Справа № 163/1830/17
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11260/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Дробота М.Ю.

представника відповідача Дембіцького Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 02.10.2017 в справі №163/1830/17 за позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил (суддя І інстанції - Гайдук А.Л., місце ухвалення: м. Любомль, дата складення повного тексту рішення суду І інстанції: 02.10.2017),

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про порушення митних правил №1934/20500/17 від 05.07.2017 року.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 02.10.2017 в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Вказує, зокрема, на те, що при складанні оскаржуваної постанови не були з'ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлена адміністративна відповідальність. Крім того, відповідно до норм КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю - доповідача, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

На підставі розпорядження начальника Волинської митниці ДФС від 23.09.2016 року №46-р «Щодо контролю за дотриманням громадянами режимів «тимчасового ввезення» та «транзиту» при ввезенні транспортних засобів особистого користування», на Волинській митниці ДФС вживались заходи щодо виявлення порушень громадянами термінів транзиту відносно транспортних засобів, ввезених на митну територію України в березні 2017 року.

Під час здійснення митних формальностей відповідно до баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС було встановлено, що 23.03.2017 року на митну територію України через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС, громадянкою України ОСОБА_2 в митному режимі «транзит» ввезено автомобіль марки «Mercedes-Benz E270», р.н.з. НОМЕР_1 (країна реєстрації - Республіка Польща», кузов НОМЕР_2, та станом на 07.06.2017 року не вивезено та в інший митний режим не заявлено, в той час, як термін вивезення (транзиту) закінчився 02.04.2017 року.

07.06.2017 року державним інспектором митного поста «Доманове» Волинської митниці ДФС Штиком В.В. складено протокол про порушення митних правил №1934/20500/17 відносно ОСОБА_2 за ознаками ч.3 ст.470 МК України у відсутності останньої, оскільки така не з'явилася на виклик митного органу, хоча повідомлення отримала особисто та завчасно.

05.07.2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням Негрічем Л.М. винесено постанову, якою ОСОБА_2 визнано винною у перевищенні встановленого ст.95 МК України строку транзитного перевезення автомобіля марки «Mercedes-Benz E270», р.н.з. НОМЕР_1, більше ніж на 10 діб, тобто вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Вважаючи дії та рішення митного органу протиправними, позивач оскаржила їх до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 95 Митного кодексу України строк транзиту транспортного засобу через митну територію України не повинен перевищувати 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, підставами для притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, є, зокрема, порушення строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на десять діб.

Виходячи з зазначених положень МК України, термін перебування автомобіля марки «Mercedes-Benz E270», р.н.з. НОМЕР_1, на митній території України станом на дату складання протоколу про порушення митних правил від дня його ввезення склав 76 днів.

Як на незаконність оскаржуваної постанови позивач вказала на те, що зазначеним автомобілем вона не керувала та його на митну територію України не ввозила, посвідчення водія та навиків керування транспортним засобом не має.

У пункті 9 Розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби від 17.11.2005 року № 1118 (далі - Правила від 17.11.2005 року № 1118), визначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, зокрема, на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту регламентовано Розділом ІV цих же Правил, якими передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Із зазначеного слід дійти висновку, що за відсутності необхідних документів, зокрема, виданого на ім'я ОСОБА_2 доручення на право керування (розпорядження) ввезеним транспортним засобом, цей автомобіль на митну територію України в режимі «транзит» пропущено не було б.

А тому, обґрунтованим вважає колегія суддів висновок суду першої інстанції про те, що відсутність в ОСОБА_2 посвідчення водія і володіння навиками керування транспортним засобом не можуть підтверджувати факту не ввезення нею вищевказаного автомобіля, оскільки відповідно до Правил від 17.11.2005 року № 1118 транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред'явлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою, при цьому обов'язкової вимоги щодо наявності у такої особи посвідчення водія законодавець не висуває.

Щодо тверджень апелянта про недоведеність обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, серед іншого, й на підставі інформації, що перебуває в електронному вигляді.

Оформлення автомобіля марки «Mercedes-Benz E270», р.н.з. НОМЕР_1, на ім'я ОСОБА_2, а відтак і його ввезення на митну територію України, об'єктивно підтверджується електронними даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, а також витягом з електронного журналу пасажирського ПП, які в силу ч.1 ст.495 МК України є належним та допустимим доказом у справі про порушення митних правил.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 02.10.2017 в справі №163/1830/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. В. Костів
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст рішення складено 08.02.2018.