Справа № 754/13893/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/272/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши справу в порядку спрощеного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Просить визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця за віком без обмеження її максимального розміру; зобов»язати Управління здійснити перерахунок та виплату їй пенсії державного службовця в розмірі 90% від суми заробітної плати, виходячи з нових складових заробітної плати працюючого державного службовця станом на вересень 2017 року, з яких сплачено страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

27.10.2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за даним адміністративним позовом.

В зв»язку із набранням законної сили змін до Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, ухвалою суду від 22.01.2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Копія ухвали про відкриття скороченого провадження була надіслана відповідачу 22.01.2018 року. 23.01.2018 року до суду надійшов письмовий відзив від представника Управління. 31.01.2018 року від позивача у справі до суду надійшла письмова відповідь на відзив.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIIІ, який набув чинності 15.12.2017 року, внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. 258 КАС України передбачено, що даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність спору.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи положення ч.11 ст.126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку та одержує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» в розмірі 90% від суми заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням з заявою про призначення пенсії.

Статтею 37-1 ЗУ «Про державну службу» в редакції на час призначення позивачу пенсії державного службовця передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З 1 травня 2016 року набрав чинності ЗУ «Про державну службу» №889-УІІІ від 10.12.2015 року.

Постановою КМУ від 06.04.2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів. Згодом дію попередньої пролонговано Постановою КМУ №15 від 18.01.2017 року «Питання оплати праці працівників державних органів». Відповідно до вищевказаного Закону та постанови КМУ відбулась зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам апарату органів виконавчої влади.

З п. 5 Постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» перерахунок пенсії провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови, у разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та її виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів виплати, одержані особою за період до зміни структури заробітної плати, тобто інші складові заробітної плати, включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до абз. 1 цього пункту без коригування згідно з п. 2 цієї постанови.

15 вересня 2017 року позивач звернулася до Відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії державного службовця у зв»язку із підвищенням посадових окладів на підставі довідок про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років та ін..), виданих Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Листом від 27.09.2017 року відповідач повідомив позивача про відмову в здійсненні перерахунку пенсії, мотивуючи своє рішення тим, що в Управління відсутні підстави для перерахунку такої пенсії.

Відповідно до пунктів 10 та 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 № 899-VII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості - Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р." № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно ст. 37 вказаного Закону (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 90% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Конституція України визнає і гарантує дію принципу верховенства права (частина перша статті 8); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19); при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22); незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України (частина перша статті 126).

Однією з найважливіших умов визначеності відносин між людиною і державою є закріплення у статтях 3, 21 Конституції України принципу непорушності прав і свобод людини. Визнаючи людину найвищою соціальною цінністю, Основний Закон України встановлює перелік прав і свобод, гарантує і забезпечує їх захист, у тому числі від порушення з боку держави, її органів та посадових осіб.

Згідно ст. 37 вказаного Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються КМУ.

Пунктом 4 Постанови КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 року №865 встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень КМУ заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних за тими ж посадами.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови (редакція від 25.03.2014 р) перерахунок пенсій проводився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 внесено зміни, які застосовуються з 01.12.2015 р., а саме виключено п. 4, а п. 5 викладено в новій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Міністерством соціальної політики». Вказаною постановою КМУ на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (23.03.2017 року) не було визначено порядку перерахунку пенсії державного службовця.

Згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, Конституційний Суд України, у своєму Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) підкреслив, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини).

В цьому ж рішенні Конституційний Суд України також висловив правову позицію відповідно до якої зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики (абзаци п'ятий, шостий пункту 4 мотивувальної частини).

В Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 єдиний орган конституційної юрисдикції в Україні, посилаючись на низку своїх позицій констатує, що неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004) (абзац чотирнадцятий пункту 5 мотивувальної частини).

У рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейській соціальній хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Європейський суд з прав людини в контексті даної проблеми вважає, що будь-яке коректування пенсійного забезпечення повинно здійснюватися поступово, обережно і у заздалегідь прорахований спосіб. Будь-який інший підхід може поставити під загрозу соціальний мир, передбачуваність пенсійної системи та правову визначеність. Така точка зору викладена, зокрема у § 51 рішення у Справі „Андрлє проти Чеської Республіки" („Andrele v. The Czech Republik") від 17 лютого 2011 року, заява № 6268/08).

Отже, позивач має право на перерахунок пенсії в зв»язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а відтак дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу згідно ЗУ «Про державну службу» у зв»язку з підвищенням посадових окладів працюючим державним службовцям, що зазначено в довідках, що видані позивачці є протиправними.

З підстав вищенаведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 8, 19, 46, 126 Конституції України, статтями 5, 9, 77, 139, 242-246, 257, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця за віком без обмеження її максимального розміру ОСОБА_1.

Зобов»язати Лівобережне об»єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату їй пенсії державного службовця ОСОБА_1 в розмірі 90% від суми заробітної плати, виходячи з нових складових заробітної плати працюючого державного службовця станом на вересень 2017 року, з яких сплачено страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

За рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, а саме Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: