Справа № 807/193/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12204/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Дробот М.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Романа Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області та Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі представника за дорученням заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Яроша Сергія Івановича на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року (Головуючий суддя: Луцович М.М., ухвалено о 11 год. 43 хв. м.Ужгород) у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Керівник апарату Апеляційного суду Закарпатської області про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Керівник апарату Апеляційного суду Закарпатської області про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою державного виконавця від 23.01.2017р. було відкрито виконавче провадження №53261572 за виконавчим листом №807/2236/15 від 12.10.2016р. Постановою від 15.02.2017р виконавче провадження №53261572 за вказаним виконавчим листом закінчено, оскільки державний виконавець вважав постанову суду у справі №807/2236/15 від 18.12.2015р. виконаною на підставі наказу Апеляційного суду Закарпатської області №6.3.1-5 від 15.01.2016 року. Такі дії державного виконавця потягли за собою порушення законних прав позивача, адже допущені висновки державного виконавця не відповідають дійсності, а тому така постанова підлягає визнанню протиправною.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№53261572 від 15.02.17року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцевим Андрієм Тарасовичем з примусового виконання виконавчого листа №807/2236/15 від 12.10.2016 року, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом, яким зобов'язано керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області видати наказ про те, що період з 04.11.2014 року по 09.07.2015 року зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 на посаді секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Керівник апарату Апеляційного суду Закарпатської області та Департамент ДВС Міністерства юстиції України в особі представника за довіреністю заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Яроша С.І. подали апеляційні скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду, в яких просять скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг зазначають, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідають фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши обставини та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.12.2015 року адміністративний позов у справі №807/2236/15 за позовною заявою ОСОБА_1 до Керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області, третьої особи: Апеляційного суду Закарпатської області - задоволено частково: - скасовано наказ від 17.07.2015року №6.3.1.-254 в частині тривалості стажу державної служби 3 роки 10 днів ОСОБА_1 та зобов'язано керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області видати наказ в якому період з 04.11.2014 року по 09.07.2015 року зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 на посаді секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області (а.с. 4-6).

На виконання вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, судом 12.10.2016р. було видано виконавчий лист №807/2236/15/2016р. (а.с. 11)

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону: - за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно вимог ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З врахуванням вимог чинного законодавства 04.01.2017 року позивач звернулася до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України з заявою про примусове виконання рішення суду, а 23.01.2017 року державним виконавцем винесено постанову ВП№53261572 про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.10.2016 року №807/2236/15/2016 р. (а.с. 10,13).

07.02.2017 на адресу Департаменту ДВС Міністерства юстиції України надійшов лист Апеляційного суду Закарпатської області від 31.01.2017 року №1928/4/17 з інформацією про те, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 оскаржуваний позивачем період зарахований до стажу роботи Наказом від 15.01.2016 року №6.3.1.-5, тобто рішення суду було частково виконано ще до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 63).

З аналізу копії тексту наказу від 15.01.2016 року «Про зарахування періоду з 04.11.2014 року по 09.07.2015 року до трудового стажу ОСОБА_1» (а.с .14) вбачається, що Апеляційним судом Закарпатської області скасовано наказ по апеляційному суду Закарпатської області від "17.07.2015 року № 6.3.1 - 254 в частині тривалості стажу державної служби 3 роки 10 днів ОСОБА_1. Пункт 3 наказу по апеляційному суду Закарпатської області "Про убезпечення оплати праці ОСОБА_1" від 17.07.2015 року № 6.3,1 - 254 викладено в такій редакції: "3. Взяти до уваги, що ОСОБА_1 має надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 10 відсотків до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг державного службовця (стаж, що дає право на вислугу років становить 3 роки 8 місяців 16 днів)". Начальнику відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Кулик В.М. внести зміни до штатного розпису.

Однак, згідно вимог п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Проте, не звіривши текст рішення окружного суду, який був на виконанні, з відомостями викладеними в листі Апеляційного суду Закарпатської області від 31.01.2017 року №1928/4/17 про те, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 оскаржуваний позивачем період зарахований до стажу роботи Наказом від 15.01.2016 року №6.3.1.-5, державним виконавцем 15.02.2017року було винесено постанову ВП №53261572 про закінчення виконавчого провадження (а.с. 12).

Відтак, перевіривши та проаналізувавши Постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №53261572 від 15.02.2017 року, колегія суддів вважає, що така прийнята з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.12.2015 року було зобов'язано керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області видати наказ в якому період з 04.11.2014 року по 09.07.2015 року зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 на посаді секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області та видано виконавчий лист.

Однак, наказом Апеляційного суду Закарпатської області від 15.01.2016 року «Про зарахування періоду з 04.11.2014 року по 09.07.2015 року до трудового стажу ОСОБА_1» вказане зобов'язання належно виконано не було, адже його зміст є дещо відмінним від змісту виконавчого листа, який підлягав до виконання.

Таким чином, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.12.2015 року, яке набрало законної сили боржником фактично не було виконано у спосіб визначений судом, а тому Постанова виконавця від 15.02.2017 року ВП №53261572 про закінчення виконавчого провадження була винесена передчасно та неправомірно, а з метою повного захисту прав ОСОБА_1 стосовно чіткого виконання рішення суду від 18.12.2015 року, оскаржувану постанову відповідача від 15.02.2017 року слід було скасувати.

Згідно з ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження встановлено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована у встановленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Відповідно до ст.90 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати фактично витрачений адвокатом час.

Верховний Суд України у Постанові від 01.10.2002 № 36/63 зазначив, що судові витрати при розгляді справи, тобто кошти сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались підтверджується відповідними фінансовими документами.

Позивач надав суду договір про надання адвокатських послуг від 03.01.2017 року №2236/17, укладений з адвокатом Роля І.І. (а.с.24), а також акт приймання - передачі послуг №2236/17 ( а.с.48), копії наданих юридичних консультацій (а.с 49-60), що підтверджують факт надання вказаним адвокатом позивачу адвокатських послуг на загальну суму 7849,00 грн., у вказаних актах описуються надані послуги, їх вид, обсяг, час, затрачений адвокатом для їх надання, тощо.

З огляду на викладене, вимоги про стягнення з відповідача витрат на адвокатські послуги в розмірі 7849,00 грн. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, а тому підлягали задоволенню повністю.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ч.1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області та Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі представника за довіреністю заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Яроша Сергія Івановича - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 року у справі №807/193/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 20.02.2018 року