Справа № 336/7157/17
Суддя: Дацюк О. І.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 336/7157/17
пр. № 2-а/336/613/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити нарахування та виплату грошової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, вказавши, що з 2006 року отримувала пенсію за вислугу років та продовжувала працювати. У 2017 році позивач звернулась за призначенням пенсії за віку та з 25.04.2017 року їй було призначено пенсію за віком. 12.06.2017 року ОСОБА_1 як особа, яка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», працювала у закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, робота на яких діє право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до підпунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернулась до відповідача з заявою про призначення та виплати їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій , але відповідач їй відмовив. По суті позовних вимог позивач просить визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у виплаті позивачеві грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій; зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя нарахувати та виплатити позивачеві грошову допомогу у розмірі 10 її місячниї пенсій у відповідності з вимогами п. 7.1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки сторонами не подано клопотань про інше, суд, керуючись положеннями ст. 262 ч. 5 КАС України розглянув справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, письмовими поясненнями та доказами.

Відповідачем до суду направлений відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що проти позову відповідач заперечує, оскільки позивачем заява про перерахунок пенсії подана не за формою, встановленою Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, а до призначення їй пенсії за віком позивач отримувала пенсію за вислугу років, тож правові підстави для задоволення позову відсутні.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2006 року отримувала пенсію за вислугу років, а з 2017 року отримує пенсію за віком.

12.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про призначення та виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій як особа, яка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», працювала у закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, робота на яких діє право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до підпунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 21.06.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у нарахуванні та виплаті грошової допомоги.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Статтею 26 Закону України № 1058 вказано, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Позивач, обґрунтовуючи свою позицію, вказує, що умовою для нарахування та виплати грошової допомоги є наявність спільно наступних умов: досягнення особою пенсійного віку, наявність страхового стажу, вихід на пенсію з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою на момент виникнення права на пенсію за віком будь-якої іншої пенсії.

Водночас таке тлумачення позивача положень чинного законодавства,на думку суду, не є повністю вірним.

На переконання суду, грошова допомога у відповідності до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058 законодавцем передбачена як засіб стимулювання осіб, які отримали право на пенсію за вислугу років або право на іншу пенсію до досягнення загального пенсійного віку, продовжувати працювати, не звертаючись за отриманням пенсії до досягнення загального пенсійного віку, а виплата такої грошової допомоги при призначенні пенсії за віком є своєрідною винагородою особі, яка раніше отримала право на призначення іншої пенсії, ніж пенсія за віком, але не скористалась таким своїм правом.

Однак позивач, отримавши право на призначення пенсії за вислугу років, таким своїм правом скористалась, за призначенням пенсії звернулась та отримувала пенсію за вислугу років, тож підстав для нарахування та отримання грошової допомоги у відповідності до положень пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України №1058 у неї немає.

Крім того, на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, тобто на 24.04.2017 року, ОСОБА_1 працювала на посаді медичної сестри санаторія-профілакторія ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя», однак, доказів того, що ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» відноситься до закладів чи установ державної або комунальної форми власності позивачем не надано.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241-246, 262 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити нарахування та виплату грошової допомоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк