Справа № 522/3366/18
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/943/18
Справа № 522/3366/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Науменко А.В.,

при секретарі - Полегенький В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення за межі території України.

Позовна заява обґрунтована тим, що 15.11.2017 співробітниками ГУ НП в Одеській області за адресою: АДРЕСА_1, було виявлено громадянина Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

В результаті проведеної перевірки наявних документів та відібраних пояснень у Відповідача було встановлено, що відповідач знаходиться на території України без документів на право проживання в Україні.

Відповідач пояснив, що прибув до України у 2009 році з метою працевлаштування, на потязі. Держаний кордон перетнув через контрольно-пропускний пункт у Харківській області.

Територію України не покинув у відповідний строк у зв'язку з тим, що в іноземця не було бажання, хотів залишитись в Україні.

Паспортний документ для виїзду за кордон громадянина Узбекистану було втрачено, місце знаходження відповідачу невідомо.

На даний час відповідач перебуває на території України незаконно, постійного місця проживання та законного джерелам існування не має.

15.11.2017 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення № 135 про примусове повернення в країну походження відповідача та зобов' язано його покинути територію України до 24.11.2017 року. Зазначене рішення відповідач не виконав.

На підставі наведеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги та звернути рішення до негайного виконання.

Представник позивача Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - Лазарева Г.С. підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила суду, що відповідач свідомо незаконно знаходиться в Україні з 2009 року. Ухилявся від повернення до Узбекистану з економічних причин, в зв'язку з чим, є ризик його втечі та переховання на території України.

Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував, заяв та клопотань не заявив. Пояснив суду, що можливості заробити гроші на батьківщині не має, у зв'язку з тим, що він прибув до України для заробітку. Підтвердив, що його не переслідували у Узбекистані та у нього не має побоювань стати жертвою переслідування за ознаками належності до певної соціальної групи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 15.11.2017 співробітниками ГУ НП в Одеській області за адресою: АДРЕСА_1, було виявлено громадянина Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

В результаті проведеної перевірки наявних документів та відібраних пояснень у Відповідача було встановлено, що відповідач знаходиться на території України без документів на право проживання в Україні.

Відповідач пояснив, що прибув до України у 2009 році з метою працевлаштування, на потязі. Держаний кордон перетнув через контрольно-пропускний пункт у Харківській області.

Територію України не покинув у відповідний строк у зв'язку з тим, що в іноземця не було бажання, хотів залишитись в Україні.

Паспортний документ для виїзду за кордон громадянина Узбекистану було втрачено, місце знаходження відповідачу невідомо.

На даний час відповідач перебуває на території України незаконно, постійного місця проживання та законного джерелам існування не має.

15.11.2017 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення № 135 про примусове повернення в країну походження відповідача та зобов'язано його покинути територію України до 24.11.2017 року. Зазначене рішення відповідач не виконав.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ(Далі Закон № 3773), рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Проте, відповідач з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

15.11.2017 року за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, постановою про накладення адміністративного стягнення був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 850,0 грн.

Частиною 3 статті 3 розділу I Закону № 3773 передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України).

Згідно частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ «центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі…».

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1ст. 77 КАС України), за згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, встановлені судом обставини, а саме: порушення міграційного законодавства України триваючого з 2017 року, ухилення від виїзду за межі України свідчать про те, що громадянин громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню.

Пунктом 3 частини 2статті 371 КАС України, передбачено, що суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст. ст. 23-25, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 9, 20, 46, 241, 243, 245, 288, 289, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення за межі території України - задовольнити.

Примусово видворити з України громадянина Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 статті 371 КАС України допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя А.В. Науменко

26.02.18