Справа № 810/2697/17
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2697/17 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Федотова І.В.,

суддів: Літвіної Н.М. та Губської Л.В.,

за участю секретаря Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства Київської обласної ради "Київський академічний обласний музично-драматичний театр ім. П.К.Саксаганського" до Північного офісу Держаудитслужби України про визнання протиправним п. 1 вимоги № 26-04-14-14/6688 від 30.06.17,

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство Київської обласної ради "Київський академічний обласний музично-драматичний театр ім. П.К.Саксаганського" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Північного офісу Держаудитслужби України(далі - відповідач), у якому просив визнати протиправним пункт 1 вимоги Північного офісу Держаудитслужби України №26-04-14-14/6688 від 30 червня 2017 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року, позов було задоволено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ставить питання про скасування зазначеної постанови місцевого адміністративного суду та прийняття нової постанови - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч.4 ст.229, ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 20.04.2017 по 26.05.2017 Північним офісом Держаудитслужби проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства Київської обласної ради "Київський академічний обласний музично-драматичний театр імені П.К. Саксаганського" за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, за результатами якої складено Акт від 30.05.2017 №04-30/465 (далі - Акт ревізії).

Ревізією виявлено факт порушення позивачем вимог п. 3 наказу Міністерства культури України від 18.10.2005 № 745 "Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки", яке виявилось у наданні окремим працівникам театру за рахунок бюджетних коштів матеріальної допомоги у розмірі понад один посадовий оклад на рік, чим завдано збитків державі (бюджету Київської області) на загальну суму 531722,32 грн., у тому числі за 2014 рік - 152376,79 грн., за 2015 рік - 196548,92 грн., за 2016 рік - 182796,61 грн.

Не погоджуючись з висновками ревізії у вказаній частині, позивачем були подані заперечення на Акт ревізії. Зазначені заперечення відповідачем були відхилені.

На підставі висновків Акту ревізії Північним офісом Держаудитслужби прийнято вимогу від 30.06.2017 №26-04-14-14/6688 "Про усунення порушень, виявлених ревізією".

У пункті 1 вказаної вимоги зазначено, що в порушення п. 3 наказу Міністерства культури і туризму від 18.10.2005 №745 "Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки" окремим працівникам надавалася матеріальна допомога у сумі, що перевищує один посадовий оклад на рік, чим в період з 01.01.2014 по 31.03.2017 завдано збитків бюджету Київської області на загальну суму 531,72 тис. грн. Порушення не усунуто.

Не погоджуючись із вказаними висновками проведеної ревізії та пунктом 1 вимоги, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що висновок відповідача, зазначений в оскаржуваному пункті вимоги, є необґрунтованим та не знайшов свого документального та нормативного підтвердження в ході розгляду даної справи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначаються Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII (далі по тексту - Закон № 2939-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII (в чинній реакції, далі по тексту - Закон № 2939-XII), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з п. 10 статті 10 Закону №2939-ХІІ, органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII, законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 266 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби» визначено, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства та має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Свої доводи апелянт обґрунтував тим, що пункт оскаржуваної вимоги є такими, що безпосередньо не породжують прав чи обов'язків для позивача, вказує на виявлені збитки та їх розмір. Збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю. На думку апелянта, правильність обчислення збитків не може перевірятися судом за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду не може погодитись з твердженням апелянта та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Статтею 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» визначені права органу державного фінансового контролю.

Згідно п. 7 статті 10 цього Закону (на момент оформлення листа Державної аудиторської служби України від 02.02.2017 року № 06-14/120 «Про усунення порушень»), орган державного фінансового контролю має право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Оскільки вимога органу державного фінансового контролю є обов'язковою для виконання підконтрольною установою, то вона породжує у підконтрольної установи певні обов'язки, реалізація яких може вплинути на результати діяльності підконтрольної установи. Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у підконтрольної установи є право на оскарження такої вимоги і вона підлягає оскарженню, а наведені вище доводи відповідача - помилковими.

Щодо посилань апелянта у апеляційній скарзі на рішення Верховного суду України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Висновок Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладений в постановах від 15 квітня 2014 року у справі № 21-40а14, від 13 травня 2014 року у справі № 21-89а14, та від 23 лютого 2016 року у справі № 818/1857/14 стосується випадків, коли оскаржується вимога до підконтрольної установи про відшкодування збитків.

Водночас, вказані постанови Верховного Суду України не містять висновку про відсутність у підконтрольної установи права на оскарження у судовому порядку вимоги органу державного фінансового контролю про усунення порушень, за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. Крім того, Колегія Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вказала, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Щодо оскаржуваного пункту вимоги колегія суддів зазначає наступне.

В оскаржуваному пункті 1 вимоги від 30.06.2017 № 26-04-14-14/6688 відповідачем здійснено розрахунок завданої таким порушенням шкоди (збитків), поряд з цим про стягнення таких збитків не йдеться. Тобто обов'язку сплати визначеної органом державного фінансового контролю шкоди, виходячи зі змісту цієї вимоги, апріорі у підприємства не виникає.

Підставою для звернення до суду із даним позовом є не факт встановлення відповідачем матеріальної шкоди (збитків) бюджету, розмір якої визначено у вимозі, правильність її (шкоди) обчислення, а саме висновки відповідача про порушення КП КОР "Київський академічний обласний музично-драматичний театр імені П.К. Саксаганського" у перевіряємий період наведеного в акті ревізії та, зокрема, вимозі законодавчих положень, усунення яких є обов'язком позивача.

Оскільки вимога в оскаржуваній частині є вимогою про усунення допущених порушень законодавства, то така вимога створює для позивача правові наслідки у вигляді обов'язку усунути виявлені ревізією порушення, а тому може бути оскаржена в судовому порядку в частині, що не стосується вимог органу державного фінансового контролю відшкодувати збитки.

Як вбачається з вимоги від 30.06.2017 №26-04-14-14/6688 "Про усунення порушень, виявлених ревізією", Північний офіс Держаудитслужби вимагає від КП КОР "Київський академічний обласний музично-драматичний театр імені П.К. Саксаганського" усунути виявлене порушення законодавства в установленому законом порядку.

Беручи до уваги встановлені обставини, необхідно надати оцінку вірності та дійсності з точки зору спірних правовідносин саме наведених у акті ревізії та в оскаржуваному пункті вимоги висновків Північного офісу Держаудитслужби стосовно порушення позивачем законодавчих норм, оминаючи при цьому питання матеріальної шкоди (збитків).

Підставою для висновку про порушення позивачем п. 3 наказу Міністерства культури і туризму від 18.10.2005 №745 "Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки" згідно акту ревізії є надання окремим працівникам матеріальної допомоги у сумі, що перевищує один посадовий оклад на рік, чим завдано збитків державі (бюджету Київської області) на загальну суму 531722,32 грн., у тому числі за 2014 рік - 152376,79 грн., за 2015 рік - 196548,92 грн., за 2016 рік - 182796,61 грн.

Абз. б) пункту 3 наказу Міністерства культури України від 18.10.2005 №745 "Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки" надано право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій культури в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах, надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання.

Статтею 13 Закону України "Про театри та театральну справу" визначено, що державний та комунальний театри здійснюють свою діяльність відповідно до колективного договору, Галузевих правил внутрішнього трудового розпорядку, Типового положення про преміювання працівників театру, Положення про порядок тарифікації артистичного та художнього персоналу театру, інших нормативно-правових актів, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв, а також трудових договорів між суб'єктами театральної діяльності.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про театри та театральну справу" театри мають право встановлювати додаткові соціальні гарантії для професійних творчих працівників театрів.

Статтею 97 КЗпП України визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Аналогічні приписи містить ст. 15 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі, а за його відсутності - документом власника або уповноваженого ним органу, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Згідно зі ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Статтею 1 Закону України "Про колективні договори і угоди" передбачено, що колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про колективні договори і угоди" передбачено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.

Згідно розділу 7 Колективного договору між адміністрацією театру та трудовим колективом Комунального закладу Київської обласної ради "Обласним музично-драматичним театром імені П.К. Саксаганського", схваленого на загальних зборах трудового колективу театру 07.04.2010 та зареєстрованого Виконкомом Білоцерківської міської ради 12.05.2010 за №275, адміністрація театру за погодженням з Профспілковим комітетом зобов'язується:

- виплачувати матеріальну допомогу працівникам на вирішення соціально-побутових питань в розмірі, що не перевищує один посадовий оклад (п.7.1 Колективного договору);

- виплачувати одноразову матеріальну допомогу в розмірі одного посадового окладу молодим спеціалістам, що приймаються на роботу в театр після закінчення учбових закладів (п.7.2 Колективного договору);

- виплачувати матеріальну допомогу з наступних обставин: з нагоди одруження; народження дитини; до ювілейних дат; поховання близьких родичів (батьків, чоловіка, жінки, дітей); у разі смерті працівника, який на час смерті перебував у трудових відносинах з театром, його родичам надається матеріальна допомога на поховання - оплата ритуальних послуг. Розміри матеріальної допомоги визначає Адміністрація театру (п.7.4 Колективного договору).

Доповненням №1 до Колективного договору, прийнятого загальними зборами колективу, затвердженого генеральним директором Театру 27.05.2010, узгодженого головою профкому Київського академічного обласного музично-драматичного театру імені П.К. Саксаганського та зареєстрованого Виконкомом Білоцерківської міської ради 27.05.2010 за №293, до пункту №7 Колективного договору "Соціальні пільги та гарантії" внесено зміни:

- п.7.1. Виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення працівникам при наданні щорічної відпустки в розмірі не більше одного посадового окладу на рік;

- п.7.2. Внести доповнення до п.7.4. - Виплачувати матеріальну допомогу в зв'язку з хворобою працівника в розмірі не більше одного посадового окладу.

Доповненням №13 до Колективного договору, прийнятого загальними зборами колективу, затвердженого генеральним директором Театру 05.01.2016, узгодженого головою профкому Київського академічного обласного музично-драматичного театру імені П.К. Саксаганського та зареєстрованого Виконкомом Білоцерківської міської ради, до пункту №7 Колективного договору "Соціальні пільги та гарантії" внесено доповнення до пункту 7.4. - За погодженням з профспілковим комітетом надавати більшу ніж один посадовий оклад матеріальну допомогу на лікування на підставі наданих документів.

Як вбачається з Додатків №№28-30 до Акту ревізії "Дані про нарахування та виплату матеріальної допомоги працівникам Київського академічного обласного музично-драматичного театру імені П.К. Саксаганського в 2014 році, в 2015 році, в 2016 році" позивачем виплачувалась працівникам матеріальна допомога на лікування в розмірі посадового окладу, матеріальна допомога у зв'язку з хворобою в розмірі посадового окладу, матеріальна допомога у зв'язку з народженням дитини в розмірі посадового окладу та матеріальна допомога з нагоди одруження в розмірі посадового окладу.

Оскільки у колективному договорі та в доповненнях до нього, які є чинними, передбачено виплату працівникам театру матеріальної допомоги на лікування в розмірі посадового окладу, матеріальна допомога у зв'язку з хворобою в розмірі посадового окладу, матеріальна допомога у зв'язку з народженням дитини в розмірі посадового окладу та матеріальна допомога з нагоди одруження в розмірі посадового окладу, тому можливодійти висновку, що позивач правомірно здійснював таку виплату своїм працівникам керуючись положеннями Колективного договору та доповненнями до нього.

Отже, зі сторони позивача не відбулося безпідставної виплати працівникам матеріальної допомоги на лікування, у зв'язку з хворобою, у зв'язку з народженням дитини, з нагоди одруження, оскільки при її виплаті керувався положеннями колективного договору, що не суперечить чинному законодавству.

Крім того, як зазначено в Листі Державної фінансової інспекції України від 04.03.2015 року № 25-18/205 «Щодо підготовки вимог про усунення виявлених порушень», способи усунення встановлених порушень зазначаються у формі пропозиції (рекомендації) і мають відображати кінцеву мету вжитих заходів, а не можливі шляхи її досягнення (тобто "стягнути", "відшкодувати", "повернути", а не "провести претензійно-позовну роботу" чи "вжити заходи"). При цьому слід пам'ятати, що будь-які корегування в бухгалтерському обліку є вторинними по відношенню до відповідних господарських операцій.

Як вбачається з оскаржуваного пункту вимоги, остання складена відповідачем без дотримання вказаних вище рекомендацій Державної аудиторської служби України, є неконкретизованою, не містить чітких рекомендацій щодо способу усунення виявлених під час ревізії порушень, а містить вказівку про усунення виявлених порушень законодавства в установленому законодавством порядку та необхідність надання вичерпної інформації про вжиті заходи з усунення порушень та недоліків. Тобто, відповідач спонукає позивача визначити самостійно на підставі невизначених законодавчих актів які саме заходи вжити для усунення порушень, що в свою чергу, може призвести до нового можливого порушення позивачем чинного законодавства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права у зв'язку з чим, колегія суддів залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС Україниколегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби України залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Губська Л.В.

Літвіна Н. М.