Справа № 136/1555/17
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

19 лютого 2018 р. Справа № 136/1555/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Липовецького районного суду Вінницької області перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Підставою звернення позивача з даним позовом до суду стало не надання відповідачем відповідей на запити ОСОБА_3 про надання публічної інформації, а саме, №№230, 227, 226, 225, 224, 223 від 13.05.2017 року. З огляду на вказані обставини, позивач просить визнати протиправною бездіяльність Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області щодо ненадання у відповідності до Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповіді на вказані запити.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 28.09.2017 відкрито провадження за даним позовом.

30.11.2017 позивачем в судовому засіданні подано заяву про зміну підстав позову, яку в судовому засіданні від 30.11.2017 року прийнято до розгляду про що винесено усну увалу судом, яку занесено до журналу судового засідання.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 18.12.2017 справу №136/155/17 передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду на підставі пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

15.01.2018 справа надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.01.2018 дану справу прийнято до провадження та вирішено розгляд справи здійснюватиметься суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Так, в обґрунтування позовних вимог, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, позивач зазначив, що направив до Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області запити про надання публічної інформації №№230, 227, 226, 225, 224, 223 від 13.05.2017. Зазначені запити відповідачем отримано 16.05.2017. У відповідь на вказані запити відповідач листом від 06.06.2017 №202 повідомив про те, що запитувана інформація складається з 249 сторінок, а тому ОСОБА_1 має спочатку відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк документів, що становить 796,80 грн. і інші витрати в сумі 80 грн., що разом становить 876,80 грн.

Позивач зазначає, що надіслав одразу шість запитів про надання публічної інформації, а тому мав отримати шість окремих відповідей, натомість була надана лише одна. Одночасно зазначив, що на кожен із запитів, у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідач надає десять сторінок у відповідь безкоштовно. А вимога про сплату інших витрат в розмірі 80 грн. є незаконною. Дані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідачем Війтівської сільською радою через відділ прийому суду 14.02.2018 подано відзив на позовну заяву у якій зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає. В обґрунтування своєї позиції зазначено, що позивач неодноразово звертався до Війтівської сільської ради із запитами, які надходили декількома листами, в яких містились десятками запитання, але їх позивач називав окремими запитами. В даному випадку має місце аналогічна ситуація. Отримавши запити, Війтівська сільська рада, у відповідності до чинного законодавства, об'єднала їх та надала одну відповідь, оскільки правомірно вважає, що це не суперечить законодавству. На підтвердження своєї позиції зазначено, що: вказані запити надійшли одним листом. Відповідач також зазначає, що Війтівська сільська рада неодноразово зверталась за роз'ясненням з приводу, надання відповіді на такі запити до представника Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному Суді України, як контролюючого органу, та отримала роз'яснення, що відповіді необхідно об'єднувати та надавати відповідь як на один запит, якщо він надходить одним листом. При визначенні суми фактичних витрат на копіювання та друк документів відповідач керувався ст.21 Закону України "Про доступ до публічної інформації", яка передбачає відшкодування фактичних витрат на копіювання та друк.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою статті 77 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно з ст. 5 вказаного Закону, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частини другої ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ч.3 цієї статті).

Положення ст. 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими свобода одержувати і передавати інформацію без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів, як складова права на свободу вираження поглядів, гарантоване від обмежень, які не встановлені законом і не є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, або охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Частиною 1 ст.20 Закону України "Про інформацію" за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (ч. 2 цієї статті).

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Частина 3 ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначає, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч.1, 2 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як видно з матеріалів справи 16.06.17 року на адресу відповідача надійшов запит позивача, а відповідь йому було надана 06.06.2017 року із додатком 249 аркушів. Тобто, даний об'єднаний відповідачем запит, стосувався надання великого обсягу інформації, потребуючого пошуку інформації серед значної кількості даних, а тому розпорядник інформації правомірно продовжив строк розгляду запиту до 20 робочих днів та надав вчасно, а саме 06.06.2017 року.

До обов'язків розпорядників інформації, зокрема, віднесено надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію. (п.6 ч.1 ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

З матеріалів справи вбачається, що до Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області в одному конверті надійшли запити про надання публічної інформації №№230, 227, 226, 225, 224, 223 від 13.05.2017, які пронумеровані ОСОБА_3 .

У відповідності до вимог чинного законодавства відповідачем надано ОСОБА_1 відповідь листом №202 від 06.06.2017, яким надано відповіді на запити №№230, 227, 226, 225, 224, 223 від 13.05.2017. Також відповідач зазначив, що запитувана позивачем інформація складається з 249 сторінок, а згідно ст. 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації", визначено, що у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Окрім того, до листа №202 від 06.06.2017 було додано десять аркушів із інформацією, стосовно якої надійшов запит позивача.

В свою чергу, позивач вважає, що одному конверті містилось окремо шість запитів, а відповідачем сформовано лише одну відповідь.

З даного приводу Війтівською сільською радою Бершадського району Вінницької області направлено звернення до представника Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному суді України ОСОБА_4 від 01.12.2017 №396. У відповідь на вказаний запит від представника Уповноваженого з питань дотримання права на інформацію та представництва в Конституційному суді України ОСОБА_4 надійшов лист №11.-2740/3847-17-11 від 08.12.2017, у якому зазначено, що у разі, якщо від одного запитувача одночасно надходять декілька інформаційних запитів, і у відповідь на них розпорядник інформації має надати великий обсяг копій документів, вбачається, що відповідний розпорядник не обмежений у праві їх групувати та надавати єдину відповідь з вимогою отримати фактичні витрати на копіювання та друк. При цьому, одночасно має бути надано копії перших десяти сторінок безоплатно та дотримано строки, передбачені статтею 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

А тому, суд звертає увагу позивача щодо посилань на те, що його вимога про надання інформації оформлена кількома запитами, а тому відповідач повинен був надати по 10 сторінок запитуваної інформації на кожен запит окремо. Так, з метою гарантування права на доступ до публічної інформації інших запитувачів та забезпечення нормального процесу здійснення своїх функцій та завдань, у разі надходження численної кількості запитів від однієї і тієї ж особи, розпорядники інформації можуть об'єднувати вказані запити та надавати на них відповідь одним листом, а отже об'єднання запитів ОСОБА_3 не є порушенням Війтівською сільською радою статті 21 Закону № 2939-VI.

Також суд зазначає, що у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" частиною 11 досліджено питання відшкодування витрат на копіювання та/або друку. Відповідно до частини другої статті 21 Закону № 2939-VІ у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. У наведеному положенні під фактичними витратами маються на увазі усі витрати, що здійсненні при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобов'язаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших 10 сторінок. При цьому питання щодо надання розпорядником інформації перших 10 сторінок документа (частини інформації) безкоштовно одночасно з повідомленням запитувача про необхідність відшкодування витрат або повідомленням про відмову в задоволенні запиту у зв'язку з невідшкодуванням відповідних витрат прямо Законом №2939-VІ та іншими чинними нормативно-правовими актами не врегульовано. Однак, враховуючи міжнародно-правові стандарти у сфері доступу до публічної інформації, належною практикою є надання за вимогою запитувача перших 10 сторінок безкоштовно одночасно з повідомленням про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій решти документів (пункт 11.1 постанови).

Аналіз частини другої статті 34 Конституції України та частини другої статті 7 Закону №2657-XII свідчить, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме паперову чи електронну. У разі якщо переведення в електронну форму (сканування) не є технічно неможливим та не покладає на розпорядника надмірний тягар, враховуючи ресурсні можливості, вимога щодо надання копії документів у сканованій формі повинна бути задоволена (пункт 11.2. постанови).

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд зазначає, що відповідачем дотримано вимог чинного законодавства, оскільки позивачу була надана відповідь та зазначено, що після оплати рахунку на відшкодування витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитами на інформацію ОСОБА_1 зможе отримати всю витребовувану інформацію та розпорядники інформації можуть об'єднувати вказані запити і надавати на них відповідь одним листом, а отже, суд дійшов до висновку, що об'єднання запитів ОСОБА_3 не є порушенням Війтівською сільською радою статті 21 Закону № 2939-VI

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до положень ст.139 КАС України судові витрати поверненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 22500, ) до Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (вул. Соборна, 106, с. Війтівка, Бершадський район, Вінницька область, 24412, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар