Справа № 290/505/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бабич С.В.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" лютого 2018 р. Справа № 290/505/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

позивача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Романівського районного суду Житомирської області від "12" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа - Ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Миропільська паперова фабрика" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський картон" Севастьянов Євген Вікторович про зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

3 липня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у призначені та здійсненні виплати йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зобов"язати відповідача включити до пільгового трудового стажу періоди його роботи з 1 березня 1984 року по 30 вересня 1987 року, з 1 жовтня 1987 року по 31 січня 1992 року та зобов"язати відповідача призначити, здійснити нарахування та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах з 12 квітня 2017 року.

Постановою Романівського районного суду Житомирської області від 12.09.2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Бердичівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 3 від 5 травня 2017 року про відмову у призначені та здійсненні виплати пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов"язано Бердичівське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_3 до пільгового стажу періоди його роботи з 1 березня 1984 року по 30 вересня 1987 року та з 1 жовтня 1987 року по 31 січня 1992 рік, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов"язано Бердичівське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12 квітня 2017 року.

Допущено негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії в межах платежу за один місяць.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Бердичівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_3 640 грн судових витрат, пов"язаних зі сплатою судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та правильність висновків суду першої інстанції обставинам справи встановила наступне.

У зв"язку з досягненням 55 річного віку, наявністю половини стажу роботи на посадах, віднесених до Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах" (далі Список № 2 1956 року) і Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (за старістю) на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення" (далі Список № 2 1991 року), які були чинними протягом періоду роботи ОСОБА_3, а також маючи загальний трудовий стаж понад 30 років, позивач звернувся до Бердичівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням № 3 від 5 травня 2017 року Бердичівське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило ОСОБА_3 в призначенні пенсії за віком згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із зменшенням пенсійного віку, мотивуючи свою відмову тим, що позивач не надав уточнюючу довідку про підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці.

Відмова пенсійного органу у призначенні пенсії на пільгових умовах і стала приводом для звернення до суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини, прийшов до висновку, що оскільки посади накатника та сушильника папероробної машини були включені до Списку № 2 1956 року та розділу ХХІІІ Списку № 2 1991 року, то позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вищевказані обставини також викладені в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1 від 8 серпня 2017 року, яка була надана до суду представником відповідача.

Встановивши, що позивач має право на пенсію на пільгових умовах згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд прийшов до висновку про те, що рішення відповідача щодо відмови у призначені та здійсненні виплати йому пенсії слід визнати протиправним та скасувати, оскільки відсутність уточнюючої довідки підприємства, за наявності у трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах, не може бути підставою позбавлення права на таку пенсію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні підстави.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на один рік за кожні два роки шість місяців такої роботи чоловікам і за кожні два роки такої роботи жінкам.

Згідно оскаржуваного рішення відповідача, позивачу відмовлено у призначені пенсії з підстав відсутності уточнюючих довідок про характер роботи.

Відповідно до стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383 визначено, що при визначенні права на даний вид пенсії, застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Пунктом 10 Порядку застосування визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Як встановлено судом, та підтверджено трудовою книжкою позивача, його загальний трудовий стаж становить 35 років 8 місяців 24 дні, з них 7 років 11 місяців на посадах, визначених Списком № 2 1956 року та Списоком № 2 1991 року.

Зокрема, з 1 березня 1984 року по 30 вересня 1987 року позивач працював на посаді накатника папероробної машини паперового цеху Миропільської паперової фабрики, з 1 жовтня 1987 року по 31 січня 1992 року - сушильника папероробної машини цього ж цеху.

Всі записи у трудовій книжці позивача внесені у відповідності до норм чинного законодавства.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на день розгляду справи публічне акціонерне товариство "Миропільська паперова фабрика" перебуває в стані припинення.

Архівними довідками, наданими позивачем, підтверджується , що із червня 1979 року по вересень 2013 року він працював на Миропільській паперовій фабриці, де отримував заробітну плату.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 10.03.2015 року у справі № 21-51а15, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що відсутність уточнюючої довідки підприємства, за наявності у трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах, не може бути підставою позбавлення позивача права на таку пенсію, а тому прийняте відповідачем рішення є протиправним.

У апеляційній скарзі пенсійний орган зазначає, що з записів у трудовій книжці неможливо встановити факт зайнятості повний робочий день на посадах зі шкідливими умовами праці, однак, колегія суддів не погоджується з зазначеним висновком, оскільки він спростовується Уточнюючою довідкою, виданою Ліквідатором ПАТ "Миропільська паперова фабрика" ОСОБА_6 від 08.09.2017 року, що підтверджує факт наявності пільгового стажу ОСОБА_3 07 років 11 місяців 0 днів (а.с. 50).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що зобов'язання Бердичівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є втручанням суду у дискреційні повноваження пенсійного органу колегія суддів зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Отже, дискреційні повноваження - не можуть трактуватися як взагалі будь-які повноваження, коли орган державної влади приймає те або інше рішення. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону держорган може приймати різні рішення, кожне з яких є правомірним. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У такому випадку дійсно суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

З цього висновку випливає, що у випадку, коли повноваження суб'єкта публічної адміністрації сформульовані через формулу дихотомії «задоволити-відмовити», а фактично законодавство не передбачає альтернативи рішення при зверненні особи у разі виконання нею вимог закону, будь-які дискусії про дискреційні повноваження стають безпредметними. Встановити наявність чи відсутність умов дії норми не можна відносити до адміністративного розсуду.

У даному випадку, Відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, Відповідач зобов'язаний до вчинення конкретних дій - прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Судом встановлено, що Позивачем виконано усі умови, визначені законом для прийняття рішення, а тому суд, визнавши протиправними дії Відповідача правильно зобов'язав Відповідача призначити та виплатити Позивачу пенсію на пільгових умовах за пунктом "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при наявності всіх документів для її підтвердження.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine) , заява № 61406/00, п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі "Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява № 20390/07)

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Романівського районного суду Житомирської області від "12" вересня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повне судове рішення складено "20" лютого 2018 р.