціально-економічну складову може змінюватись.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ч. ч 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій, а тому, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко