Справа № 825/548/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2016 року Чернігів Справа № 825/548/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

суддів - Бородавкіної С.В., Кашпур О.В.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа - Державне підприємство «Центр сертифікації насіння та садивного матеріалу» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа - Державне підприємство «Центр сертифікації насіння та садивного матеріалу» та просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства аграрної політики та продовольства України - відмову в розгляді звернення у встановленому законом порядку та не переправлення звернення щодо оформлення приватизації житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4;

- зобов'язати Міністерство аграрної політики та продовольства України розглянути звернення щодо приватизації житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в порядку, встановленому чинним законодавством, або направити його на розгляд за належністю відповідному органу чи посадовій особі з повідомленням про дане рішення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.01.2016 вона звернулася до Міністерства аграрної політики та продовольства України з письмовою заявою та копіями відповідних документів щодо оформлення передачі в приватну спільну часткову власність житлового будинку (разом з господарськими будівлями та спорудами), що займає разом із малолітніми дітьми на умовах найму. Мінагрополітики надало листа-відповідь від 19 лютого 2016 №37-27-4-16/2248, що передача в приватну власність житлового будинку не належить до його компетенції та, що з питань приватизації потрібно звертатися безпосередньо до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу». Позивач вважає, що її звернення не було розглянуто належним чином та в порушення ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» не було направлено за належністю відповідному органу чи посадовій особі в п'ятиденний термін. Тому ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав письмові заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідь на звернення позивача була надана в порядку та строки, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Міністерства аграрної політики та продовольства України з письмовою заявою в якій просила оформити передачу в приватну спільну часткову власність житловий будинок (разом з господарськими будівлями та спорудами), що вона займає разом із малолітніми дітьми на умовах найму (а.с. 13-15).

Листом від 19 лютого 2016 року за №37-27-4-16/2248 Міністерство аграрної політики та продовольства України повідомило позивача, що листом від 01.09.2015 №37-27-4-16/14562 Мінагрополітики надало ОСОБА_2 вичерпний перелік документів, які підприємство (ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу») має надати Міністерству відповідно до вимог Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», для розгляду питання про передачу житлового будинку у комунальну власність. Відповідач також повідомив, що зазначений пакет документів до Мінагрополітики не надходив.

Тому зазначено, що передача в приватну власність житлового будинку не належить до компетенції Мінагрополітики.

Позивачу роз'яснено, що з питань приватизації, або передачі у комунальну власність житлової будинку їй необхідно звертатись безпосередньо до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (а.с. 20).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Статтею 3 Закону №393/96-ВР, передбачено що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до частини 1, 3 статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Так, Мінагрополітики в листі від 19 лютого 2016 року за №37-27-4-16/2248 повідомило позивача що відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад.

Також Мінагрополітики зазначило, що листом від 01.09.2015 №37-27-4-16/14562 надало ОСОБА_2 вичерпний перелік документів, які ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» має надати Міністерству відповідно до вимог Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», для розгляду питання про передачу житлового будинку у комунальну власність.

Проте, зазначений пакет документів до Мінагрополітики не надходив. Тому відповідач вказав, що передача в приватну власність житлового будинку не належить до компетенції Мінагрополітики.

Отже, в листі від 19 лютого 2016 року за №37-27-4-16/2248 Мінагрополітики повідомило позивача, що необхідною передумовою передачі житлового будинку у приватну власність є передача житлового фонду у комунальну власність, в порядку, визначеному Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності».

Зміст вказаної відповіді, а також дата її надання дають суду підстави для висновку про належний і вчасний розгляд відповідачем звернення позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Міністерство аграрної політики та продовольства України своїм листом від 19 лютого 2016 року за №37-27-4-16/2248, в межах наданих йому повноважень, об'єктивної, всебічної та вчасної перевірки заяви в порядку встановленому Законом України «Про звернення громадян» повідомило позивача про результати розгляду її звернення, надавши належну відповідь, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

З урахуванням зазначеного, керуючись положеннями частини другої статті 19 Конституції України, частини 3 статті 2, частини 1 статті 11, частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 17, 18, 104, 122, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа - Державне підприємство «Центр сертифікації насіння та садивного матеріалу» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя В.І. Д'яков

Судді С.В. Бородавкіна

О.В. Кашпур