Справа № 639/6974/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 р. Справа № 639/6974/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кононенко З.О.

суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковська А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.2017 (суддя Баркова Н.В., 61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 45, повний текст складено 07.12.17) по справі № 639/6974/17

за позовом ОСОБА_1 про негайне вжиття судом заходів по запобіганню порушень, пов'язаних із корупцією та наслідків кримінального порушення за статтею 182 ККУ,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2017 року від ОСОБА_1 до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява про негайне вжиття судом заходів по запобіганню порушень, пов'язаних із корупцією та наслідків кримінального порушення за статтею 182 ККУ. Заява адресована судді ОСОБА_4 Жовтневого районного суду м. Харкова, голові суду ОСОБА_2, уповноваженому по запобіганню корупції в Жовтневому районному суді. Позивачем зазначена ОСОБА_3, відповідачем - Новобаварський відділ поліції ГУНП в Х/о, третя особа: ОСОБА_1 В заяві ОСОБА_1 просить суд долучити до матеріалів справи наступну інформацію по справі. При цьому заявник зазначає номер справи 639/6060/17, провадження №2а/639/160/17, яка знаходиться в провадженні судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_4

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.2017 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за заявою ОСОБА_1 про негайне вжиття судом заходів по запобіганню порушень, пов'язаних із корупцією та наслідків кримінального порушення за статтею 182 ККУ.

Заяву ОСОБА_1 про негайне вжиття судом заходів по запобіганню порушень, пов'язаних із корупцією та наслідків кримінального порушення за статтею 182 ККУ - повернуто до загальної канцелярії Жовтневого районного суду м. Харкова для вжиття необхідних заходів щодо розгляду заяви в передбаченому законом порядку.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та відкрити провадження по заяві позивача відповідно до вимог ст. 65, 67, 68 антикорупційного закону, визнати письмові правочини, вчинені особами, що є суб'єктами дії статті 3 антикорупційного закону із порушенням вимог антикорупційного закону та використанням службового становища - незаконними (недійсними) та відшкодувати моральну шкоду, нанесену ОСОБА_1 посадовими особами, що є суб'єктом дії статті 3 антикорупційного закону.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі підставі п.1 ч.1 ст. 109 КАС України, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <;…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 4 КАС України спір може бути переданий на вирішення адміністративного суду, якщо хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 статтею 19 КАС України визначено перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні юрисдикції справи, перш за все необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач. Наявність у сторони публічно-владних управлінських функцій не відносить таку справу автоматично до справ адміністративної юрисдикції.

Для визначення ознак публічно-правового спору суд повинен встановити, зокрема, наявність матеріально-правових відносин між учасниками спору. Публічно-правовий спір може виникати із конституційних, адміністративних, фінансових та інших правовідносин, зміст яких складає, з одного боку, обов'язок органу публічної адміністрації вчинити певний акт на користь особи і з іншого - право особи вимагати виконання цього обов'язку від органу публічної адміністрації як від носія владних повноважень. Більш того, особа повинна бути переконана у тому, що такі відносини перебувають у стані порушення норми або права.

Спираючись на норми Конституції, як норми прямої дії, якими визначено зміст прав та свобод, особа має можливість вимагати від держави в особі органів публічної адміністрації належної організації та безпосереднього виконання кореспондуючих обов'язків.

При цьому, не будь-яке порушення суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків кореспондує праву особи вимагати його припинення. Право на захист (задоволення позову) у особи - позивача в межах публічного охоронного відношення виникне за двох умов. По-перше, суд має встановити обов'язок органу влади вчинити певну дію (прийняти рішення). По-друге, має бути доведено правову заінтересованість особи у виконанні цього обов'язку саме на її користь. Отже, закон має гарантувати особі право вимагати від органу публічної адміністрації виконання певного обов'язку на свою користь.

З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2017 року за резолюцією заступника керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова зазначена заява ОСОБА_1 була передана до цивільної канцелярії для реєстрації та автоматичного розподілу. В результаті вказана заява зареєстрована як окрема адміністративна справа №639/6974/17 провадження №2-а/639/181/17 за позовом ОСОБА_1 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_4 про визнання правочинів, вчинених особами, що є суб'єктами дії ст. 3 антикорупційного закону із порушенням вимог антикорупційного закону та використання службового становища - незаконними (недійсними), відшкодування моральної шкоди.

У відповідь на доповідний лист судді від 23.11.2017 року про помилкову реєстрацію заяви як окремої адміністративної справи, 24.11.2017 року заступник керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова письмово повідомив про те, що від ОСОБА_1 до Жовтневого районного суду надійшли три однакові заяви аналогічного змісту і одну з них 23.11.2017 року було передано до цивільної канцелярії для реєстрації та автоматичного розподілу, оскільки «в заключній частині своєї заяви громадянкою ОСОБА_1 чітко вказано прохання відкрити провадження щодо визнання письмових правочинів незаконними (недійсними) та відшкодувати нанесену їй моральну шкоду, та крім того зазначено про судовий збір, наявність якого передбачається при подаванні особами більшості позовів та заяв, а також враховуючи, що громадяни при звертанні до суду часто невірно мотивують свої заяви, оскільки юридично необізнані та не зобов'язані таковими бути при звертанні до суду за захистом своїх прав в заяві міститься вимога ОСОБА_1 відкрити провадження по її заяві та визначити письмові правочини, вчинені вищевказаними особами, незаконними(недійсними) та відшкодувати нанесену на її думку, їй моральну шкоду». Також в листі заступника керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова зазначена адреса заявниці ОСОБА_1 для листування: АДРЕСА_1, оскільки заява, яка розглядається, адреси заявника не містить.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.11.2017 року, заява ОСОБА_1 була залишена без руху, з наданням заявнику строку для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

06.12.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_1, в якій вона вказує, що з ухвали від 24.11.2017 року їй стало зрозуміло, що подану нею заяву на виконання положень статей 68, 67, 65 Закону України «Про запобігання корупції» суд намагається розглядати з позиції КАС України, що є помилковим, оскільки антикорупційний закон не містить визначення підсудності для антикорупційних заяв, у тому числі як адміністративних позовів. Форма заяви також не визначена, щоб висувати до заявника певні умови на законних підставах.

Колегія суддів зазначає, що у справі, що розглядається, спірні правовідносини не носять публічно-правовий характер, суд першої інстанції дійшшов помилкового висновку, щодо реєстрації зазначеної заяви, що стосується врегулювання конфлікту інтересів та наслідків передбачених нормами Закону України "Про запобігання корупції", як адміністративної справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, про наявність підстав для скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.2017 року по справі № 639/6974/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. 238, 245, 246, 250, 319, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.2017 по справі № 639/6974/17 скасувати.

Справу № 639/6974/17 направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка В.О. Бондар
Постанова складена в повному обсязі 26.02.18.