Справа № 342/1051/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/37/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Матковської З.М., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тлумацького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2017 року (головуючий суддя: Федів Л.М., ухвалена в м.Городенка) у справі № 342/1051/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тлумацького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов"язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

13.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тлумацького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірною відмови Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язання Тлумацького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати йому до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 14.05.1984 року по 29.04.1986 року, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року; зобов'язання Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити йому перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 16.12.2016 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Постановою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено; визнано неправомірною відмову Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про перерахунок ОСОБА_1 призначеного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язано Тлумацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 14.05.1984 року по 29.04.1986 року, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року; зобов'язано Тлумацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 16.12.2016 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Не погодившись з даною постановою суду відповідач- Тлумацьке об'єднане управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просять її скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Як на доводи апеляційної скарги посилається на ту обставину, що до стажу роботи судді, відповідно до ст.131 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року у редакції Закону України від 12.02.2015 року №192-ХІІ, зараховується робота на посаді судді судів України, арбітра (судді) арбітражних суддів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів, судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Відтак підстав для задоволення позовних вимог немає.

Сторони повідомлялися судом про час та місце розгляду справи, явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, в період з 14.05.1984 р. по 29.04.1986 р. позивач проходив строкову військову службу, що стверджується копією військового квитка серія НОМЕР_1.

В подальшому в період з 01.09.1986р. по 30.06.1990р. позивач навчався на денній формі навчання Харківського юридичного інституту, що підтверджується записами в трудовій книжці, та дипломом, копії яких наявні в матеріалах справи.

В період з 12.12.1992 р. по 05.12.2012 р. позивач працював суддею Городенківського районного суду Івано-Франківської області, а з 06.12.2012 року по 15.12.2016 року - суддею Апеляційного суду Івано-Франківської області.

В подальшому, згідно Рішення Вищої ради юстиції за № 3171/0/15-16 від 08.12.2016 року, наказу голови Апеляційного суду Івано-Франківської області №03-04/257 від 14.12.2016 року, ОСОБА_1 звільнений із посади судді Апеляційного суду Івано-Франківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку та відрахований із складу Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Як вбачається з копії протоколу Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №1211 від 20.12.2016р., щомісячне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 призначено в розмірі 88 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, при загальному трудовому стажу 31 р. 11 м. 25 д., при цьому стаж судді 24 років 00 місяці 05 дні.

Позивач звернувся в пенсійний орган з заявою, в якій просив призначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді

Проте, відповідач відмовив позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, та зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці половину часу навчання за денною формою та періоду проходження строкової військової служби, оскільки немає підстав.

Не погодившись з даною відмовою ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що пенсійний орган відмовляючи ОСОБА_1 у зарахуванні періоду проходження строкової військової служби та половину строку навчання у вищому навчальному закладі до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці діяв неправомірно.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон України № 1402-VII) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Проте Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 були визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI уредакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утриманнясудді.

Поряд з цим Конституційний Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI довнесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, тобто у редакціїЗакону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII, а саме, «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Крім цього, у відповідності доУказів Президента України № 584/95 від 10 липня 1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів»та № 1061/2002 від 25 листопада 2002 року «Про внесення змін до Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку і навчання у вищих юридичних навчальних закладах період проходження строкової військової служби.

Колегія суддів зазначає, що Пункт 11 Перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (редакція до 25.03.2015 року) передбачає, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Законодавство, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI, передбачало право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половина строку і навчання у вищих юридичних навчальних закладах, період проходження строкової служби. Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду України викладеній у постанові від 06 липня 2016 року №П/800/426/14 .

Крім цього абзацом 2 пункту 3-1Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", доповненим згідно зпостановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. № 545, передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Частиною 1статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцієюі законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 4статті 48 Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. №2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме, до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, оскільки вищезазначеними нормами закріплено зарахування половини строку стаціонарного навчання у вищому навчальному закладі та служби в армії до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, внаслідок чого ОСОБА_1 має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції розглянув спір з дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого обґрунтовано задовольнив позов.

Керуючись статтями 306, 307, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тлумацького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоовлення, а постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2017 року у справі № 342/1051/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову протягом 30 днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді З. М. Матковська
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 20.02.2018р.