Справа № 464/5843/17
Суддя: Рудаков І. П.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/5843/17
пр.№ 2-а/464/42/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Добрій О.-В.В.

справа № 464/5843/17

позивач ОСОБА_1 не з'явилась

відповідач Львівська міська рада,

розглянувши у порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали, зобов'язання до вчинення дій,

за участю представників учасників справи: представник відповідача - Кадикало Р.Є. (довіреність від 16.01.2017 № 2901/вих-17) з'явилась,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської міської ради, в якому просить: визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 03 березня 2017 року № 1706 «Про відмову гр.ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вулиці Зеленій»; зобов'язати Львівську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06 квітня 2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею до 0,05 га, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1, на пленарному засіданні сесії Львівської міської ради відповідно до законодавства з прийняттям мотивованого рішення. В обґрунтування позову покликається на те, що на виконання судового рішення від 02.06.2016 відповідачем було розглянуто клопотання від 06.04.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на вулиці Зелена у м.Львові, однак у такому було відмовлено оскаржуваною ухвалою. Вважає, таке рішення незаконним та просить його скасувати, адже, останнє не відповідає вимогам земельного законодавства з мотивів необгрунтування відмови у його наданні. Просить зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання від 06.04.2016, а позов задовольнити повністю.

27 вересня 2017 року на адресу суду позивачем ОСОБА_1 подано клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити.

11 січня 2018 року представником відповідача Кадикало Р.Є. подано письмові заперечення на позовну заяву у яких просить відмовити у позові з наступних підстав. Вважає позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки зазначений проект ухвали розглядався на пленарному засіданні сесії Львівської міської ради 03.03.2017 та не набрав необхідної кількості голосів депутатського корпусу на підтримку.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову та просить у такому відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях.

У судове засідання позивач не з'явився, а відтак, з урахування заяви про слухання справи у його відсутності, думки представника відповідача, який не заперечив проти розгляду справи у відсутності позивача, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності позивача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2016 року у справі № 464/3481/16-а адміністративний позов задоволено та визнано протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо порушення порядку розгляду клопотання ОСОБА_1 від 06 квітня 2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею до 0,05 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язано Львівську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06 квітня 2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею до 0,05 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до законодавства. Судове рішення у апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили.

На виконання судового рішення ухвалою Львівської міської ради 6-ї сесії 7-го скликання від 03.03.2017 № 1706 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0500 га на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку /а.с.11/.

З листа департаменту містобудування управління земельних ресурсів Львівської міської ради від 14 березня 2017 року № 2403-1462 вбачається, що підготовлений на підставі постанови Сихівського районного суду м.Львові від 02.06.2016 року та звернення від 07.04.2016 проект ухвали «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Зелена для будівництва та обслуговування житлового будинку» розглядався на пленарному засіданні Львівської міської ради 15.09.2016, проте, не набравши необхідної більшості голосів такий був відхилений. В подальшому, підготовлено альтернативний проект ухвали «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Зелена», який розглядався 03.03.2017 та був прийнятий /а.с.10/.

Так, як вбачається з оскаржуваної ухвали, у такій не наведені жодні підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Зелена у м. Львові, така відмова невмотивована та не містить посилання на норми законодавства, що свідчить про формальний розгляд заяви позивача.

Статтею 118 Земельного кодексу України регламентовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, згідно з п. 6 вказаної статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Пунктом 7 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 34 ч.1ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

При цьому, відповідно до ст. 59 цього Закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формах рішень.

Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що відповідач діяв з недотримання вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України, а відтак ухвалу Львівської міської ради від 03.03.2017 №1706 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Зелена» слід визнати протиправною та скасувати.

Окрім цього, оскільки за результатами розгляду клопотання позивача від 06.04.2016 відповідачем не прийнято вмотивованого рішення, позивач отримав формальну відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Зелена у м. Львові, суд приходить висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути на пленарному засіданні сесії Львівської міської ради клопотання позивача від 06.04.2016 року відповідно до законодавства з прийняттям мотивованого рішення, а позов задовольнити повністю.

Посилання представника відповідача на дискреційні повноваження відповідача суд оцінює критично.

Чинне українське законодавство наділило органи державної влади і місцевого самоврядування дискреційними повноваженнями, тобто правом діяти за власним розсудом, у рішенні практичних завдань.

В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку.

Європейський суд (ЄСПЛ) неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб і законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовцями.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права.

Суд вважає, що у виниклій ситуації законом нечітко визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити адекватний захист від довільного втручання в права позивача.

Конкретні норми закону не містять чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих відповідачу.

У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, на думку суду, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до вищенаведеного та керуючись ст.ст.6, 9 77, 139, 205, 241, 244-246, 250, 251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали, зобов'язання до вчинення дій - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 03 березня 2017 року № 1706 «Про відмову гр.ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вулиці Зеленій».

Зобов'язати Львівську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06 квітня 2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею до 0,05 га, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1, на пленарному засіданні сесії Львівської сміської ради відповідно до законодавства з прийняттям мотивованого рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.

За умовами ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2018 року.

Суддя І. П. Рудаков