Справа № 233/3575/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року справа №233/3575/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2017 року у справі № 233/3575/17 (головуючий І інстанції Малінов О.С.) за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: Костянтинівський міський центр зайнятості про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: Костянтинівський міський центр зайнятості про визнання дій неправомірними, скасування рішення відповідача від 23 червня 2017 року щодо відмови у призначені їй пенсії по втраті годувальника, та зобовязання відповідача зарахувати до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 період роботи з 31.07.1993 року по 17.01.1997 року на посаді експедитора в фірмі «Аспект», та призначити їй пенсію по втраті годувальника на неповнолітнього ОСОБА_4

Постановою від 17 листопада 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2

Визнав рішення Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23 червня 2017 року щодо відмови у призначені ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника незаконними та скасував його.

Зобовязав Костянтинівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 період роботи з 31 липня 1993 року по 17 січня 1997 року на посаді «експедитора» в фірмі «Аспект» та призначити ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника на неповнолітнього ОСОБА_4, відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 20 липня 2016 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій пославшись на порушення норм матеріального права просив скасувати постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2017 року та прийняти нове рішення яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З свідоцтва про народження серія І-НО № 405793 виданого 21 липня 2004 року вбачається, що батьками неповнолітнього ОСОБА_4 є батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_2 (а.с.11).

19 липня 2016 року, у віці 44 років помер громадянин ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО, № 958020, виданим 21 липня 2016 року Костянтинівським міським відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Донецькій області (а.с.13).

14.06.2017 року позивач звернулась з заявою до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про призначення їй пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 20.07.2016 року.

23 червня 2017 року відповідачем було винесено рішення про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника яке мотивоване тим, що померлий годувальник ОСОБА_3 не має достатнього страхового стажу. Страховий стаж останнього на момент смерті, згідно розрахунку відповідача, становить 9 років 09 місяців 00 днів. До страхового стажу годувальника не зараховано період роботи з 31.07.1993 року по 17.01.1997 року в фірмі «Аспект» на посаді експедитора.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Частина 1 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачає, що пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_5),- незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у звязку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Частина 2 статті 36 Закону № 1058-IV передбачає, що непрацездатними членами сімї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 1058-IV пенсія у звязку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сімї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сімї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно статті 32 Закону № 1058-IV особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для інвалідів II та III груп від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній затвердженим Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 зазначеного Порядку також вказує, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до записів у цій копії трудової книжки, померлий ОСОБА_3 працював експедитором у фірмі «Аспект» з 31.07.1993 року по 17.01.1997 року. Вказаний страховий стаж було враховано Костянтинівським міським центром зайнятості при прийнятті рішення щодо надання ОСОБА_3 статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Крім того, праця ОСОБА_3 на вказаному підприємстві підтверджується додатково наданою у судове засідання довідкою №1 від 07.08.2017 року Фірми «Аспект» (а.с.27).

Суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта стосовно не долучення копії трудової книжки до заяви позивача про призначення пенсії по втраті годувальника виходячи з наступного.

Правлінням пенсійного Фонду України прийнята Постанова від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» якою затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок).

Пунктом 4.2 Розділу VI Порядку визначено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, пенсійний орган передчасно виніс рішення про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки надана копія трудової книжки померлого зроблений відданий працівником міського центру зайнятості безпосередньо з оригіналу трудової книжки та є належним та допустимим доказом

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 243, 244, 250, 311, 313 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2017 року у справі № 233/3575/17 за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: Костянтинівський міський центр зайнятості про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2017 року у справі № 233/3575/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складений 07 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_6