Справа № 806/1973/16
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа №806/1973/16

адміністративне провадження №К/9901/14217/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одеси на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016р. (суддя - Іваненко Т.В.) у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одеси до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрбурвод" про стягнення коштів,

встановив:

У жовтні 2016р. Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одеси звернулось до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.10.2016р. відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху та надано строк до 31.10.2016р. для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одеси не погодилось з ухвалою суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просило її скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016р. апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам ч. 6 ст. 187 КАС Укрпаїни (в редакції до 15.12.2017р.), в частині сплати судового збору; апелянту надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги до 29.11.2016р.

Позивач не погодився з ухвалою апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, звернувся з касаційною скрагою, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив її скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 6 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (вредакції до 15.12.2017р.) до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до частини 3 статті 189 цього Кодексу, до апеляційної скарги яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції виходив з її невідповідності вимогам частини шостої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України щодо необхідності надання документа про сплату судового збору; заявнику надано строк до 29.11.2016р. для усунення зазначених в ній недоліків. Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору апеляційний суд виходив з того, що звільнення від сплати судового збору є правом а не обов'язком суду, а позивачем в свою чергу не надано доказів скрутного майнового стану та неможливості сплати судового збору.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки суду апеляційної інстанції не спростовують і є безпідставними, оскільки апеляційним судом встановлено, що апеляційна скарга не відповідає вимогам частини шостої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в частині сплати судового збору, а клопотання щодо звільнення від сплати судового збору не містить доказів скрутного майнового стану та неможливості його сплати, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про залишення апеляційної скарги без руху.

Посилання в обґрунтування касаційної скарги на те, що фінансування позивача щодо сплати судового збору не проводилось, в свою чергу, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заборонено використання коштів на цілі не передбачені цим Законом, є безпідставним, оскільки станом на час звернення позивача до суду Законом України «Про судовий збір» пільги по сплаті судового збору для органів пенсійного фонду передбачені не були, а відсутність бюджетного фінансування або його обмежене фінансування на цілі судового збору не є підставою для звільнення від законодавчо встановленого обов'язку з його сплати. Крім того, відповідно до положень ст. 129 Констиуції України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, водночас звільнення від сплати судового збору є фактично наданням окремим державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними і фізичними особами, які зобов'язані сплачувати судовий збір, що означатиме звуження їх права на звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не допустив, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі в м. Одеси - залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук