Справа № 814/141/16
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/141/16

Категорія: 8.3.3

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову від 07 червня 2017 року, ухвалену Миколаївським окружним адміністративним судом у складі головуючого-судді Гордієнко Т.О., у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авентин» до Державної податкової інспекції в Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про відмову у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Авентин» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.01.2016 року № про відмову у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2015 року в розмірі 56519 грн.

Постановою від 07 червня 2017 року, ухваленою у порядку письмового провадження, Миколаївський окружний адміністративний суд задовольнив адміністративний позов у повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги особливі обставини справи та не у повному обсязі дослідив наявні у справі докази.

Апелянт звертає увагу на те, що у подібних правовідносинах, між тими сторонами ВАСУ прийнято ухвалу від 28.03.2017 року у справі 814/1952/15 (К/800/1431/16), якою касаційну скаргу ТОВ «Авентин» залишено без задоволення.

Апелянт зазначає, що в матеріалах справи наявний лист позивача, в якому він підтвердив, що будівництво портового перевантажувального комплексу не розпочато та не планується в найближчий час.

Таким чином, апелянт вважає, що зазначена обставина дає підстави дійти висновку, що замовлення робочого проекту є лише наміром здійснювати будівництво, яке в майбутньому може взагалі не розпочатися. Виходячи з наведеного ВАСУ дійшов висновку щодо правомірності прийняття ДПІ податкових повідомлень-рішень.

Апелянт зазначає, що за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість складений акт від 18.12.2015 року №1734/14-04-15-01-19/32507357 в якому встановлено, що ТОВ «Авентин» здійснювало операції з придбання (спорудження) основних фондів (розробка робочої документації будівництва «Портового перевантажувального комплексу морського транспорту «Авентин» в м. Миколаєві по вул. Проектна 6», розробка техніко-економічного обґрунтування будівництва «Портового перевантажувального комплексу морського транспорту «Авентин») у ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс» (код за ). Оприбуткування операцій з придбання проектних робіт здійснювалося платником на субрахунок 151 «Капітальне будівництво».

Так апелянт зазначає, що враховуючи те, що у позивача обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлені суми бюджетного відшкодування, ДПІ зроблено висновок про відсутність у підприємства права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ за перевірені періоди та як наслідок, ТОВ «Авентин» було відмовлено у наданні бюджетного відшкодування ПДВ.

ТОВ «Авентин» не надало письмових заперечень на адміністративний позов.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції встановив та це підтверджено матеріалами справи, що Актом про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 18 грудня 2015 р. № 1734/14-04-15-01-19/32507357 встановлено, що на порушення п.200.5 статті 200 ПК України підприємству ТОВ «Авентин» відмовлено у наданні бюджетного відшкодування ПДВ на загальну суму 56 519 грн.

В акті перевірки зазначено, що основним критерієм віднесення матеріальних цінностей (будинків, споруд, машин, устаткування, витрат на поліпшення, модернізацію цих об'єктів) до основних фондів в контексті положень ст.200 ПК України є введення їх в експлуатацію та відображення в бухгалтерському обліку на рахунку 10 «Основні засоби». При визначенні права платника на отримання бюджетного відшкодування враховується наявність майна, що обліковується на рахунку 10 «Основні засоби», незалежно від процесу його отримання ( придбання чи їх спорудження (будівництва) самостійно).

Також суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджено, що податковий орган послався на те, що у ТОВ «Авентин» відповідно до п.200.5 ст.200 ПК України обсяг оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців (жовтень 2014-вересень 2015) становить 1935 грн., що менше заявленої суми бюджетного відшкодування у р.23.2 декларації за жовтень 2015 року (а.с. 14-19).

На підставі акта перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 06.01.2016 № , яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 56519 грн. за жовтень 2015 року (а.с. 20).

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин приписи п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 198. 3 ст. 198, п. 200.5 ст. 200 ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин - заявлення позивачем бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 56519 грн. за жовтень 2015 року.

Суд першої інстанції встановив, матеріалами справи підтверджено та сторонами у справі не оспорюється той факт, що позиція податкового органу полягає в тому, що позивач неправомірно включив до бюджетного відшкодування суму ПДВ, яка перевищує обсяг оподатковуваних операцій позивача за останні 12 календарних місяців на 56519 грн., і не пов'язана із придбанням або спорудження (будівництва) основних фондів, оскільки не обліковується по рахунку 10 - «Основні засоби».

При цьому апелянт посилається як в акті перевірки, так і в апеляційній скарзі на неправомірність віднесення позивачем витрати на замовлення робочої документації будівництва до складу капітальних інвестицій в створення основних засобів з тих підстав, що для визначення об'єкта як основного засобу необхідним є введення його в експлуатацію, а замовлення робочого проекту є лише наміром здійснювати будівництво, яке в майбутньому може взагалі не розпочнеться.

Апеляційний суд як і суд першої інстанції вважає таку позицію податкового органу помилковою, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 200.5 ст. 200 ПК України, не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які:

- були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів);

- мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Сторонами у справі не заперечується та встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили (справа № 814/2018/15, № 814/1952/15, ; 814/2244/15), що для будівництва портового перевантажувального комплексу морського транспорту «Авентин» в м. Миколаєві по вул. Транспортній, 6 позивачем придбані роботи з розробки проекту вказаного будівництва у ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс» за договором №07/11 від 05.11.2012 року. Зазначені витрати обліковуються на рахунку 15 «Капітальні інвестиції», а саме: на субрахунку 1151 «Капітальне будівництво» - обліковуються витрати на придбання послуг для будівництва портового перевантажувального комплексу в м. Миколаєві по вул. Транспортній, 6.

Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року №92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 року за №288/4509 первісна вартість об'єкта основних засобів складається з таких витрат: суми, що сплачують постачальникам активів та підрядникам за виконання будівельно-монтажних робіт (без непрямих податків); реєстраційні збори, державне мито та аналогічні платежі, що здійснюються в зв'язку з придбанням (отриманням) прав на об'єкт основних засобів; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв'язку з придбанням (створенням) основних засобів (якщо вони не відшкодовуються підприємству/установі); витрати зі страхування ризиків доставки основних засобів; витрати на транспортування, установку, монтаж, налагодження основних засобів; інші витрати, безпосередньо пов'язані з доведенням основних засобів до стану, у якому вони придатні для використання із запланованою метою.

Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року №291, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 року №893/4186, передбачено, що для обліку витрат на придбання або створення матеріальних і нематеріальних необоротних активів призначений рахунок 15 «Капітальні інвестиції».

Витрати на придбання у ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс» проекту з будівництва портового перевантажувального комплексу морського транспорту «Авентин» в м. Миколаєві по вул. Транспортній, 6 обліковуються позивачем по рахунку 15 «Капітальні інвестиції»

Витрати на розробку проекту з будівництва вказаного портового перевантажувального комплексу нерозривно пов'язані із процесом будівництва такого комплексу, оскільки відсутність такого проекту унеможливлює саме будівництво.

Таким чином, сам факт відсутності введення в експлуатацію основних фондів не позбавляє позивача права на отримання бюджетного відшкодування, сформованого за рахунок сум ПДВ, сплачених при спорудженні таких основних фондів.

Посилання податкового органу та суду першої інстанції на відсутність обліку позивачем вищевказаних витрат по рахунку 10 «Основні засоби» є помилковими, оскільки зарахування на баланс основних засобів може бути відображеним за дебетом рахунку 10 «Основні засоби» та кредитом рахунку 15 «Капітальні інвестиції» у разі введення основних фондів в експлуатацію.

Разом з тим, право на бюджетне відшкодування відповідно до вимог Податкового кодексу України не залежить від обліку основних фондів на 10 рахунку бухгалтерського обліку та від моменту введення в експлуатацію основних фондів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 20.01.2015 року №21-514а14, №21-316а14 та №21-529а14.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскарженого податкового повідомлення-рішення про зменшення позивачу бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2015 року.

Посилання апелянта на судові рішення у справі № 814/1952/15, яким ТОВ «Авентин» відмовлено у скасування податкового повідомлення-рішення від 16.02.2015 року № 000141151 про відмову у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ за листопада 2014 року, та у справі № 814/2018/15 яким ТОВ «Авентин» відмовлено у скасування податкового повідомлення-рішення від 22.08.2015 року № про відмову у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ за лютий 2015 року апеляційний суд відхиляє (судове рішення перебуває на стадії касаційного оскарження), оскільки стаття 198 Податкового кодексу України зазнала змін відповідно до Закону України № 71-VIII від 28.12.2014, за якими з 01.07.2015 року передбачено (п. 198.3), що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

До 01.07.2015 року придбання таких основних фондів як інші необоротні матеріальні активи та незавершені капітальні інвестиції у необоротні капітальні активи, Податковим кодексом не використовувалось для визначення податкового кредиту.

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи норми Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та відхиляються апеляційним судом як такі, що ґрунтуються на помилковому трактування норм чинного законодавства, з посиланням окрім іншого на судові рішення, якими було відмовлено у бюджетному відшкодування ПДВ у період дії ст. 198 ПК України, до внесення змін Законом України № 71-VIII від 28.12.2014 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 3, 6, 9, 14, 72-78, 308, 310,п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ч. 1 ст. 325, ст. 328, ст. 329 КАС України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 01.02.2018 року.

Головуючий: суддя-доповідач С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець