Справа № 813/2843/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12593/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Онишкевича Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

представника відповідача Рихлицькиого Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року у справі № 813/2843/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання незаконною і скасування постанови,-

судді в 1-й інстанції - Мартинюк В.Я., Гавдик З.В., Карп'як О.О.,

час ухвалення рішення - 30.11.2017 року, 11:58 год,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 01.12.2017 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області та Державної архітектурно-будівельної інспекції України про, з врахуванням зменшених позовних вимог, визнання незаконним та скасування припису за №28/769 від 09.06.2017 року, постанови по справі про адміністративне правопорушення за №28/153/1-ф/пз від 05.07.2017 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до прийнятої постанови по справі про адміністративне правопорушення за №28/153/1-ф/пз від 05.07.2017 року на позивача було накладено штраф у розмірі 20400 грн. 00 коп. на підставі ч.5 ст.96 КУпАП. Однак, максимальний розмір санкції, передбаченої цією правовою нормою, становить 10200 грн. 00 коп. Також, позивач не погоджується з віднесенням об'єкта будівництва по АДРЕСА_1 за класом наслідків (відповідальності) до об'єктів з середніми наслідками (СС2).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року у справі № 813/2843/17 позовні вимоги задоволено частково.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд повинен досліджувати правомірність рішення чи дій суб'єкта владних повноважень на момент їх прийняття (вчинення) та не може обгрунтовувати юридичну правильність (правомірність) цих рішень (дій) із врахуванням подій, які сталися в майбутньому. Рішення суду не може грунтуватися на тих фактичних обставинах та Законах, які на момент його ухвалення хронічно ще не відбулися.

Суд першої інстанції вважає, що постанова відповідача є протиправною, оскільки сума накладеного штрафу у розмірі 20400 грн. не відповідає застосованій санкції ч. 5 ст. 96 КУпАП, таке твердження прийнято без урахування усіх обставин справи та вимог містобудівного законодавства, яке діяло на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ( 09.06.2017 року) та вимог містобудівного законодавства, яке діяло на момент розгляду справи та прийняття оскаржуваної постанови (05.07.2017 року).

09.06.2017 року будівництво магазину, що здійснює позивач правомірно віднесено до ІІІ категорії складності, під час розгляду справи (згідно ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції від 10.06.2017 року) було правомірно переведено до класу наслідків об'єкту будівництва СС2 (середні наслідки).

За виконання будівельних робіт без документу, який надає право їх виконувати на об'єктах будівництва СС2 передбачено відповідальність згідно санкції ч. 6 ст. 96 КУпАП, отже сума штрафу накладена у межах санкції статті.

Суд першої інстанції вказав, що позивача притягнуто до відповідальності згідно ч. 5 ст. 96 КУпАП, однак не бере до уваги пояснення відповідача про допущення технічної описки у графі «визнати винним» та помилкового зазначення ч. 5 замість ч. 6, що підтверджується іншою графою цієї постанови, а саме «відповідальність за встановлені правопорушення передбачена» де чітко визначено ч. 6 ст. 96 КУпАП.

Просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року у справі № 813/2843/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, доповнень до апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що за результатами перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області складено акт за №28/769 від 09.06.2017 року, яким встановлено що гр. ОСОБА_2 на земельній ділянці, яка належить їй на праві власності (Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2014 року інд.№28481984) з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, проводить виконання будівельних робіт із будівництва магазину на АДРЕСА_1 (розміром 15,0х7,6м) ІІІ категорії складності. На об'єкті проведено роботи з облаштування фундаментів, зведення стін, влаштування покриття, заповнено віконні та дверні отвори та проведено частково внутрішні опоряджувальні роботи без затвердженої проектної документації, чим порушено п.8.1 та п.8.3 ДБН А.2.2.-3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", ст.7, ст.9, ст.27 Закону України "Про архітектурну діяльність" з порушенням вимог таблиці 1 додатку 3.1 "Противопожежні вимоги" п.3.25 та п.3.25а ДБН 360-92 "Містобудування. Планування міських і сільських поселень" (відстань від даної будівлі до 4-х квартирного житлового будинку складає 5,40 м). та без права на виконання будівельних робіт, чим порушено абз.1 п.16 "Порядку виконання будівельних робіт", затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року за №466 та п.2 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

На підставі даного акта перевірки був прийнятий припис №28/769 від 09.06.2017 року, яким у позивача вимагалось зупинити виконання будівельних робіт на об'єкті: "Будівництво магазину на АДРЕСА_1" з моменту отримання даного припису до отримання права на виконання будівельних робіт.

Також, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області було прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення за №28/153/1-ф/пз від 05.07.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 20400 грн. 00 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 здійснювала будівельні роботи на об'єкті по АДРЕСА_1 без затвердженої проектної документації, а тому суд вважає, що інспекцією правомірно було винесено припис про зупинення виконання будівельних робіт №28/769 від 09.06.2017 року.

Що стосується правомірності винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення за №28/153/1-ф/пз від 05.07.2017 року, то суд зазначив наступне.

Як передбачено ч.5 ст.96 КУАП України, виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто максимально можлива сума штрафу за цією нормою передбачена у розмірі 10200 грн. 00 коп.

В той же час, як вбачається з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУАП України та накладено штраф у розмірі 20400 грн. 00 коп., тобто у розмірі не передбаченому санкцією відповідної правової норми.

При цьому, суд, з врахуванням конституційного принципу розподілу влади, позбавлений можливості перебирати на себе функції органу державного архітектурно-будівельного контролю та визначати передбачену законом санкцію відповідно до норми на підставі якої позивача притягнуто до відповідальності.

За таких обставин, суд першої інстанції вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення за №28/153/1-ф/пз від 05.07.2017 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та аргументами суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, щ пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 6.2.9 ДБН В.2.2-23:2009 «ПІДПРИЄМСТВА ТОРГІВЛІ» у магазинах самообслуговування кількість робочих місць контролерів-касирів слід приймати залежно від площі торговельної зали на одне робоче місце контролера-касира (реєстратора розрахункових операцій): до 100 м2 включно - у продовольчих магазинах; до 160 м2 включно - в непродовольчих магазинах. Площа вузла розрахунку повинна прийматися не більше 15% від площі торговельної зали. У цьому розрахунку не враховується площа торговельної зали, призначена для додаткового обслуговування.

Відповідно до п. 8.2 ДБН В.2.2-23:2009 «ПІДПРИЄМСТВА ТОРГІВЛІ» для розрахунку шляхів евакуації кількість покупців, що одночасно перебувають в торговельній залі, слід визначати із розрахунку на одну людину (включаючи площу, зайняту обладнанням): для магазинів - 3,0 м2 площі торгівельної зали в містах та селищах; у сільських поселеннях - 2,0 м2.

Відповідно до п. 4.8 ДСТУ -Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва», при підрахунку кількості осіб, здоров'ю і життю яких може загрожувати небезпека, вважається, що на об'єкті постійно перебувають люди, якщо вони там знаходяться більше восьми годин на добу та не менше 150 днів на рік (загалом не менше 1 200 годин за рік).

Особами, які періодично відвідують об'єкт, вважають тих, які перебувають на ньому не більше восьми годин на добу протягом не більше ніж 150 днів на рік (загалом від 450 до 1 200 годин за рік).

Небезпечним для життєдіяльності людей, які перебувають зовні об'єкта, є можливе порушення умов їх життєдіяльності більше ніж на три доби.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок для магазину на АДРЕСА_1 (розміром 15,0х7,6м), який надано представником відповідача (а.с. 67), встановила, що кількість осіб, які постійно перебувають на об'єкті (магазин) (N1), припускаючи, що кількість співробітників магазину (продавці, обслуговуючий персонал) становить 10 осіб ( як зазначив представник відповідача). При загальній площі 150 м2 торговельна площа дорівнює 70 м2.

У цьому випадку, відповідно до ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і споруди. Підприємства торгівлі», кількість покупців визначається з розрахунку 3 м2 торговельної площі (з урахуванням обладнання) на особу: 70 / 3 = 23 осіб. Таким чином, кількість осіб, які постійно перебувають на об'єкті, становить: N1 = 10 + 23 = 33 особи при нормі до 50.

Якщо взяти по загальній площі 150кв.м / 3 = 50 осіб

За кількістю осіб, які постійно перебувають на об'єкті, відповідно до таблиці ДСТУ -Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва» об'єкт будівництва «магазин» належить до класу наслідків (відповідальності) СС1.

Тимчасове перебування в таких об'єктах не унормовано, але в будь-якому разі не перевищує 50% від загальної кількості людей, що перебувають там постійно. Отже, цей показник не може обумовити віднесення об'єкта до більш високого класу наслідків.

Визначаємо кількість осіб, які перебувають зовні магазину (N3), на життєдіяльність яких можуть вплинути наслідки від відмови об'єкта будівництва:

N3 = Ч N1 = 1,3 Ч 33 = 43 особи при нормі до 100,

де - коефіцієнт, що визначається за таблицею 2 ДСТУ .

За кількістю осіб, які перебувають зовні об'єкта, книжковий магазин належить до класу наслідків (відповідальності) СС1.

N3 = Ч N1 = 1,3 Ч 50 = 65 осіб допускається до 100

Таблиця 2. Значення коефіцієнта

Умовна висота будинку, мЗначення коефіцієнту при розміщенні будинку
у сільській місцевостіу малому місті або у спальному районі великого містау центрі великого міста
Менше за 101,01,01,3
Від 10 до 301,01,31,5
Більше ніж 301,31,52,0

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що магазин по АДРЕСА_1 (розміром 15,0х7,6м) належить до класу наслідків (відповідальності) СС1.

А відтак, аргументи апеляційної скарги жодним чином не спростовують обставин встановлених судом, не містять підстав, які свідчили б про неправильне застосування судом першої інстанції матеріального або процесуального права та заперечуються матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є підставним, обґрунтованим і підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року у справі № 813/2843/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 27.02.2018 року