Справа № 335/2071/15-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2018 року

Київ

справа №335/2071/15-а

адміністративне провадження №К/9901/1372/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у письмовому провадженні за наявними матеріалами касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - управління ПФУ) на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2015 року (суддя - Апаллонова Ю.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року (судді Дадим Ю.М., Богданенко І.Ю., Уханенко С.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до управління ПФУ.

Вимоги обґрунтовував тим, що при призначенні йому пенсії не були враховані такі виплати: індексація заробітної плати, премія, сплачена у червні 2010 року, щомісячна премія, яка виплачена у травні 2010 року, щомісячна премія в сумі 493 грн 10 коп, яка виплачена у травні 2011 року, матеріальна допомога на оздоровлення у сумах 2380 грн 03 коп. та 706 грн 16 коп., яка виплачена у травні та червні 2010 року, матеріальна допомога на оздоровлення, виплачена у травні 2011 року у сумі 3570 грн.

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя постановою від 08 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково: визнав дії управління ПФУ щодо не внесення з 01 лютого 2015 року до складу грошового забезпечення позивача, з якого призначається пенсія, вищезазначених виплат, з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, протиправними; зобов'язав управління ПФУ здійснити з 01 лютого 2015 року перерахунок та виплату недоплаченої з 01 лютого 2015 року пенсії позивачу з урахуванням включення до складу грошового забезпечення позивача, з якого призначається пенсія, вище наведених виплат, з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд погодився з висновками суду першої інстанції, ухвалою від 21 вересня 2015 року залишив рішення цього суду без змін.

Управління ПФУ не погодилося із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і подало касаційну скаргу з вимогами про їх скасування та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Посилається на рішення Конституційного Суду України (далі - КСУ) від 13 травня 2015 року № 4-рп/2015 у справі № 1-9/2015 щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII), згідно з яким, на думку управління ПФУ, матеріальна допомога на оздоровлення та індексація не підлягають включенню до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. Також відповідач посилається на правові позиції Верховного Суду України (далі - ВСУ), висловлені в постановах від 13 лютого та 9 жовтня 2012 року, вважаючи, що одноразова премія за сумлінну працю та за високі досягнення згідно з указаними постановами не підлягають включенню до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому він зазначив про безпідставність посилання управлінням ПФУ на указані рішення КСУ та ВСУ, оскільки вони не стосуються нормативного регулювання та обставин справи, просить рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

У цій справі суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ, йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII на підставі довідки про грошове забезпечення.

За інформацією управління ПФУ при обчисленні пенсії позивачу було враховано його грошове забезпечення, яке складалось з посадового окладу 1422 грн, окладу за військове звання 130 грн, процентної надбавки за вислугу років 35% 543 грн 20 коп., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці (надбавка за особливо важливі завдання 50%), робота з таємними виробами, носіями, документами 1694 грн 90 коп.

16 січня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив при її перерахунку врахувати фактично отримані ним в складі заробітної плати суми згідно з уточнюючою довідкою від 12 січня 2015 року № 1.

Як вбачається з указаної довідки, до додаткових видів грошового забезпечення позивача, зокрема, входили: індексація заробітної плати; премія, сплачена в червені 2010 року (100 грн), серпні 2010 року (1228 грн); щомісячна премія, яка сплачена в травні 2010 року (1228 грн), щомісячна премія у сумі 493 грн 10 коп., яка сплачена у травні 2011 року; матеріальна допомога на оздоровлення у сумі 2380 грн 03 коп. та 706 грн 16 коп., які сплачені в травні та червні 2010 року відповідно; матеріальна допомога на оздоровлення, сплачена у травні 2011 року у сумі 3570 грн 78 коп.

09 лютого 2015 року управління ПФУ листом за № 30/К-9 позивачу надало відповідь про відсутність підстав для перерахунку пенсії у зв'язку з невідповідністю наданої довідки про додаткові види грошового забезпечення від 12 січня 2015 року № 1 вимогам Закону.

Позивач не погодився з такими діями відповідача та 10 березня 2015 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції з посиланням на правові позиції ВСУ від 20 лютого та 10 березня 2012 року дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що грошова допомога на оздоровлення, премії та доплати, а також індексація, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 1 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія. З огляду на це, не включення цих виплат до складу грошового забезпечення, з якого призначалась пенсія позивачу, свідчить про протиправність дій управління ПФУ.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача врахувати у складі грошового забезпечення виплати за роботу в умовах режимних обмежень, суди дійшли висновку, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки такі виплати відповідач врахував, про що свідчить розрахунок пенсії.

Щодо строку, з якого необхідно здійснити перерахунок пенсії, суди зазначили, що, оскільки позивач подав заяву про її перерахунок до управління ПФУ 16 січня 2015 року, то він має бути проведений з 1 лютого 2015 року.

Верховний Суд переглянув судові рішення в межах доводів касаційної скарги і дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Суди першої та апеляційної інстанцій слушно встановили фактичні обставини справи, нормативно-правове регулювання спірних відносин, повно та всебічно дослідили наявні у матеріалах справи докази та дійшли обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача.

Висновки суду ґрунтуються на встановлених під час судового розгляду відомостях про те, що управління ПФУ всупереч правовим висновкам ВСУ у справах даної категорії при призначенні пенсії позивачу не включив до складу грошового забезпечення спірні виплати, які зазначені в довідці управління ПФУ від 12 січня 2015 року № 1.

Стосовно посилань скаржника на Рішення КСУ щодо тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII слід зазначити, що спір у справі, що розглядається стосується включення спірних виплат до грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, а не перерахунку раніше призначеної пенсії.

Висновки судів попередніх інстанцій відповідають правовій позиції Верховного Суду України у спорах даної категорії.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 341, 342, 345, пунктом 1 частини першої статті 349, статтями 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко