Справа № 2а-475/09/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року справа № 2а-475/09/1370

м.Львів, вул.Чоловського, 2

зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Гулика А.Г.,

судді Кухар Н.А.,

судді Москаля Р.М.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Верховної ОСОБА_3 України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 ради правосуддя, Львівського апеляційного адміністративного суду про визнання незаконною (недійсною) та скасування постанови, поновлення на посаді судді та відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) 16.01.2009 звернувся до суду з позовом до Верховної ОСОБА_3 України (далі відповідач), просить визнати протиправною і скасувати постанову відповідача від 18.12.2008 №698-VI Про звільнення судді, якою звільнено його з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду у звязку з порушенням присяги.

Ухвалою від 16.01.2009 суд відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 18.02.2009 суд закінчив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду.

Ухвалою від 29.05.2009 суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 раду юстиції.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2009, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2010, суд відмовив в задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою від 09.09.2009 суд зупинив провадження у справі до закінчення строку тримання позивача під вартою.

Ухвалою від 11.10.2013 суд поновив провадження у справі.

Ухвалою від 24.10.2013 суд передав справу за підсудністю до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2014 скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2013 про передачу справи на розгляд до Вищого адміністративного суду України, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 19.06.2014 задоволено заяви про самовідвід суддів Мартинюка В.Я. та Ланкевича А.З.

Ухвалою від 22.09.2014 суд задовольнив клопотання представника позивача про участь позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 24.11.2014 суд відмовив в задоволенні клопотань представника позивача про виклик свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5

Ухвалою від 09.12.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2015, справу передано за підсудністю на розгляд Чернігівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 прийнято справу до провадження.

Ухвалою від 10.03.2015 суд задовольнив клопотання позивача та його представника про участь позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2016 касаційну скаргу представника позивача задоволено частково, закрито касаційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2015.

Ухвалою від 22.08.2016 Чернігівський окружний адміністративний суд передав справу на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 27.09.2016 суддя Брильовський Р. М. прийняв справу до провадження.

Ухвалою від 25.10.2016 суд задовольнив заяву про самовідвід судді Брильовського Р.М.

Ухвалою від 27.10.2016 суддя Сакалош В.М. прийняв справу до провадження.

Ухвалою від 16.11.2016 суд виправив описку, допущену в тексті ухвали суду від 27.10.2016.

Ухвалою від 28.11.2016 суд передав справу на розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою від 07.12.2016 суд виправив описку, допущену в тексті ухвали суду від 28.11.2016.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2017 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2016, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 09.02.2017 суддя Сакалош В.М. прийняв справу до провадження для продовження розгляду.

Ухвалою від 01.03.2017 суд задовольнив заяву позивача про відвід суддів Сакалоша В.М., Гавдика З.В., Кедик М.В.

Ухвалою від 10.03.2017 суддя Кузан Р.І. прийняв справу до провадження.

Ухвалою від 27.03.2017 суд задовольнив заяву про самовідвід судді Кузана Р.І.

Ухвалою від 06.04.2017 суддя Гулкевич І.З. прийняла справу до провадження.

Ухвалою від 24.04.2017 суд задовольнив заяву про самовідвід судді Гулкевич І.З.

Ухвалою від 04.05.2017 суддя Грень Н.М. прийняла справу до провадження.

Ухвалою від 03.07.2017 суд виправив описку, допущену в тексті ухвали суду від 04.05.2017.

Ухвалою від 03.07.2017 суд задовольнив заяву про самовідвід судді Грень Н.М.

Ухвалою від 12.07.2017 суддя Хома О.П. прийняла справу до провадження.

Ухвалою від 19.07.2017 суд задовольнив заяву про самовідвід судді Хоми О.П.

Додатковою ухвалою від 28.07.2017 суд передав справу на розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28.07.2017, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 05.10.2017 суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулик А.Г. прийняв справу до провадження. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Гулика А.Г., суддів Кухар Н.А., Москаль Р.М.

Ухвалою від 06.11.2017 суд допустив заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 ради юстиції її правонаступником ОСОБА_4 радою правосуддя.

Ухвалою від 20.12.2017 суд відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи на розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою від 20.12.2017 суд відмовив в задоволенні заяв про вступ у справу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_11

Ухвалою від 20.12.2017 суд прийняв до провадження заяву позивача про збільшення позовних вимог від 19.12.2017, в якій позивач просить:

- визнати протиправною і скасувати постанову Верховної ОСОБА_3 України від 18.12.2008 №698-VI Про звільнення судді, якою позивача звільнено з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду , у звязку з порушенням присяги;

- відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду в сумі 750000грн.;

- поновити позивача на посаді судді Львівського апеляційного адміністративного суду з дати незаконного звільнення та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати на надання правової допомоги.

Ухвалою від 15.01.2018 суд відмовив в задоволенні клопотання позивача про допит свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

Ухвалою від 15.01.2018 суд витребував докази у справі від Львівського апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою від 15.01.2018 суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Львівський апеляційний адміністративний суд.

Ухвалою від 07.02.2018 суд відмовив в задоволенні клопотання позивача про допит свідка ОСОБА_12

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що в оскарженій постанові не наведені мотиви щодо порушення позивачем присяги судді, в чому полягає вказане порушення та чим підтверджується. Крім того, позивача не повідомили про час та місце розгляду питання про його звільнення, не надали йому можливості висловити свою думку з вказаного питання, а оскаржена постанова прийнята за його відсутності. ОСОБА_1 вважає, що відповідач безпідставно не взяв до уваги майже 20-річний стаж роботи позивача на посаді судді, численні нагороди і подяки, відсутність дисциплінарних стягнень. Позивач наполягає на тому, що він ніколи не порушував присягу судді.

06.05.2009 позивач подав до суду доповнення до позовної заяви, в якому просить суд поновити його на посаді судді Львівського апеляційного адміністративного суду.

11.07.2009 позивач подав до суду доповнення до позовної заяви, в якому просить суд стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду в сумі 200 000грн., яка заподіяна внаслідок трансляції пленарного засідання Верховної ОСОБА_3 України, на якому розглядалося питання про звільнення позивача з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду.

17.10.2014 представник позивача ОСОБА_19 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та додаткові пояснення до позову в частині відшкодування позивачу завданої моральну шкоду в сумі 250000 грн., в яких зазначає про протиправність розгляду питання про звільнення позивача з посади без його участі, а також без надання можливості ознайомитись з матеріалами, які стали підставою для його звільнення. З огляду на наведене, представник позивача вважає, що приймаючи оскаржену постанову відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначає, що відповідач використав надане йому повноваження звільняти суддю з посади для спрощення органам слідства роботи з розслідування кримінальної справи, фігурантом якої був позивач, через позбавлення останнього законодавчо встановлених гарантій судді, тобто з іншою метою, ніж та, для досягнення якої це повноваження надано. На думку представника позивача, вказане випливає з подання ОСОБА_4 ради юстиції від 17.12.2008 та виступу голови комітету Верховної ОСОБА_3 України з питань правосуддя на пленарному засіданні парламенту 18.12.2008.

Представник позивача ОСОБА_19 наполягає, що відповідач не обґрунтував належним чином оскаржену постанову, не врахував всіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення, зокрема, порушення процедури розгляду питання про звільнення ОСОБА_1 з посади. Крім того, відповідач не діяв безсторонньо, оскільки прийняв оскаржену постанову на підставі подання ОСОБА_4 ради юстиції, внесеного з ініціативи заступника Генерального прокурора України, а саме слідчі Генеральної прокуратури України проводили слідство у кримінальній справі, фігурантом якої був позивач.

На думку представника позивача ОСОБА_19, дії відповідача з прийняття оскарженого рішення не можна вважати добросовісними, оскільки позивач всупереч чинному на той час Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_3 України не викликався ні на засідання комітету, ні на пленарне засідання Верховної ОСОБА_3 України. Представник позивача ОСОБА_19 зазначає, що приймаючи оскаржене рішення відповідач діяв нерозсудливо, оскільки умисно грубо порушив норми Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_3 України.

Представник позивача ОСОБА_19 вважає, що відповідач, приймаючи оскаржене рішення, діяв всупереч принципу рівності перед законом, дискримінуючи позивача як суддю, щодо якого розглядається питання про звільнення із займаної посади, порівняно з іншими суддями, які перебувають в аналогічній з позивачем ситуації. Вказана дискримінація проявилася в ненаданні позивачу, на відміну від інших суддів, можливості брати участь у розгляді питання про його звільнення та можливості ознайомлення з матеріалами, які стали підставою для звільнення.

Представник позивача ОСОБА_19 також звертає увагу на те, що оскаржене рішення (постанова) прийняте відповідачем несвоєчасно, тобто з порушенням розумного строку. Представник позивача зазначає, що комітет Верховної ОСОБА_3 України розглянув подання ОСОБА_4 ради юстиції впродовж 5год з часу його підписання головою ОСОБА_4 ради юстиції, а оскаржена постанова Верховної ОСОБА_3 України прийнята на наступний день після внесення подання ОСОБА_4 ради юстиції.

Представник позивача ОСОБА_19 зазначає, що в рішенні у справі ОСОБА_20 проти України Європейський суд з прав людини встановив порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у звязку з порушенням принципу незалежності та безсторонності органів, що розглядали справу заявника, якого звільнили з посади судді. Так, на думку Європейського суду з прав людини, свідченням безсторонності є, зокрема, те, що не менше, ніж половину від складу органу, який розглядає питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності судді, повинні становити судді. Переважну більшість членів ОСОБА_4 ради юстиції складають особи, які не є суддями та обрані безпосередньо органами виконавчої та законодавчої влади. Крім того, тільки чотири члени ОСОБА_4 ради юстиції працюють в ній на постійній основі, інші ж члени вказаного органу працюють та отримують заробітну плату поза межами ОСОБА_4 ради юстиції, що неминуче означає їхню матеріальну, ієрархічну та адміністративну залежність від їхніх роботодавців та ставить під загрозу їхню незалежність і безсторонність. На думку Європейського суду з прав людини, також викликає занепокоєння включення Генерального прокурора України до ОСОБА_4 ради юстиції, оскільки це може викликати залякуючий ефект для суддів та сприйматися як потенційна загроза. Таким чином, представник позивача вважає, що ініційоване членом ОСОБА_4 ради юстиції ОСОБА_3, який водночас є заступником Генерального прокурора України, подання ОСОБА_4 ради юстиції від 17.12.2008, на підставі якого прийняте оскаржене рішення відповідача, внесене субєктом, який не відповідає критеріям незалежності та безсторонності.

Представник позивача ОСОБА_19 подав до суду клопотання про надання відповіді судом на ключові аргументи позивача від 11.11.2014, а саме на такі: 1) відповідач, приймаючи оскаржену постанову, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) відповідач використав надане йому повноваження звільняти суддю з посади для спрощення органам слідства роботи з розслідування кримінальної справи; 3) оскаржене рішення не належно обґрунтоване відповідачем; 4) відповідач не діяв безсторонньо; 5) дії відповідача не можна вважати добросовісними; 6) не можна вважати, що відповідач діяв розсудливо; 7) відповідач, приймаючи оскаржене рішення, діяв всупереч принципу рівності перед законом, дискримінуючи позивача; 8) відповідач діяв недобросовісно; 9) оскаржене рішення прийняте без врахування права позивача на участь в процесі його прийняття; 10) оскаржене рішення прийнято несвоєчасно, тобто з порушенням розумного строку.

01.12.2014 представник позивача ОСОБА_19 подав до суду додаткові пояснення щодо ключових аргументів позивача, в яких зазначив, що на час розгляду питання про порушення присяги суддею Зваричем І.С. до складу ОСОБА_4 ради юстиції входило лише чотири судді. Крім того, обвинувальний вирок щодо ОСОБА_1 набрав законної сили лише 30.03.2012, а тому, не міг бути підставою для звільнення позивача з посади судді. Представник позивача також звертає увагу на те, що відповідач повідомляв позивача про розгляд питання про його звільнення з посади лише за його місцем праці, а не за місцем проживання.

26.07.2017 позивач подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що станом на час прийняття оскарженої постанови його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України (далі КК України) не доведена, у справі тривало досудове розслідування. Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчинені злочину, доки її вину не доведено у встановленому законом порядку. Тому, твердження ОСОБА_5 на засіданні Верховної ОСОБА_3 України про вчинення позивачем злочину, яке стало підставою для його звільнення з посади, є передчасним. Позивач також зазначає, що відповідно до стенограми засідання комітету Верховної ОСОБА_3 України з питань правосуддя від 17.12.2008 вбачається, що на його засіданні подання про звільнення позивача з посади не розглядалось.

19.12.2017 позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 750000грн. Заява мотивована тим, що розгляд справи триває вже близько 9 років, у звязку з безпідставними і систематичними клопотаннями представника відповідача про передачу справи в різні суди України з метою затягнути прийняття законного і обґрунтованого рішення. Позивач зазначає, що категоричні виступи народних депутатів України на пленарному засіданні Верховної ОСОБА_3 України 18.12.2008 про те, що ОСОБА_1 вчинив злочин, писав визнавальну записку про його вчинення та оскаржена постанова сформували в українському суспільстві задовго до винесення обвинувального вироку стійке переконання, що позивач злочинець, вина якого доведена і встановлена без вироку суду. На думку позивача, оскаржена постанова повністю знищила його як громадянина держави, людину, корінним чином вплинула на його приватне життя.

15.01.2018 представник позивача ОСОБА_2 подала до суду пояснення на заперечення відповідача від 04.02.2015, в яких спростовує доводи відповідача щодо неоскарження позивачем подання ОСОБА_4 ради юстиції про звільнення його з посади. Представник позивача зазначає, що процедура звільнення судді з посади складається з кількох стадій, остаточне рішення з вказаного питання приймається Верховною ОСОБА_3 України. Вказане остаточне рішення органу законодавчої влади оскаржив позивач. Крім того, подання ОСОБА_4 ради юстиції має необовязковий, рекомендаційний характер.

Представник позивача ОСОБА_2 також звертає увагу на те, що позивач не запрошувався на засідання ОСОБА_4 ради юстиції, на якому розглядалося питання про його звільнення. На думку представника позивача, до подання ОСОБА_4 ради юстиції протиправно всупереч вимогам ч.2 ст.18 Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_3 України не додана особова справа позивача та пропозиція члена ОСОБА_4 ради юстиції, який ініціював розгляд питання про звільнення ОСОБА_1 з посади. Крім того, секретаріат комітету Верховної ОСОБА_3 України протиправно не поширив серед депутатів інформацію про пропозицію звільнення ОСОБА_1 з посади судді, не повідомив позивача про розгляд вказаного питання, а сам комітет Верховної ОСОБА_3 України з питань правосуддя не рекомендував звільняти позивача з посади. Тому, на думку представника позивача, рішення про звільнення позивача з посади приймалося поспіхом, без належного обговорення та правового аналізу, з порушенням встановленої законом процедури звільнення.

Представник позивача ОСОБА_2 зазначає, що питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду на засіданні 17.12.2008 не розглядалося, натомість вирішувалося подання Генеральної прокуратури України щодо відсторонення ОСОБА_1 від посади судді. Зі змісту протоколу вбачається, що на засіданні комітету Верховної ОСОБА_3 України з питань правосуддя прийняв рішення визнати таким, що відповідає вимогам ч.1 ст.220 Регламенту Верховної ОСОБА_3 України подання Генеральної прокуратури України, підтримане та внесене ОСОБА_21 Верховного ОСОБА_22 України, про надання згоди на затримання і арешт (взяття під варту) судді Зварича І.С.

Представник позивача ОСОБА_2 вказує на те, що в поданні ОСОБА_4 ради юстиції підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади зазначено його участь у прес-конференції, у звязку з розпочатим щодо нього досудового слідства. Проте, зі стенограми 53-го пленарного засідання Верховної ОСОБА_21 України вбачається, що оскаржене рішення про звільнення позивача з посади ґрунтувалось на предявленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.363 КК України. Таким чином, на думку представника позивача, відповідач перейняв на себе повноваження органів слідства і суду та порушив презумпцію невинуватості позивача.

Представник позивача ОСОБА_2 наголошує на тому, що подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді приймалося ОСОБА_4 радою юстиції, склад якої не відповідав вимогам п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме з 15 членів ОСОБА_4 ради юстиції, присутніх на засіданні 17.12.2008, лише троє були суддями.

Представник позивача ОСОБА_2 вважає хибними посилання представника відповідача на практику Європейського суду з прав людини, оскільки зазначені ним справи не мають відношення до спірної ситуації та суперечать висновкам вказаного суду у справі ОСОБА_20 проти України.

В письмових поясненнях від 15.01.2018 ОСОБА_1 вказав, що працює суддею з 23.01.1989. Проте, присяги судді відповідно до ч.2 ст.10 Закону України Про статус суддів він не складав, а тому, не міг бути звільнений за її порушення. Позивач наголошує на незаконності процедури звільнення, а також на умисному характері дій ОСОБА_4 ради юстиції, керівництва Верховної ОСОБА_21 України та керівника і членів комітету Верховної ОСОБА_21 України з питань правосуддя, спрямованих на протиправне звільнення позивача з посади судді.

Позивач подав до суду розрахунок матеріальної і моральної шкоди, завданої йому протиправними діями відповідача, від 02.02.2018. У вказаному розрахунку позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача, у нього погіршився стан здоровя, а його дружина захворіла на онкологічне захворювання, захворіли батьки позивача. Зважаючи на бажання представників органів державної влади приховати правду у справі, повязаній зі звільненням та засудженням ОСОБА_1, позивач змушений опублікувати 3 книги, в яких, на його думку, він розповідає правдиві події того часу. З огляду на наведене, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду на суму 750000 грн., що включає витрати на лікування (280000 грн.), витрати на публікацію книг (120000 грн.), моральні страждання (350000 грн.). Позивач також здійснив розрахунок заборгованості із заробітної плати, яка утворилася, у звязку з його протиправним звільненням з посади, яка становить 6378019,50 грн. та 32663,10 грн. компенсації за невикористану відпустку. Також позивач просить суд стягнути на його користь витрати, повязані з наданням йому правової допомоги адвокатами ОСОБА_23 (2009-2013р.р.) та ОСОБА_19 (2013-2017р.р.) у сумі 75000 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 05.02.2018 подала до суду відповідь на пояснення ОСОБА_4 ради правосуддя, в яких наголошує на протиправності процедури формування складу ОСОБА_4 ради юстиції України. Так, до складу вказаного органу під час розгляду питання про звільнення позивача з посади входило лише троє суддів. Водночас, членами ОСОБА_4 ради юстиції України також були народні депутати ОСОБА_24 та ОСОБА_5, перший заступник секретаря Ради національної безпеки і оборони України ОСОБА_25, заступники Генерального прокурора України ОСОБА_26, ОСОБА_3, Генеральний прокурор України ОСОБА_27, Міністр юстиції України ОСОБА_28 Представник позивача ще раз наголошує на протиправності розгляду питання про звільнення позивача з посади судді без належного повідомлення ОСОБА_1 про час і місце його розгляду. Адже, комітет Верховної ОСОБА_3 України з питань правосуддя запрошував позивача на розгляд питання про його відсторонення від посади листом, відправленим телеграфом 15.12.2008 на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду. Представник позивача ОСОБА_2 зазначає, що лише повторна неявка належно повідомленого судді може бути підставою для розгляду питання про звільнення з посади без його участі. Водночас, позивач повідомлявся лише один раз, та й той неналежним чином.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву від 03.03.2009, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. Заперечення обґрунтовані тим, що звільнення позивача здійснювалося відповідно до Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_3 України. Питання щодо звільнення позивача з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду розглядалося 17.12.2008 на засіданні комітету з питань правосуддя Верховної ОСОБА_3 України за поданням ОСОБА_4 ради юстиції. За результатами розгляду вказаного подання комітет рекомендував ОСОБА_29 України звільнити ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду. 18.12.2008 на пленарному засіданні Верховної ОСОБА_29 України народні депутати проголосували за звільнення позивача з посади.

09.09.2009 відповідач подав до суду додаткове заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди. Заперечення обґрунтовані тим, що позивач не навів жодного юридично значимого факту заподіяння йому моральної шкоди оскарженою постановою.

18.09.2014 відповідач подав до суду пояснення до позовної заяви, в яких зазначає, що вироком Оболонського районного суду м.Києва від 19.09.2011 у справі №1-50/2011, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 30.03.2012 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст.368, ч.2 ст.376 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2012 частково задоволено скаргу ОСОБА_1 на вирок Оболонського районного суду м.Києва від 19.09.2011 у справі №1-50/2011, а саме змінено його в частині засудження ОСОБА_1 за ч.2 ст.383 КК України. На підставі п.2 ч.1 ст.6 Кримінального процесуального кодексу України справу в цій частині закрито. Отже, підстави викладені у поданні ОСОБА_4 ради юстиції щодо незаконних дій ОСОБА_1, вчинених ним на посаді судді, та які є несумісними з високим статусом судді і свідчать про порушення присяги судді, встановлені в ході кримінального провадження. Відповідач зазначає, що під час розгляду подання про звільнення судді профільним комітетом парламенту, реєстрації проекту постанови, винесення питання про звільнення судді з посади на пленарне засідання Верховної ОСОБА_29 України та під час розгляду і прийняття постанови Про звільнення судді від 18.12.2008 №698-VI Верховна ОСОБА_29 України дотримувалась порядку та вимог чинного законодавства.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву від 07.11.2014, від 04.03.2015, від 18.11.2016, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову повністю. Заперечення обґрунтовані тим, що до компетенції ОСОБА_4 ради юстиції входить встановлення факту порушення присяги судді. Рішення ОСОБА_4 ради юстиції ОСОБА_1 не оскаржене, є чинним, а факти порушення присяги судді позивач не спростував. Відповідач також звертає увагу суду на те, що на час розгляду Верховною ОСОБА_29 України питання про звільнення позивача з посади, ОСОБА_1 знаходився у розшуку та затриманий лише 09.03.2009, що унеможливило його участь в засіданні Верховної ОСОБА_29 України. Крім того, відповідно до ч.2 ст.22 Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_29 України присутність судді на пленарному засіданні Верховної ОСОБА_29 України при розгляді питання про його звільнення з підстав, визначених у п.п.1, 4, 5 ч.5 ст.126 Конституції України є обовязковою. Неявка на засідання не є перешкодою для розгляду питання по суті. Оцінюючи посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА_20 проти України відповідач наводить протилежну позицію вказаного суду, висловлену у справах ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 проти Бельгії, Савіно та інші проти Італії, Срамек проти Австрії.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 рада юстиції, подала до суду пояснення від 06.11.2014 та від 24.10.2016, в яких вказує, що склад і повноваження ОСОБА_4 ради юстиції на момент розгляду нею питання про звільнення ОСОБА_1 з посади визначався нормами Закону України Про ОСОБА_4 раду юстиції, який не містив жодних обмежень щодо членства у вказаному колегіальному органі Генерального прокурора України. З огляду на наведене, враховуючи те, що станом на 17.12.2008 законодавство України не передбачало іншого порядку формування та діяльності ОСОБА_4 ради юстиції, крім визначених ст.131 Конституції України та Законом України Про ОСОБА_4 раду юстиції, сама лише необхідність подальшого реформування судової системи, порядку притягнення суддів до відповідальності за вчинені при здійсненні правосуддя порушення, порядку функціонування органів, на які покладена вказана функція, та вдосконалення законодавчого регулювання у вказаних сферах не можуть бути підставою для визнання протиправною постанови Верховної ОСОБА_29 України від 18.09.2008 №698-VI Про звільнення судді.

З пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 ради правосуддя від 24.01.2018 вбачається, що така станом на час розгляду питання про звільнення позивача з посади була сформована відповідно до положень Закону України Про ОСОБА_4 раду юстиції. Жодних порушень в її діяльності під час розгляду вказаного питання третя особа не вбачає.

В судових дебатах ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, просили суд позов задовольнити повністю.

Відповідач просив суд розглянути справу без участі його представника. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача подали клопотання такого ж змісту.

Суд заслухав пояснення ОСОБА_1 та його представника, зясував позицію відповідача та третіх осіб на стороні відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи докази та встановив таке:

ОСОБА_1 16.03.1989 обраний народним суддею Ленінського районного суду м. Львова та призначений на посаду відповідно до наказу №18-к від 16.03.1989, що підтверджується даними трудової книжки БТ-I №4981959 (Т.1 а.с.9 13).

Відповідно до постанови Верховної ОСОБА_29 України від 09.02.2006 №3432-IV позивача обрано суддею Львівського апеляційного адміністративного суду (Т.1 а.с.15).

Указом Президента України від 20.11.2006 №988/2006 позивач призначений на посаду голови Львівського апеляційного адміністративного суду (Т.1 а.с.16).

За час роботи суддею позивач неодноразово нагороджувався, що підтверджується почесною грамотою від 07.12.2004 (Т.1 а.с.17), подякою (Т.1 а.с.18), грамотою від 15.12.2000 (Т.1 а.с.19), почесною грамотою (Т.1 а.с.20), Указом Президента України про присвоєння почесного звання Заслужений юрист України від 04.10.2007 №946/2007 (Т.1 а.с.21).

03.12.2008 в приміщенні Львівського апеляційного адміністративного суду та за місцем проживання судді Зварича І.С. відбулися обшуки, під час яких вилучені грошові кошти у великих розмірах (приблизно два мільйони доларів США).

03.12.2008 щодо судді Зварича І.С. порушено кримінальну справу за ч.3 ст. 368 КК України.

09.12.2008 ОСОБА_1 як голова Львівського апеляційного адміністративного суду організував та провів в приміщенні Львівського апеляційного адміністративного суду прес-конференцію, на якій він та інші судді цього суду були присутні в мантіях та нагрудних знаках судді. ОСОБА_1 коментував події, які 03.12.2008 відбулися у Львівському апеляційному адміністративному суді та повязані з виявленням правоохоронними органами під час обшуку у службових приміщеннях вказаного суду та за місцем його проживання великих сум коштів. Суддя Зварич І.С. повідомив, що позичив приблизно один мільйон девятсот тисяч доларів США в колєги, договором-позикою. Щодо джерел походження інших коштів, суддя Зварич І.С. в тому числі пояснив, що це гроші на ремонт приміщення суду та кошти, що їх засіяли відвідувачі на відкритті суду (так званий перший великий мішок). Суддя Зварич також повідомив, що він має записи клопотань та телефонних дзвінків відомих людей, які просили розглянути справи на їх користь. ОСОБА_1 цих обставин не заперечує. Конференція знімалася десятками камер та широко висвітлювалася засобами масової інформації, в тому числі загальнонаціональним телебаченням, викликала значний суспільний резонанс. Суд визнає цю обставину загальновідомою.

12.12.2008 відбулось засідання ОСОБА_29 суддів України, на якому розглянули питання Про заяву ОСОБА_1 по телебаченню щодо подій, які мали місце у Львівському апеляційному адміністративному суді та Про заяву голови комітету Верховної ОСОБА_29 України з питань правосуддя ОСОБА_5 на засіданні Верховної ОСОБА_29 України 11.12.2008.

12.12.2008 ОСОБА_29 суддів адміністративних судів України рекомендувала ОСОБА_21 Верховного ОСОБА_22 України ОСОБА_33 та ОСОБА_21 Вищого адміністративного суду України ОСОБА_34 внести до ОСОБА_21 суддів України подання про звільнення з посади голови Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1

12.12.2008 ОСОБА_21 суддів України розглянула спільне подання ОСОБА_21 Верховного ОСОБА_22 України та ОСОБА_21 Вищого адміністративного суду України про звільнення ОСОБА_1 з посади голови суду та прийняла рішення № 12, яким вирішила: 1) за невідповідність займаній посаді звільнити ОСОБА_1 достроково з посади голови Львівського апеляційного адміністративного суду; 2) доручити ОСОБА_21 суддів України звернутись до ОСОБА_4 ради юстиції щодо ініціювання питання необхідності проведення перевірки дій судді Львівського апеляційного адміністративного суду Зварича І.С. на предмет порушення ним присяги судді.

11.12.2008 голова ОСОБА_4 ради юстиції ОСОБА_35 дала члену вказаної ради ОСОБА_3 доручення №211/0/4-08 провести перевірку відомостей, викладених у засобах масової інформації, щодо наявності підстав для звільнення судді Львівського апеляційного адміністративного суду Зварича І.С. з посади за порушення присяги (Т.3 а.с.194).

17.12.2008 ОСОБА_4 рада юстиції розглянула пропозицію члена ОСОБА_4 ради юстиції ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду, у звязку з порушенням присяги судді. За результатами розгляду вказаної пропозиції прийнято подання до Верховної ОСОБА_3 України Про звільнення судді від 17.12.2008 №49/о/12-08 (Т.1 а.с.124-125).

У поданні ОСОБА_4 ради юстиції зазначено в тому числі те, що 02.12.2008 Генеральною прокуратурою України порушено кримінальну справу щодо голови, судді Львівського апеляційного адміністративного суду Зварича І.С. за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (одержання хабара в особливо великому розмірі службовою особою або особою, яка займає особливо відповідальне становище). 07.12.2008 ОСОБА_1 предявлено обвинувачення у вчиненні вказаного злочину. На прес-конференції, яка проходила 09.12.2008 в приміщенні Львівського апеляційного адміністративного суду, позивач заявив, що в його кабінеті та вдома вилучили гроші в трьох мішках. З них, 1 мільйон доларів США він позичив у свого товариша для будівництва власного будинку, 9,6 тисяч доларів США та 6,4 тис грн. позивач отримав від суддів для проведення ремонту в приміщенні суду, частина грошей це кошти, якими посівали відвідувачі під час відкриття його приміщення суду в червні 2008 року, решта коштів (340 тис грн., 1 млн доларів США) це особисті заощадження позивача та його дружини. Крім того, позивач зазначив, що він має записи клопотань, телефонних дзвінків відомих людей, які просили розглянути судові справи на їхню користь. На думку ОСОБА_4 ради юстиції, оприлюднивши вказані факти у засобах масової інформації позивач вчинив вчинок, який порочить звання судді та може викликати сумнів в його обєктивності, неупередженості та незалежності, чим порушив присягу судді.

Рада суддів України своїм рішенням №12 від 12.12.2008 звільнила ОСОБА_1 з посади голови Львівського апеляційного адміністративного суду за невідповідність займаній посаді. У цьому рішенні констатовано, що ОСОБА_1 вчинив дії, які є несумісними з посадою голови суду та порочать звання судді, чим порушив ст.6 Закону України Про статус суддів, ст.ст. 6, 10, 28, ч.2 ст.134 Закону України Про судоустрій України, безвідповідальне ставлення до обовязків судді, недотримання правил професійної етики суддів.

Позивач оскаржував вказане рішення до суду. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2001 у справі №2а-4711/09/1370, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.05.2012, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 суддів України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Львівського апеляційного адміністративного суду про визнання протиправним рішення ОСОБА_3 суддів України №12 від 12.12.2008 та поновлення на посаді голови Львівського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу засідання ОСОБА_4 ради юстиції від 17.12.2008 №15 (Т.3 а.с.182-185) на порядку денному за номером 13-2 розглядалася пропозиція члена ОСОБА_4 ради юстиції ОСОБА_3 від 16.12.2008 про внесення подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду за порушення присяги (Т.3 а.с.195-199). Ця пропозиція мотивована тим, що 02.12.2008 Генеральною прокуратурою України порушено кримінальну справу щодо голови Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 В ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_1, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, у жовтні 2007 року одержав від ОСОБА_36 хабар в розмірі 100 000 доларів США за виконання дій з використанням службового становища та наданої йому влади в інтересах третіх осіб. З 12.12.2008 місце перебування ОСОБА_1 невідоме, за своїм місцем проживання він відсутній, тому, винесено постанову про оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_1

Головуюча Ізовітова Л.П. проінформувала про те, що запрошення на засідання ОСОБА_3 17.12.2008 ОСОБА_1 не направлялось, оскільки згідно з постановою начальника слідчого відділу Генеральної прокуратури України від 12.12.2008 оголошено розшук вказаного судді та запропонувала визначитись щодо можливості розгляду вказаного питання у відсутності судді.

За результатами розгляду пропозиції ОСОБА_3 від 16.12.2008 члени ОСОБА_4 ради юстиції одноголосно прийняли рішення про внесення подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду. Головуюча Ізовітова Л.П. проголосила рішення ОСОБА_4 ради юстиції про внесення подання до Верховної ОСОБА_3 України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду.

Рішенням ОСОБА_4 ради юстиції від 17.12.2008 №1155/0/15-08 (Т.3 а.с.245-248) вирішено внести подання до Верховної ОСОБА_3 України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду за порушення присяги.

Відповідно до листа ОСОБА_4 ради юстиції від 30.10.2014 №Г-2913-7919/о/9-14 на час розгляду питання про звільнення позивача з посади судді (17.12.2008) до складу ОСОБА_4 ради юстиції входили: ОСОБА_24, ОСОБА_37, ОСОБА_38 (призначені Верховною ОСОБА_3 України), ОСОБА_25, ОСОБА_39, ОСОБА_40 (призначені Президентом України), ОСОБА_41, ОСОБА_35, ОСОБА_42 (призначені зїздом адвокатів України), ОСОБА_43, ОСОБА_5, ОСОБА_44 (призначені зїздом представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ), ОСОБА_26, ОСОБА_3, (призначені всеукраїнською конференцією працівників прокуратури), ОСОБА_27 (Генеральний прокурор України), ОСОБА_28 (Міністр юстиції України), ОСОБА_33 (ОСОБА_21 Верховного ОСОБА_22 України). Станом на 17.12.2008 ОСОБА_35 обіймала посаду голови ОСОБА_4 ради юстиції, а ОСОБА_38 судді Печерського районного суду м.Києва (Т.3 а.с.180-181).

Згідно з відповіддю Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2008 №9631 голову комітету Верховної ОСОБА_21 України з питань правосуддя повідомлено про неможливість вручення ОСОБА_1 телефонограми з запрошенням зявитись 17.12.2008 на засідання вказаного комітету, у звязку з відсутністю відомостей про його місцезнаходження (Т.3 а.с.129).

Як вбачається з відповіді Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2008 №9778 голову ОСОБА_4 ради юстиції повідомлено, що 17.12.2008 суддя Зварич І.С. на робочому місці відсутній з невідомих причин, оскільки відсутні будь-які відомості про його місцезнаходження (Т.3 а.с.201).

Згідно з відповіддю комітету Верховної ОСОБА_21 України з питань правосуддя від 14.11.2014 №04-15/16-2692 повідомленням від 15.12.2008, адресованим за місцем праці позивача, його повідомили про час та місце розгляду питання про його звільнення з посади судді (Т.3 а.с.164).

Як вбачається з протоколу засідання комітету Верховної ОСОБА_21 України з питань правосуддя від 17.12.2008 №31 (Т.3 а.с.115 - 128) під номером 8 слухалося питання про Про подання Генеральної прокуратури України щодо відсторонення ОСОБА_1 від посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду. За результатами розгляду вказаного питання одноголосно всі 18 членів комітету проголосували за та підтримали вказане подання Генеральної прокуратури України.

Відповідно до постанови Верховної ОСОБА_21 України від 18.12.2008 №698-VI Про звільнення судді позивача звільнено з посади судді за порушення ним присяги судді (Т.1 а.с.14).

Як вбачається зі стенограми 53-го пленарного засідання Верховної ОСОБА_21 України від 18.12.2008 (Т.1 а.с.58-86) за звільнення позивача з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суд проголосували 432 народні депутати. На тому ж пленарному засіданні 435 народних депутатів проголосували за надання згоди на затримання та арешт (взяття під варту) судді Львівського апеляційного адміністративного суду Зварича І.С.

Вироком Оболонського районного суду м.Києва від 19.09.2011 у справі №1-50/2011 (Т.1 а.с.132- 268), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 30.03.2012 (Т.2 а.с.1-26) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368 КК України, ч.2 ст.368 КК України, ч.2 ст.376 КК України, ч.2 ст.383 КК України та призначено йому покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду судді та посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в державних установах строком на 3 роки з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_1, будучи суддею Львівського апеляційного адміністративного суду та обіймаючи посаду голови вказаного суду службовою особою, яка займає відповідальне становище вчинив такі дії:

1) одержав від ОСОБА_36 хабар в розмірі 100 тис. доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день одержання хабара становило 505000 грн., що більше, ніж у 500 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є особливо великим розміром, за виконання в інтересах 125 позивачів у адміністративній справі Пустомитівського районного суду №2-а-84/2007, а також в інтересах ОСОБА_36 в адміністративній справі №2-а-84/2007, дій з використанням свого службового становища голови Львівського апеляційного адміністративного суду та владних повноважень судді вказаного суду;

2) повторно одержав від ОСОБА_45 хабар в розмірі 20100 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день одержання хабара становило 143554,2грн., що більше, ніж у 500 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є особливо великим розміром, за виконання в інтересах ЗАТ Українська панчішна компанія в адміністративній справі №2а-2285/08 дій з використанням свого службового становища голови Львівського апеляційного адміністративного суду та владних повноважень судді вказаного суду;

3) повторно одержав від ОСОБА_46 хабара в розмірі 100000 грн., що більше, ніж у 200 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є особливо великим розміром, за виконання в інтересах ОСОБА_46 та інтересах визначених ним третіх осіб дій з використанням свого службового становища голови Львівського апеляційного адміністративного суду та владних повноважень судді вказаного суду, забезпечення вирішення вказаних ОСОБА_46 справ на його чи третіх осіб користь;

4) повторно одержав від ОСОБА_46 хабар в розмірі 20000 грн. та 1000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день одержання хабара становило 4869,5 грн., а загалом 24869,5 грн. за виконання в інтересах ОСОБА_46 та інтересах визначених третіх осіб ОСОБА_47, ОСОБА_48 в адміністративній справі № 22-а-7433/08 дій з використанням свого службового становища голови Львівського апеляційного адміністративного суду та владних повноважень судді вказаного суду;

5) вимагав та повторно одержав від першого заступника голови правління ВАТ Львівобленерго ОСОБА_49 та головного юрисконсульта ОСОБА_50 за пособництвом судді Львівського апеляційного адміністративного суду Любашевського В.П. хабар в розмірі 15000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день одержання хабара становило 73365грн., що більше, ніж у 200 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є великим розміром, за невиконання в інтересах ОСОБА_49, ОСОБА_50О та ВАТ Львівобленерго у справі №22а-436/08 дій з використанням свого службового становища голови Львівського апеляційного адміністративного суду та владних повноважень судді вказаного суду;

6) вимагав та повторно одержав від заступника голови правління ВАТ Тернопільобленерго ОСОБА_51 за пособництвом судді Львівського апеляційного адміністративного суду Любашевського В.П. хабар в розмірі 5000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день одержання хабара становило 24455грн., за невиконання в інтересах ОСОБА_51 та ВАТ Тернопільобленерго у справі №22а-6626/08 дій з використанням свого службового становища голови Львівського апеляційного адміністративного суду та владних повноважень судді вказаного суду;

7) вимагав та повторно одержав від заступника голови правління ВАТ ВНК Розточчя СТ ОСОБА_52 хабар в розмірі 12000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день одержання хабара становило 60320,6грн. і більше, ніж у 200 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є великим розміром, за невиконання та виконання в інтересах ОСОБА_52 та ВАТ ВНК Розточчя СТ дій з використанням свого службового становища голови Львівського апеляційного адміністративного суду та владних повноважень судді вказаного суду;

8) повторно одержав від ОСОБА_53 хабар в розмірі 5000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день одержання хабара становило 31475,5грн. за вже виконані дії та продовження виконання в інтересах третіх осіб - представників відповідача та відповідача у справі господарського суду Львівської області №19/219 дій з використанням свого службового становища, тобто в інтересах того, хто дає хабар, та в інтересах третіх осіб (Т.1 а.с.265-266).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2012 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19.09.2011 у справі №1-50/2011, а саме змінено його в частині засудження ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 383 КК України. На підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України справу в цій частині закрито (Т.2 а.с.27 44).

Не погоджуючись з постановою Верховної ОСОБА_21 України від 18.12.2008 №698-VI Про звільнення судді про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду, у звязку з порушенням присяги, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправною і скасування вказаної постанови, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Приймаючи рішення по суті спору суд таким чином оцінює встановлені фактичні обставини справи та доводи сторін:

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що органи, які приймали рішення про звільнення його на посади судді, не відповідали критеріям незалежності і безсторонності, що встановлені практикою Європейського суду з прав людини по тлумаченню Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскаржена постанова Верховної ОСОБА_21 України від 18.12.2008 №698-VI Про звільнення судді прийнята за результатами розгляду подання ОСОБА_4 ради юстиції про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду за порушення присяги.

Станом на час розгляду питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді порядок прийняття такого рішення визначався Законом України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_21 України від 18.03.2004 №1625-IV. Відповідно до ст.3 цього Закону звільнення з посади судді, обраного безстроково, відбувається в такому порядку:

1) ініціювання перед ОСОБА_4 радою юстиції питання про звільнення з посади судді в порядку, передбаченому статтею 17 вказаного Закону;

2) розгляд питання ОСОБА_4 радою юстиції та прийняття рішення щодо внесення подання до Верховної ОСОБА_21 України про звільнення судді, обраного безстроково;

3) подання ОСОБА_4 ради юстиції до Верховної ОСОБА_21 України матеріалів про звільнення судді, обраного безстроково;

4) розгляд подання ОСОБА_4 ради юстиції відповідним Комітетом Верховної ОСОБА_21 України і прийняття рішення по суті вказаного подання;

5) розгляд подання ОСОБА_4 ради юстиції та висновку Комітету Верховної ОСОБА_21 України на пленарному засіданні Верховної ОСОБА_21 України і прийняття Верховною ОСОБА_21 України рішення стосовно звільнення судді з посади.

Субєктами звернення до Верховної ОСОБА_21 України з питань обрання та звільнення з посади судді, обраного безстроково, відповідно до ст.4 Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_21 України є:

1) ОСОБА_21 Верховного ОСОБА_22 України - щодо судді загального суду у випадках, передбачених пунктами 1-3 статті 1 вказаного Закону;

2) голова відповідного вищого спеціалізованого суду - щодо судді відповідного спеціалізованого суду у випадках, передбачених пунктами 1-3 статті 1 вказаного Закону;

3) ОСОБА_4 рада юстиції - щодо судді суду загальної юрисдикції з питання, передбаченого пунктом 4 статті 1 вказаного Закону.

Відповідно до Закону України Про ОСОБА_4 раду юстиції (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відповідно до Конституції України ОСОБА_4 рада юстиції складається з двадцяти членів. Верховна ОСОБА_21 України, Президент України, з'їзд суддів України, з'їзд адвокатів України, з'їзд представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ призначають до ОСОБА_4 ради юстиції по три члени, Всеукраїнська конференція працівників прокуратури - двох членів ОСОБА_4 ради юстиції. До складу ОСОБА_4 ради юстиції входять за посадою ОСОБА_21 Верховного ОСОБА_22 України, Міністр юстиції України, Генеральний прокурор України. Статтею 19 вказаного Закону передбачено, що ОСОБА_21, заступник ОСОБА_21, секретарі секцій ОСОБА_4 ради юстиції працюють на постійній основі. Особи, призначені до складу ОСОБА_4 ради юстиції, крім народних депутатів України, на час виконання обов'язків членів ОСОБА_4 ради юстиції на постійній основі прикомандировуються до ОСОБА_4 ради юстиції із збереженням за ними посад, які вони займали, та відповідних пільг.

Відповідно до листа ОСОБА_4 ради юстиції від 30.10.2014 №Г-2913-7919/о/9-14 на час розгляду питання про звільнення позивача з посади судді (17.12.2008) до складу ОСОБА_4 ради юстиції входили: ОСОБА_24, ОСОБА_37, ОСОБА_38 (призначені Верховною ОСОБА_21 України), ОСОБА_25, ОСОБА_39, ОСОБА_40 (призначені Президентом України), ОСОБА_41, ОСОБА_35, ОСОБА_42 (призначені зїздом адвокатів України), ОСОБА_43, ОСОБА_5, ОСОБА_44 (призначені зїздом представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ), ОСОБА_26, ОСОБА_3, (призначені всеукраїнською конференцією працівників прокуратури), ОСОБА_27 (Генеральний прокурор України), ОСОБА_28 (Міністр юстиції України), ОСОБА_33 (голова Верховного ОСОБА_22 України). Станом на 17.12.2008 ОСОБА_54 обіймав посаду Президента Євразійської асоціації правничих шкіл та правників, ОСОБА_35 обіймала посаду голови ОСОБА_4 ради юстиції, а ОСОБА_38 судді Печерського районного суду м. Києва (Т.3 а.с.180-181).

Суд встановив, що в розгляді питання про звільнення позивача з посади судді в складі ОСОБА_4 ради юстиції брали участь троє суддів: Колесниченко В.М. (суддя Печерського районного суду м.Києва), ОСОБА_33 (голова Верховного ОСОБА_22 України), ОСОБА_40 (голова Апеляційного суду м.Києва). При цьому, лише четверо зі складу ОСОБА_4 ради юстиції працювали у вказаному органі на постійній основі.

Відповідно до ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. У рішенні ОСОБА_20 проти України від 09.01.2013 Європейський суд з прав людини описав належні стандарти незалежності та безсторонність органів, що розглядали справу дисциплінарну справу заявника (про звільнення з посади судді за порушення присяги). Європейський суд з прав люлини зазначив, що у випадку, коли щонайменше половина складу суду, включаючи ОСОБА_21 з правом вирішального голосу, складається з суддів, це є суттєвим свідченням безсторонності. Європейський суд з прав людини також відзначив, що згідно зі статтею 19 Закону Про ОСОБА_4 раду юстиції 1998 року чотири члени ОСОБА_4 ради юстиції працюють в ній на постійній основі. Інші члени працюють та отримують свою зарплатню поза межами ОСОБА_4 ради юстиції, що неминуче означає їхню матеріальну, ієрархічну та адміністративну залежність від їхніх головних роботодавців та ставить під загрозу як їхню незалежність, так і безсторонність (п.113). Включення Генерального прокурора України до ОСОБА_4 ради юстиції в якості її члена за посадою також викликає занепокоєння, оскільки це може мати залякуючий ефект для суддів та сприйматися як потенційна загроза (п.114). Європейський суд з прав людини притримувався цих же підходів при розгляді справи Куликов та інші проти України (рішення від 19.01.2017, заява № 5114/09). Проте, Європейський суд з прав людини у цій справі суд змінив підхід до застосування заходів індивідуального характеру та не вважав за можливе прийняти рішення про поновлення заявників на посаді, оскільки в Україні впроваджується повномасштабна судова реформа, яка включає внесення змін до Конституції України та законів України, а також інституційні зміни (п.148).

Cклад ОСОБА_4 ради юстиції, який 17.12.2008 розглядав питання про звільнення позивача з посади, був сформований на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинними на той момент Конституцією України та Законом України Про ОСОБА_4 раду юстиції. Іншого порядку формування складу ОСОБА_4 ради юстиції України на той час не існувало. Розгляд питання про звільнення судді з посади згідно з Законом України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_21 України відносилось до повноважень Верховної ОСОБА_21 України.

Суд враховує доводи позивача щодо невідповідності порядку формування особового складу ОСОБА_4 ради юстиції вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині її незалежності та безсторонності.

Проте, суд вважає, що за умови встановлення ОСОБА_4 радою юстиції факту порушення ОСОБА_1 присяги судді та цілковитої очевидності цієї обставини, констатовані Європейський судом з прав людини проблемні питання щодо складу органів, що здійснювали на той час дисциплінарне провадження щодо суддів, самі по собі не є достатньою підставою для скасування рішення Верховної ОСОБА_21 України про звільнення судді з посади. Суд вважає, що за цих обставин слід оцінити вчинки судді, що перевірялися дисциплінарним органом та стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення постанови Верховної ОСОБА_21 України 18.12.2008 №698-VI Про звільнення судді.

Щодо доводів представника позивача про використання Верховною ОСОБА_21 України повноважень на звільнення судді з посади для спрощення органам слідства роботи з розслідування кримінальної справи, фігурантом якої був ОСОБА_1 шляхом позбавлення останнього законодавчо встановлених гарантій судді, - тобто з іншою метою, ніж та, для досягнення якої це повноваження надано, - то суд вважає такі доводи беззмістовними. Суд враховує те, що Верховна ОСОБА_21 України перед звільненням ОСОБА_1 з посади прийняла постанову, якою надала згоду на затримання та арешт (взяття під варту) судді Львівського апеляційного адміністративного суду Зварича І.С. З огляду на це, рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади судді за порушення присяги судді не надавало органам слідства якихось очевидних переваг при розслідуванні злочинів, поставлених у вину судді Зваричу І.С.

Щодо доводів ОСОБА_1 про порушення процедури звільнення його з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду суд виходить з таких мотивів:

Відповідно до ст.17 Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_21 України ініціювання питання про звільнення суддів з підстав, передбачених пунктами 4 і 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України, відбувалось в такому порядку:

1) відповідна кваліфікаційна комісія суддів, ОСОБА_4 рада юстиції розглядають та перевіряють звернення Комітету Верховної ОСОБА_21 України, депутатські звернення, звернення Уповноваженого Верховної ОСОБА_21 України з прав людини, звернення інших посадових осіб, органів державної влади і органів місцевого самоврядування, громадян, якщо в них містяться відомості про наявність підстав для звільнення судді, передбачених пунктами 4 і 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України;

2) відповідна кваліфікаційна комісія суддів або член ОСОБА_4 ради юстиції вносить до ОСОБА_4 ради юстиції пропозиції про прийняття подання про звільнення судді;

3) ОСОБА_4 рада юстиції розглядає пропозицію про звільнення судді в порядку, передбаченому законом;

4) ОСОБА_4 рада юстиції вносить подання про звільнення судді до Верховної ОСОБА_21 України.

Згідно з ст.18 вказаного Закону у поданні про звільнення судді, обраного безстроково, зазначаються: дата внесення подання, повне ім'я, рік народження, відомості про перебування на посаді судді, назва суду, підстава внесення подання про звільнення, визначена частиною п'ятою статті 126 Конституції України, фактичні обставини (у разі внесення подання про звільнення судді за особливих обставин, визначених статтею 32 Закону України "Про ОСОБА_4 раду юстиції".

До подання ОСОБА_4 ради юстиції про звільнення з посади судді, обраного безстроково, додається особова справа з матеріалами, що свідчать про наявність підстав для звільнення, а також пропозиція члена ОСОБА_4 ради юстиції, який ініціював питання про звільнення судді, або висновок відповідної кваліфікаційної комісії суддів про звільнення з посади судді відповідного суду чи висновок ОСОБА_4 кваліфікаційної комісії суддів України про звільнення з посади суддів Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів та Апеляційного суду України.

Суд встановив, що 11.12.2008 голова ОСОБА_4 ради юстиції ОСОБА_35 доручила члену ОСОБА_4 ради юстиції ОСОБА_3 провести перевірку відомостей, викладених у засобах масової інформації, щодо наявності підстав для звільнення судді Львівського апеляційного адміністративного суду Зварича І.С. з посади за порушення присяги (доручення №211/0/4-08, Т.3 а.с.194). Отже, ініціатором розгляду питання про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади судді виступила голова ОСОБА_4 ради юстиції, а не Генеральна прокуратура України. Ця обставина спростовує доводи позивача про те, що процедура розгляду питання про його звільнення була ініційована заступником Генерального прокурора України ОСОБА_3, а тому була упередженою.

ОСОБА_4 рада юстиції скерувала виклик судді Зваричу І.С. за місцем роботи. Львівський апеляційний адміністративний суд листом від 17.12.2008 №9778 повідомив голову ОСОБА_4 ради юстиції України про те, що 17.12.2008 суддя Зварич І.С. на робочому місці відсутній з невідомих причин, оскільки відсутні будь-які відомості про його місцезнаходження (Т.3 а.с.201). 12.12.2008 постановою начальника слідчого відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 оголошений в розшук, оскільки встановлено факт його відсутності за місцем проживання і лікування та відсутності відомостей про його місце перебування (Т.1 а.с.171).

За результатами розгляду пропозиції члена ОСОБА_4 ради юстиції ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду у звязку з порушенням присяги судді 17.12.2008 ОСОБА_4 рада юстиції внесла подання до Верховної ОСОБА_3 України Про звільнення судді від 17.12.2008 №49/о/12-08 (Т.1 а.с.124-125). Це подання відповідає вимогам, визначеним у ст.18 Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_3 України, а саме: в ньому зазначені дата внесення подання, повне ім'я, рік народження, відомості про перебування на посаді судді, назва суду, підстава внесення подання про звільнення, визначена частиною п'ятою статті 126 Конституції України, фактичні обставини справи.

До подання ОСОБА_4 ради юстиції про звільнення позивача з посади судді не долучено особової справи з матеріалами, що свідчать про наявність підстав для звільнення, а також пропозицію члена ОСОБА_4 ради юстиції, який ініціював питання про звільнення судді.

Відповідно до ст.3 Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_3 України подання ОСОБА_4 ради юстиції про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду України передали на розгляд до комітету Верховної ОСОБА_3 України з питань правосуддя.

Згідно з ст.19 Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_3 України подання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається Комітетом Верховної ОСОБА_3 України в місячний строк з дня його надходження. Цей строк може бути продовжений Комітетом Верховної ОСОБА_3 України для перевірки фактів, що мають значення для прийняття рішення, але не більше ніж на один місяць. Секретаріат Комітету Верховної ОСОБА_3 України у триденний строк з дня надходження подання поширює серед народних депутатів України через ОСОБА_40 Верховної ОСОБА_3 України список суддів, які пропонуються для звільнення із займаних посад, із зазначенням дня та часу засідання Комітету Верховної ОСОБА_3 України. Комітет Верховної ОСОБА_3 України здійснює перевірку звернень громадян або інших повідомлень щодо діяльності судді, які надійшли до Комітету Верховної ОСОБА_3 України. Комітет Верховної ОСОБА_3 України може направити звернення для додаткової перевірки до Верховного ОСОБА_22 України, ОСОБА_4 ради юстиції, відповідного вищого спеціалізованого суду, Державної судової адміністрації України, ОСОБА_3 суддів України або до відповідної кваліфікаційної комісії суддів. Про результати перевірки відповідні органи письмово повідомляють Комітет Верховної ОСОБА_3 України у встановлений ним строк, але не пізніш як через 15 днів із часу отримання ними доручення про перевірку.

Про час та місце засідання Комітету Верховної ОСОБА_3 України повідомляється суддя, обраний безстроково, щодо якого порушено питання про звільнення його з посади.

Відповідно до ст.20 вказаного Закону в засіданні Комітету Верховної ОСОБА_3 України у розгляді питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, можуть брати участь народні депутати України, представники Верховного ОСОБА_22 України, вищих спеціалізованих судів, ОСОБА_4 ради юстиції, Державної судової адміністрації України, а також представники органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадськості.

Участь судді, обраного безстроково, стосовно якого розглядається подання про звільнення його з посади, у засіданні Комітету Верховної ОСОБА_3 України є обов'язковою, крім випадків, зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8 і 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України.

У разі повторної неявки без поважних причин судді, стосовно якого розглядається подання про звільнення його з посади, з установленням Комітетом Верховної ОСОБА_3 України факту отримання цією особою повідомлення про час і місце засідання розгляд питання щодо вказаного судді проводиться за його відсутності. Комітет Верховної ОСОБА_3 України надає оцінку поважності причин неявки. Таким же чином провадиться і розгляд питань стосовно суддів, які письмово відмовилися від участі в засіданні Комітету Верховної ОСОБА_3 України або стосовно яких є письмове повідомлення про їх відмову від участі в засіданні вказаного Комітету.

На засіданні Комітету Верховної ОСОБА_3 України розгляд подання про звільнення судді починається з доповіді головуючого.

Члени Комітету Верховної ОСОБА_3 України та інші народні депутати України можуть ставити запитання судді щодо матеріалів перевірки, а також за фактами, зазначеними у зверненнях громадян.

Суддя має право ознайомитися з матеріалами, довідками та висновком Комітету Верховної ОСОБА_3 України, що стосуються його звільнення.

Статтею 21 Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_3 України передбачено, що комітет Верховної ОСОБА_3 України вносить на пленарне засідання Верховної ОСОБА_3 України пропозицію про рекомендацію або нерекомендацію щодо звільнення з посади судді, обраного безстроково, і представник вказаного Комітету доповідає із зазначеного питання. Частиною 2 ст.22 вказаного Закону передбачено, що присутність судді на пленарному засіданні Верховної ОСОБА_3 України при розгляді питання про його звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 4 і 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України, є обов'язковою. Неявка на засідання не є перешкодою для розгляду питання по суті.

Відповідно до ст.23 Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_3 України кожна кандидатура для звільнення з посади судді, обраного безстроково, персонально представляється на пленарному засіданні Верховної ОСОБА_3 України представником Комітету Верховної ОСОБА_3 України. У разі якщо суддя не згоден з поданням про звільнення, його пояснення заслуховується обов'язково. Народні депутати України можуть ставити запитання судді щодо його діяльності. Якщо при обговоренні питання на пленарному засіданні Верховної ОСОБА_3 України виникає необхідність здійснити перевірку звернень громадян щодо діяльності судді або витребувати додаткову інформацію, Верховна ОСОБА_3 України доручає відповідному Комітету Верховної ОСОБА_3 України здійснити таку перевірку.

Згідно зі ст.24 вказаного Закону з підстав, визначених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, Верховна ОСОБА_3 України приймає рішення про звільнення судді з посади. Рішення приймається шляхом відкритого нефіксованого голосування більшістю голосів від конституційного складу Верховної ОСОБА_3 України. Рішення про звільнення судді оформляється постановою Верховної ОСОБА_3 України.

17.12.2008 відбулось засідання комітету Верховної ОСОБА_3 України, на якому під №8 розглядалось питання про Про подання Генеральної прокуратури України щодо відсторонення ОСОБА_1 від посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду. За результатами розгляду вказаного питання 18 членів комітету одноголосно підтримали це подання Генеральної прокуратури України.

Відповідач не надав суду доказів того, що секретаріат Комітету Верховної ОСОБА_3 України поширив серед народних депутатів України через ОСОБА_40 Верховної ОСОБА_3 України список суддів, які пропонуються для звільнення із займаних посад, із зазначенням дня та часу засідання Комітету Верховної ОСОБА_3 України. З огляду на наведене, суд вважає, що вказану вимогу ст.19 Закону України Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною ОСОБА_3 України відповідач не виконав.

18.12.2008 комітет Верховної ОСОБА_3 України з питань правосуддя вніс на пленарне засідання Верховної ОСОБА_3 України пропозицію про рекомендацію щодо звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до стенограми 53 пленарного засідання Верховної ОСОБА_3 України голова комітету Верховної ОСОБА_3 України з питань правосуддя ОСОБА_5 поставив на обговорення проект постанови Про звільнення судді №3498 (Т.1 а.с.58-86). Він повідомив, що комітет на своєму засіданні 17.12.2008 обговорив та виніс на розгляд Верховної ОСОБА_3 України 2 питання: 1) про звільнення ОСОБА_1 з посади судді за порушення присяги; 2) про надання дозволу на затримання і арешт ОСОБА_1

Участь в обговоренні вказаного проекту постанови взяли народні депутати ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_24, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_22, ОСОБА_63В, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, Генеральний прокурор України ОСОБА_27

Головуючий перший заступник ОСОБА_21 Верховної ОСОБА_21 України ОСОБА_67 звернув увагу присутніх на необхідності зміни порядку голосування та запропонував спершу розглянути питання про надання згоди на затримання і арешт ОСОБА_1, а згодом щодо звільнення його з посади.

За результатами проведеного голосування 435 народних депутатів проголосували за проект постанови №3499 Про надання згоди на затримання та арешт (взяття під варту) судді Львівського апеляційного адміністративного суду Зварича І.С. та 432 народних депутатів проголосували за проект постанови №3498 Про звільнення судді Львівського апеляційного адміністративного суду Зварича І.С. (Т.1 а.с.80).

Доводи ОСОБА_1 в цій частині зводяться до того, що його позбавили права на участь в прийнятті рішення, що стосується його карєри, на стадії розгляду питання комітетом Верховної ОСОБА_21 України та на пленарному засіданні Верховної ОСОБА_21 України. Більше того, подання ОСОБА_4 ради юстиції від 17.12.2008 №49/о/12-08 взагалі не розглядалося профільним комітетом Верховної ОСОБА_21 України.

Суд констатує, що відповідач не надав суду доказів того, що Комітет Верховної ОСОБА_21 України з питань правосуддя 17.12.2008 розглянув подання ОСОБА_4 ради юстиції від 17.12.2008 №49/о/12-08, хоча голова Комітету 18.12.2008 повідомив про це народних депутатів на пленарному засіданні Верховної ОСОБА_21 України. За таких обставин суд вважає, що вказане позивачем порушення процедури розгляду питання про його звільнення дійсно мало місце. Суд в цьому контексті враховує те, що як подання Генеральної прокуратури України, так і подання ОСОБА_4 ради юстиції грунтувалися на вчиненні ОСОБА_1 дій, які свідчили про порушення ним присяги судді. Комітет Верховної ОСОБА_21 України з питань правосуддя розглядаючи подання Генеральної прокуратури України надавав оцінку діям позивача в тому числі тим, які пов'язані з порушенням ним присяги судді. Тому, розгляд комітетом Верховної ОСОБА_21 України з питань правосуддя подання Генеральної прокуратури України не вплинув на правомірність оскарженого рішення.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що відповідач порушив його право на участь в засіданні комітету Верховної ОСОБА_21 України 17.12.2008 та на пленарному засіданні Верховної ОСОБА_21 України 18.12.2008, оскільки ОСОБА_1 не повідомили про них належним чином. Суд враховує, що Комітет Верховної ОСОБА_21 України з питань правосуддя 15.12.2008 надсилав за місцем праці позивача - до Львівського апеляційного адміністративного суду - телеграму з повідомленням про дату, час і місце проведення його засідання, що підтверджується відповіддю Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2008 №9631 та відповіддю комітету Верховної ОСОБА_21 України з питань правосуддя від 14.11.2014 №04-15/16-2692 (Т.3 а.с.129, 164). Більше того, 12.12.2008 постановою начальника слідчого відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 оголошено в розшук, оскільки встановлено факт його відсутності за місцем проживання і лікування та відсутності відомостей про його місце перебування (Т.1 а.с.171). Позивача затримано лише 08.03.2009. ОСОБА_1 стверджував, що в ніч з 11.12.2008 на 12.12.2008 шляхом обману та застосування фізичної сили його викрали невідомі особи. Суд розцінив такі пояснення ОСОБА_1 як намагання ухилитися від слідства (вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19.09.2011 у справі №1-50/2011, Т.1 а.с.132- 268). Отже, в період з 11.12.2008 по 08.03.2008 ОСОБА_1 переховувався від слідства, був відсутній за своїм місцем проживання та місцем праці, інформація про його місцезнаходження була невідома. Тому суд вважає, що відповідач не мав обєктивної можливості належно виконати обовязок щодо повідомлення ОСОБА_1 про час і місця проведення засідань, на яких розглядалося питання про його звільнення з посади судді.

Щодо інших вказаних позивачем процедурних порушень (відсутність серед додатків до подання ОСОБА_4 ради юстиції матеріалів особової справи позивача та пропозиції ОСОБА_3 про розгляд вказаного подання, а також не поширення секретаріатом комітету Верховної ОСОБА_3 України серед народних депутатів списку суддів, які пропонуються для звільнення із займаних посад), то такі не є істотними та не впливають на правомірність рішення, ухваленого за результатами голосування.

Суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності мотивації постанови Верховної ОСОБА_3 України від 18.12.2008 №698-VI Про звільнення судді, оскільки за своєю правовою природою постанова Верховної ОСОБА_3 України про звільнення судді з посади є задокументованим відображенням результатів голосування народних депутатів на сесії Верховної ОСОБА_3 України. Мотиви прийняття такої постанови озвучуються під час її обговорення на засіданні Верховної ОСОБА_3 України, проте, до тексту постанови не вносяться.

З огляду на вказане, недотримання відповідачем певних вимог порядку розгляду подання про звільнення судді, не може бути підставою для скасування оскарженої постанови Верховної ОСОБА_3 України, оскільки така прийнята конституційною більшістю голосів народних депутатів на підставі належним чином оформленого подання ОСОБА_4 ради юстиції про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду. Позивач не наводить обставин, які слід було б врахувати і які могли б вплинути на прийняття Верховною ОСОБА_3 України іншого рішення, ніж про звільнення його з посади.

При цьому, наявність порушень процедурного характеру при розгляді подання про звільнення судді з посади самі по собі не є достатніми підставами для висновку про протиправність оскарженого рішення.

Щодо правових підстав звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду за порушення присяги суд виходить з таких мотивів:

Пунктом 5 частини 5 статті 126 Конституції України передбачено, що суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі порушення суддею присяги.

Відповідно до ст.10 Закону України Про судоустрій України (чинного, на момент розгляду питання про звільнення позивача з посади судді) вперше призначений суддя в урочистій обстановці приймає присягу такого змісту: "Урочисто присягаю чесно і сумлінно виконувати обов'язки судді, здійснювати правосуддя, підкоряючись тільки закону, бути об'єктивним і справедливим".

У матеріалах особової справи №1 ОСОБА_1, що зберігається в архіві Львівського апеляційного адміністративного суду, є копія присяги судді і народного засідателя судів Української РСР ОСОБА_1, що підписана ОСОБА_1 05.07.1990 (Т.8 а.с.81). Ця копія надіслана 15.07.2015 на запит Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.06.3015 №02-1834115 в.о. начальника Головного територіального управління юстиції ОСОБА_68 (Т.8 а.с.80).

У тексті вказаної присяги судді зазначено: Я, ОСОБА_1, приймаючи на себе обовязки судді (народного засідателя), урочисто клянусь:

- здійснювати правосуддя в суворій відповідності з законом, за своїм внутрішнім переконанням і совістю, незалежно від будь-якого впливу, забезпечуючи всім громадянам і організаціям рівні умови при захисті їхніх прав і законних інтересів;

- з високою громадянською відповідальністю виконувати покладені на мене обовязки, бути завжди справедливим і гуманним, принциповим і неупередженим;

- всі свої знання, здібності і досвід віддати справі побудови соціалістичної правової держави, зміцнення законності і правопорядку, виховання громадян у дусі поваги до радянських законів;

- всюди і завжди зберігати чистоту високого звання судді, бути вірним присязі.

Відповідно до статей 3, 4 Закону України Про правонаступництво України закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною ОСОБА_3 Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України. Органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Отже, ОСОБА_1 прийняв присягу судді і народного засідателя судів Української РСР. Суд не встановив факту повторного прийняття ним присяги судді після проголошення незалежності України. Водночас суд враховує те, що Закон України Про статус суддів не містив вимоги щодо повторного складення суддями Української РСР присяги судді після проголошення незалежності України. Також суд враховує той факт, що позивач з 1991 по 2008 роки здійснював правосуддя в судах України різних інстанцій, а тому не міг не усвідомлювати того факту, що він зобовязаний дотримуватися присяги судді. Тому суд вважає, що ОСОБА_1 міг бути звільнений за порушення присяги судді якщо такий факт було встановлено.

В поданні ОСОБА_4 ради юстиції від 17.12.2008 факт порушення ОСОБА_1 присяги судді обґрунтовано такими обставинами:

- 02.12.2008 Генеральна прокуратура України порушила кримінальну справу щодо голови, судді Львівського апеляційного адміністративного суду Зварича І.С. за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (одержання хабара в особливо великому розмірі службовою особою або особою, яка займає особливо відповідальне становище). 07.12.2008 ОСОБА_1 предявлено обвинувачення у вчиненні вказаного злочину.

- 09.12.2018 суддя Зварич І.С. організував та провів в приміщенні Львівського апеляційного адміністративного суду прес-конференцію, на якій заявив, що в його кабінеті та вдома вилучили гроші в трьох мішках. З них один мільйон доларів США не є хабарем, а його особистими коштами, які ОСОБА_1 позичив у товариша для будівництва власного будинку. 9,6 тисяч доларів США та 6,4 тис грн. позивач отримав від суддів для проведення ремонту в приміщенні суду. Частина грошей - це кошти, якими відвідувачі під час відкриття приміщення суду в червні 2008 року посівали. Решта коштів (340 тис грн., 1 млн доларів США) це особисті заощадження ОСОБА_1

- суддя Зварич І.С. заявив, що має записи клопотань, телефонних дзвінків відомих людей, які просили розглянути судові справи на їхню користь.

ОСОБА_4 рада юстиції врахувала, що ця прес-конференція транслювалась засобами масової інформації, її матеріали публікувались на інтернет-сайтах: www.wz.lviv.ua, www.zaxid.net, www.unian.net, www.pravda.com.ua, intv-iner.net (Т.3 а.с.124-125).

ОСОБА_4 ради юстиції дійшла висновку, що ОСОБА_1, оприлюднивши такі відомості у засобах масової інформації, вчинив вчинок, який порочить звання судді та може викликати сумнів в його обєктивності, неупередженості та незалежності, а отже - порушив присягу судді.

Оцінюючи ці обставини суд враховує таке:

Суддя Зварич І.С. підозрювався в систематичному отриманні хабарів в особливо великих розмірах. З метою донесення до сусупільства своєї позиції щодо цього та вилучення у нього грошових коштів в особливо великих розмірах (приблизно 2 млн. доларів США) ОСОБА_1 вважав за можливе скликати прес-конференцію. Виступ судді Зварича І.С. на прес-конференції в мантії та нагрудному знаку судді широко висвітлювався засобами масової інформації, в тому числі транслювався загальнонаціональними телевізійними каналами. Походження грошових коштів суддя Зварич І.С. пояснив позикою у колеги-адвоката та засіванням відвідувачів суду. Крім того, суддя Зварич І.С. повідомив, що до нього звертались відомі люди для вирішення ним судових справ на їх користь, про що є відповідні нотатки. При цьому суддя Зварич І.С. не повідомив про такі спроби впливу на нього відповідні правоохоронні органи. Висловлювання судді викликали значний суспільний резонанс. Суд вважає, що описані вище дії та висловлювання судді є неприпустимими та такими, що підривають авторитет правосуддя та судової влади в цілому.

Суд також враховує оцінку, яку 12.12.2008 надала поведінці судді Зварича І.С. Рада суддів України, розглядаючи спільне подання голови Верховного ОСОБА_22 України та голови Вищого адміністративного суду України про звільнення ОСОБА_1 з посади голови суду. Найвищий орган суддівського самоврядування вирішив звільнити ОСОБА_1 достроково з посади голови Львівського апеляційного адміністративного суду за невідповідність займаній посаді, а також ініціював питання необхідності проведення перевірки дій судді Зварича І.С. на предмет порушення ним присяги судді.

Суд також не може не врахувати ту обставину, що ОСОБА_1 надалі був засуджений за хабарництво.

Тому, суд вважає, що суддя Зварич І.С. вчинив дії, які є несумісними з посадою та порочать звання судді, що охоплюється поняттям порушення присяги судді.

В контексті встановлених фактичних обставин справи та їх оцінки суд вважає, що заохочення та попередні заслуги судді Зварича І.С. не впливають на оцінку вчинку, що став підставою для застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення звільнення з посади.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що процедурні порушення, допущені відповідачем при звільненні судді Зварича І.С. в цілому не вплинули на правомірність рішення про звільнення його з посади; це втручання є пропорційним до тяжкості вчиненого позивачем діяння та шкоди, завданої ним авторитету правосуддя. Тому у задоволенні позовних вимог про скасування постанови Верховної ОСОБА_3 України від 18.12.2008 №698-VI Про звільнення судді слід відмовити.

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на посаді судді Львівського апеляційного адміністративного суду та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то в їх задоволенні необхідно також відмовити, оскільки позивача правомірно звільнено з посади.

Щодо позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд враховує те, що описані ОСОБА_1 моральні страждання спричинені не протиправною поведінкою відповідача, а є наслідком протиправних діянь самого позивача. Посилання позивача на аркуші опублікованих ним книг (Суддя-комуніст ст.167-205, 207-233, Суддя-націоналіст ст.154-155, 175-177, 319, Бананове правосуддя України ст.43-48, 81-87, 92-97, 103-116, 118-123, 126-127, 130-132, 152-155) не доводять факту заподіяння йому моральної шкоди відповідачем.

Тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди слід відмовити.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України позивачу, який не є субєктом владних повноважень, понесені ним судові витрати, відшкодовуються у випадку задоволення чи часткового задоволення його позову. З огляду на відмову в задоволенні позову понесені ОСОБА_1 судові витрати покладаються судом на нього.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні позову ОСОБА_1 місце проживання: 79014, м.Львів, вул.Тарнавського, 74а/12а до Верховної ОСОБА_3 України місцезнаходження: 01008, м.Київ, вул.Грушевського, 5 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 ради правосуддя місцезнаходження: 04050 м.Київ, вул.Студентська, 12А, Львівського апеляційного адміністративного суду місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Саксаганського, 13 про визнання незаконною (недійсною) та скасування постанови, поновлення на посаді судді та відшкодування шкоди відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене і підписане 19.02.2018.

Головуючий суддя А. Г. Гулик

Суддя Н. А. Кухар

Суддя Р. М. Москаль