Справа № 800/545/16
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2018 Київ П/9901/57/18 800/545/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Бившевої Л.І. (суддя-доповідач), Пасічник С.С., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В., Шипуліної Т.М., розглянув у порядку спрощеного провадження у відкритому в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_7 до Верховної Ради України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Вища рада правосуддя, про визнання протиправними дій, незаконною та скасування постанови,

секретар судового засідання Савченко А.А.,

позивач ОСОБА_7

представник відповідача Лаптієв А.М.

представник третьої особи Склярук Ю.В.,

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_7 18.10.2016 подав до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції позов до Верховної Ради України, в якому, з урахуванням заяви від 01.11.2016, просить:

визнати протиправними дії Верховної Ради України щодо включення до порядку денного пленарного засідання п'ятої сесії Верховної Ради України VIIІ скликання 29.09.2016 та розгляду постанови № 3581-8 про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області за порушення присяги;

визнати постанову Верховної Ради України від 29.09.2016 № 1608-VIII про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області за порушення присяги незаконною та скасувати її.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

Позивач свою позицію щодо незаконності постанови Верховної Ради України від 29.09.2016 № 1608-VIII про його звільнення обґрунтовує таким:

а) рішення Вищої ради юстиції від 17.11.2005 № 870/0/15-15 про внесення до Верховної Ради України подання про його звільнення прийняте без належної перевірки; в основу такого рішення покладено висновок Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 19.05.2015 № 29/02-15 стосовно судді Васильківського міськрайонного Київської області ОСОБА_7, який ухвалено з порушенням закону (Тимчасова спеціальна комісія провела спеціальну перевірку всупереч нормам закону та діяла не у межах та не у спосіб, передбачені законом), про що Вища рада юстиції зазначила у своєму рішенні;

б) Верховна Рада України не врахувала особу позивача, те, що він 34 роки працював в органах прокуратури та суду;

в) постанова Верховної Ради України про звільнення позивача прийнята у період його відпустки;

г) Верховна Рада України порушила процедуру звільнення з посад суддів, передбачену частинами четвертою і п'ятою статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10.02.2010 № 1861-VI (із змінами і доповненнями), оскільки:

звільнила позивача за його відсутності без належного повідомлення про розгляд питання про його звільнення, призначивши вирішення такого питання лише один раз. При цьому позивач зазначає, що він перебував у відпустці за межами місця свого проживання на санаторно-курортному лікуванні і не міг скористатися послугами Інтернету задля отримання інформації про запрошення його на засідання Верховної Ради України на 29.09.2016;

проігнорувала вимоги закону про те, що питання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково, на пленарному засіданні Верховної Ради починається з оголошення головуючим на пленарному засіданні подання Вищої ради юстиції;

ґ) Верховна Рада України порушила положення статті 84 Конституції України, статті 24 Закону України «Про статус народного депутата України» від 17.11.1992 № 2790-XII (зі змінами та доповненнями), положення частини третьої статті 47 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10.02.2010 № 1861-VI (із змінами і доповненнями), оскільки народний депутат України ОСОБА_12 голосував за інших депутатів чотирма картками, про що розмістив інформацію на своїй офіційній сторінці в мережі «Фейсбук» у повідомленні від 29.09.2016. Про порушення цієї норми закону також свідчить інтерв'ю однопартійця ОСОБА_12 - ОСОБА_13 телеканалу «Київ» від 30.09.2016 та фото і відео, зроблені під час засідання, які розміщені в мережі Інтернет;

д) Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Олександр Волков проти України» вказав, що недотримання процедури звільнення судді є порушенням як внутрішнього законодавства України, так і європейського. Європейський суд з прав людини у рішеннях «Олександр Волков проти України» та «Андраш Бак проти Угорщини» відзначив право кожного на справедливий розгляд його справи та недопущення політизації процесу звільнення суддів. Проте під час засідання лунали політичні заклики звільнити суддів, не дивлячись на позицію Голови Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя ОСОБА_17, який наголошував на тому, що голосування порушує законодавство України.

Відповідач у письмових запереченнях проти позову просить відмовити в задоволенні позову повністю. Вважає, що приймаючи спірну постанову, Верховна рада України діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Свою позицію відповідач обґрунтовує положеннями частини другої статті 19, статті 75, статті 83, пункту 2 частини другої статті 88 Конституції України, частини п'ятої статті 126, статті 131 Конституції України, статті 111, частин першої-третьої, п'ятої статті 116, статті 122 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (зі змінами та доповненнями), статей 1, 3, частини першої статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 15.01.1998 № 22/98-ВР (зі змінами та доповненнями), частини восьмої статті 19, статті 26, частини першої статті 56, статей 216, 216-1 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10.02.2010 № 1861-VI (із змінами і доповненнями), Верховна Рада України зазначає такі аргументи проти позиції позивача:

а) звільнення судді з посади на підставі пункту 4 частини п'ятої статті 126 Конституції України за порушення суддею присяги здійснює Верховна Рада України за поданням Вищої ради юстиції. Повноваження встановлювати факти, що свідчать про таке порушення, має Вища рада юстиції. Верховна Рада України, розглядаючи подання Вищої ради юстиції про звільнення з посади судді, не є органом державної влади, що здійснює правосуддя, не збирає доказів, не встановлює фактів, не допитує свідків, не проводить експертиз, а на підставі конституційних повноважень виконує адміністративну процедуру звільнення судді з посади;

б) позивач належним чином повідомлений про розгляд питання про його звільнення; розпорядження Голови Верховної Ради України від 27.09.2016 № 352 про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України 29.09.2016 на вимогу Президента України опубліковане на офіційному веб-сайті Верховної Ради України; на виконання цього розпорядження у той же день позивачу надіслана урядова телеграма про розгляд на позачерговому засіданні Верховної Ради України подання про звільнення його з посади судді у зв'язку з порушенням присяги;

в) відповідач вважає, що перевагу у застосуванні перед рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» слід надати іншим рішенням цього суду, зокрема, від 23.06.1981 у справі Ле Конт (Le Compte), Ван Левен (Van Leven), Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії, рішення у справі Savino and Others v.Italy, рішення у справі Sramek v.Austria (8790/79); наголошує на тому, що Верховна Рада України не є органом, що здійснює правосуддя. У справі «Волков проти України» Європейський суд з прав людини не продемонстрував існування правового спору на етапі розгляду питання про звільнення ОСОБА_14 Вищою радою юстиції та парламентом, не вказав, хто був сторонами спору та помилково поширив стандарти судового розгляду на адміністративну процедуру звільнення.

Позивач у відповіді на заперечення відповідача проти позову зазначає таке:

а) заперечення не ґрунтуються на вимогах закону і не спростовують доводів позивача про його звільнення за його відсутності, неповідомлення позивача не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання Верховної Ради України, перебування позивача у черговій відпустці у період, на який припало його звільнення;

б) проект постанови Верховної Ради України про його звільнення є відкликаним відповідно до статті 105 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10.02.2010 № 1861-VI (із змінами і доповненнями), оскільки був поданий 16.12.2015 тодішнім Головою Верховної Ради України, народним депутатом ОСОБА_21, повноваження якого були припинені 14.06.2016;

в) при вирішенні справи підлягає застосуванню рішення Європейського суду з прав людини «Волков проти України» і саме цьому рішенню слід надати перевагу проти інших рішень у справах проти інших країн;

г) Верховна Рада України повинна була повністю з'ясовувати обставини по суті справи і готувати докази, для чого їй надається мінімум триденний термін для запрошення судді, під час засідання судді надається слово, задаються питання, і не має право звільняти всіх суддів, стосовно яких надійшли подання.

ІІІ. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 07.11.2016 відкрив провадження в адміністративній справі, а ухвалою від 12.01.2017 - призначив справу до судового розгляду з викликом осіб, які беруть участь у справі.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 21.03.2017 за клопотанням Верховної Ради України залучив до участі у справі Вищу раду правосуддя (правонаступник Вищої ради юстиції) третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Розгляд справи Вищий адміністративний суд України не закінчив.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) позовні заяви в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд ухвалою від 09.01.2018 прийняв до провадження адміністративну справу та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін 22.01.2018 об 11.00 год.

Верховний Суд в судовому засіданні 22.01.2018 оголосив перерву до 19.02.2018, 11.00 год.

IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно з Указом Президента України від 11.11.2002 № 1001/2002 ОСОБА_7 призначений на посаду судді Васильківського міського суду Київської області строком на п'ять років.

ОСОБА_7 10.03.2004 склав присягу судді.

Згідно з Указом Президента України від 23.03.2004 № 358/2004 ОСОБА_7 переведений на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 30.10.2008 № 625-VІ ОСОБА_7 обраний на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області безстроково.

З липня 2004 року по квітень 2014 року ОСОБА_7 обіймав посаду голови Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Вища рада юстиції прийняла рішення від 17.11.2015 № 870/0/15-15 про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області за порушення присяги.

Підставою для рішення про внесення такого подання слугували висновки Вищої ради юстиції про обґрунтованість висновку Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 19.05.2015 № 29/02-15, утвореної з метою реалізації Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 № 1188-VII, згідно з яким в діях судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 при розгляді ним адміністративних справ стосовно ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_16 наявні ознаки порушення присяги. Вища рада юстиції встановила, що суддя ОСОБА_7 не дотримався присяги судді, яка зобов'язує суддю об'єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно та справедливо здійснювати правосуддя, підкоряючись лише закону та керуючись принципом верховенства права, чесно і сумлінно виконувати обов'язки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді та принижують авторитет судової влади.

Вища рада юстиції 08.12.2015 внесла до Верховної Ради України подання про звільнення судді з посади від 07.12.2015 № 53/0/12-15. Подання надійшло до Верховної Ради України 08.12.2015, що підтверджується відтиском штампу вхідної кореспонденції Верховної Ради України на такому поданні, копія якого наявна в матеріалах справи.

ОСОБА_7 двічі звертався до Вищого адміністративного суду України з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради юстиції від 17.11.2015 № 870/0/15-15 про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення його з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області за порушення присяги.

Вищий адміністративний суд України ухвалами від 29.12.2015 у справі № 800/504/15 та від 10.03.2016 у справі № 800/159/16 залишив зазначені позови без розгляду на підставі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вчинення таких процесуальних дій).

Згідно з наказом Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2016 № 42-в судді ОСОБА_7 надано частину щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 26 календарних днів з 12 вересня по 7 жовтня 2016 року включно. Копія цього наказу наявна в матеріалах справи.

ОСОБА_7 19.09.2016 придбав у ДП «СКК «Моршинкурорт» путівку № 641096 терміном з 19.09.2016 по 06.10.2016 (18 днів), що підтверджується копією санаторно-курортної книжки № 001184, та оплатив у касі відділення Бальнеологічної лікарні ДП «СКК «Моршинкурорт» лікувально-діагностичні послуги за вказаний період, що підтверджується копією фіскального чеку від 19.09.2016 № НОМЕР_1.

В Апараті Верховної Ради 16.12.2015 за № 3581-8 зареєстровано проект постанови Верховної Ради України «Про звільнення судді», внесений Головою Верховної Ради України ОСОБА_21. Копія цього проекту наявна в матеріалах справи.

З 14 квітня 2016 року Головою Верховної ради обрано ОСОБА_27

Голова Верховної Ради України ОСОБА_27, у зв'язку з вимогою Президента України про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України та відповідно до частини восьмої статті 19 Регламенту Верховної Ради України, видав розпорядження від 27.09.2016 № 352 про скликання позачергового пленарного засідання восьмого скликання на 10 годину 29.09.2016, до якого включив розгляд питання про звільнення суддів. Копія розпорядження наявна в матеріалах справи.

Розпорядження від 27.09.2016 № 352 про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України восьмого скликання на 10 годину 29.09.2016 опубліковано 27.09.2016 на офіційному-веб сайті Верховної Ради України (адреса веб-сайту rada.gov.ua/).

Відповідно до розпорядження Голови Верховної Ради України від 29.09.2016 Прес-служба Апарату Верховної Ради України 27.09.2016 о 19.15 на офіційному-веб сайті Верховної Ради розмістила інформацію про запрошення для участі у розгляді питання про звільнення суддів, у тому числі судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7

Судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 27.09.2016 на адресу місця роботи надіслано урядову телеграму про розгляд на позачерговому засіданні Верховної ради України у четвер 29.09.2016 подання Вищої ради юстиції про його звільнення з посади судді у зв'язку з порушенням присяги. Копії опису телеграм, які надсилаються на Київській центральний телеграф 27.09.2016, та урядової телеграми позивачу наявні в матеріалах справи.

Згідно з телеграмою поштового відділення (Васильков 101 42 28/9 1618 =) урядова телеграма судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 вручена секретарю ОСОБА_29 28.09.2018.

Верховна Рада України прийняла постанову від 29.09.2016 № 1608-VIII про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України, у зв'язку з порушенням присяги судді.

Згідно з витягом із стенограми позачергового засідання Верховної Ради України 29.09.2016 головуючий на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016 повідомив про надходження подання Вищої ради юстиції про звільнення суддів за порушення присяги, надав слово голові Комітету з питань правової політики та правосуддя ОСОБА_17 та Голові Вищої ради юстиції ОСОБА_28

Голова Комітету з питань правової політики та правосуддя ОСОБА_17, серед іншого, звернув увагу на те, що: «згідно з Регламентом присутність судді на засіданні парламенту є обов'язковою. Якщо суддя повторно не з'являється на засідання, тоді можна розглядати подання щодо його звільнення без нього. Ті, які зараз присутні на засіданні, мають отримати право оскаржувати рішення, але й ті, які не зявилися, також оскаржуватимуть».

Голова Вищої ради юстиції ОСОБА_28, серед іншого, звернув увагу на те, що: «на сьогодні рішення Вищої ради юстиції про пропозицію звільнити суддів за порушення присяги є чинними і жодних застережень, щоб Верховна Рада їх не голосувала, немає».

V. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура призначення (обрання), звільнення та переведення суддів визначається Конституцією України, Законом України «Про Вищу раду юстиції» від 15.01.1998 №22/98-ВР, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 № 1188-VII, Регламентом Верховної Ради України, затвердженим Законом України від 10.02.2010 № 1861-VI, у редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі порушення суддею присяги.

Цьому положенню Конституції України кореспондують положення статті 111, частини першої статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада юстиції, до відання якої належить внесення подання про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад.

Згідно з частинами другою, третьою, п'ятою статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» факти, що свідчать про порушення суддею присяги, мають бути встановлені Вищою кваліфікаційною комісією суддів України або Вищою радою юстиції. Звільнення судді з посади на підставі порушення ним присяги судді відбувається за поданням Вищої ради юстиції після розгляду цього питання на її засіданні відповідно до Закону України «Про Вищу раду юстиції». На підставі подання Вищої ради юстиції Верховна Рада України приймає постанову про звільнення судді з посади.

За частиною першою статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» питання про звільнення судді, зокрема, з підстави, передбаченої пунктом 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України (порушення суддею присяги), Вища рада юстиції розглядає після надання Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, іншого суб'єкта у випадках, визначених законом, відповідного висновку або за власною ініціативою.

З 11.04.2014 набрав чинності Закон України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 № 1188-VII, який визначає правові та організаційні засади проведення спеціальної перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - перевірка суддів) як тимчасового посиленого заходу з використанням існуючих процедур розгляду питань про притягнення суддів судів загальної юрисдикції до дисциплінарної відповідальності і звільнення з посади у зв'язку з порушенням присяги з метою підвищення авторитету судової влади України та довіри громадян до судової гілки влади, відновлення законності і справедливості.

За змістом частин другої і третьої статті 4 зазначеного закону з метою реалізації цього Закону утворюється Тимчасова спеціальна комісія у складі 15 членів. Тимчасова спеціальна комісія здійснює свою діяльність на підставі цього Закону, відповідно до Регламенту Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції, що затверджується на першому засіданні Тимчасової спеціальної комісії.

Відповідно до підпункту «а» підпункту 6.9.1 пункту 6.9 розділу VI «Розгляд питань на засіданнях Комісії» Регламенту Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції, затвердженого рішенням Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції 03.07.2014 № 1, за результатами розгляду питання Комісія приймає рішення: висновок Комісії про порушення суддею (суддями) присяги, який разом із матеріалами перевірки направляється до Вищої ради юстиції для розгляду та прийняття нею рішення у строк не більше трьох місяців з дня надходження висновку у порядку, визначеному Законом. Порушення даного строку Вищою радою юстиції не є підставою для припинення процедури перевірки судді. Суддя має право на оскарження рішення Вищої ради юстиції в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. Висновок Комісії про порушення суддею присяги є обов'язковим для розгляду Вищою радою юстиції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 27 Закону України «Про вищу раду юстиції» Вища рада юстиції приймає такі акти як подання про звільнення суддів з посади.

Згідно з частиною шостою статті 32 Закону України «Про вищу раду юстиції» рішення щодо внесення Вищою радою юстиції подання про звільнення судді відповідно до пунктів 4, 5 та 6 частини п'ятої статті 126 Конституції України приймається шляхом таємного голосування більшістю голосів членів від конституційного складу Вищої ради юстиції.

Відповідно до частини першої і другої статті 122 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, визначається цим Законом та Регламентом Верховної Ради України. Питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок.

За статтею 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Згідно з частинами п'ятою і дев'ятою статті 83 Конституції України порядок роботи Верховної Ради України встановлюється Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України. Засади формування, організації діяльності та припинення діяльності коаліції депутатських фракцій у Верховній Раді України встановлюються Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 88 Конституції України Голова Верховної Ради України організовує роботу Верховної Ради України, координує діяльність її органів.

За частиною першою статті 216 Регламенту Верховної Ради України Верховна Рада звільняє з посад суддів Конституційного Суду України, призначених Верховною Радою, та суддів, обраних безстроково, відповідно до частин п'ятої, шостої статті 126 Конституції України, статті 23 Закону України «Про Конституційний Суд України» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

За змістом пункту 2 частини першої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України відповідно до статті 126 Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховна Рада звільняє суддів, обраних Верховною Радою безстроково.

Відповідно до частини третьої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України подання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково, вноситься до Верховної Ради Вищою радою юстиції. До подання додаються документи, що підтверджують підстави звільнення, передбачені частиною п'ятою статті 126 Конституції України.

Згідно з частинами першою, четвертою і п'ятою статті 9 Регламенту Верховної Ради України Верховна Рада проводить свою роботу сесійно. Сесії є чергові та позачергові. Сесії Верховної Ради складаються, зокрема, із засідань Верховної Ради. Засідання Верховної Ради можуть бути, зокрема, пленарними.

За частиною другою статті 83 Конституції України позачергові сесії Верховної Ради України, із зазначенням порядку денного, скликаються Головою Верховної Ради України на вимогу Президента України або на вимогу не менш як третини народних депутатів України від конституційного складу Верховної Ради України.

Відповідно до частини першої стаття 11 Регламенту Верховної Ради України позачергові сесії Верховної Ради, із зазначенням порядку денного, скликаються Головою Верховної Ради України відповідно до частини другої статті 83 Конституції України.

Згідно з частиною восьмою статті 19 Регламенту Верховної Ради України у невідкладних випадках у період між пленарними засіданнями під час сесії Верховної Ради на вмотивовану вимогу осіб, які згідно з Конституцією України мають право вимагати скликання позачергової сесії Верховної Ради, а також за пропозицією Погоджувальної ради (пункт 4 частини чотирнадцятої статті 73 цього Регламенту) Голова Верховної Ради України не пізніш як у триденний строк скликає позачергове пленарне засідання Верховної Ради. До порядку денного такого засідання включаються лише питання, розгляд яких визначено у пропозиціях про скликання такого засідання.

За змістом пункту 4 частини першої статті 20 Регламенту Верховної Ради України до порядку денного сесії Верховної Ради включаються позачергово без голосування питання, розгляд яких є виключним правом Верховної Ради у випадках, передбачених Конституцією України та законами України, зокрема, про звільнення з посад.

Відповідно до частин першої та п'ятої статті 3 Регламенту Верховної Ради засідання Верховної Ради є відкритими і гласними, крім випадків, установлених Конституцією України та цим Регламентом. Гласність засідань Верховної Ради забезпечується шляхом, зокрема, розміщення інформації на офіційному веб-сайті Верховної Ради.

Відповідно до пункту 3 Положення «Про веб-ресурси Верховної Ради України», затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України від 19.05.2015 №699, веб-ресурси Верховної Ради України є офіційним джерелом інформації Верховної Ради України, що забезпечують висвітлення діяльності Верховної Ради України, парламентських органів та Апарату Верховної Ради України, сприяють обміну інформацією з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, інформаційній взаємодії з урядовими і неурядовими організаціями інших країн, із громадськістю.

За пунктом 6 цього Положення веб-ресурси Верховної Ради України поділяються за призначенням: для користувачів глобальної мережі Інтернет; для користувачів локальної мережі Верховної Ради України Інтернет.

За пунктом 12 цього Положення основні інформаційні ресурси веб-сайту Верховної Ради України містять інформацію про, зокрема, пленарні засідання Верховної Ради України та парламентські слухання.

Відповідно до пунктів 1 і 5 статті 26 Регламенту Верховної Ради України перед відкриттям кожного пленарного засідання проводиться реєстрація народних депутатів особисто на підставі пред'явлення посвідчення народного депутата та підтвердження своєї присутності власноручним підписом. У залі засідань Верховної Ради народний депутат реєструється за допомогою електронної системи в такий спосіб, що унеможливлює здійснення реєстрації замість народного депутата іншою особою. Пленарні засідання Верховної Ради відкриває, веде і закриває Голова Верховної Ради України, а в разі його відсутності - Перший заступник чи заступник Голови Верховної Ради України, крім випадків, передбачених цим Регламентом.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України обговорення питання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково, на пленарному засіданні Верховної Ради починається з оголошення головуючим на пленарному засіданні Верховної Ради подання Вищої ради юстиції.

Відповідно до частини п'ятої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради після доповіді суддя, питання стосовно якого розглядається, має право на виступ. При звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України присутність судді є обов'язковою. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання Верховної Ради, на якому розглядатиметься це питання. Такий суддя має право на представника. У разі повторного неприбуття судді, щодо якого розглядається питання про звільнення, на засідання Верховної Ради, за умови повідомлення йому про розгляд питання про його звільнення у строк, передбачений цією частиною, таке питання може бути розглянуто за його відсутності.

За частиною шостою статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України кожний народний депутат має право ставити запитання доповідачу та безпосередньо судді чи його представнику, висловлювати свою думку, надавати письмові матеріали.

Згідно з частиною сьомою статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України за наявності зауважень до подання про звільнення судді, що потребують додаткової перевірки органом, що вніс таке подання, голосування щодо звільнення судді не проводиться. Повторний розгляд такого подання здійснюється за умов перевірки органом, що вніс подання, обставин, щодо яких висловлено зауваження, і повідомлення цим органом про результати такої перевірки та невідкликання внесеного подання.

Відповідно до частини восьмої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України рішення про звільнення судді приймається відкритим поіменним голосуванням і оформлюється постановою Верховної Ради. Голосування про звільнення суддів може проводитися списком, а з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п'ятої статті 126 Конституції України, - щодо кожного судді окремо.

За частиною дев'ятою статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України у разі неодержання необхідної для прийняття рішення кількості голосів народних депутатів за звільнення з посади судді, обраного безстроково, з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п'ятої статті 126 Конституції України, проводиться повторне голосування.

Відповідно до частини першої статті 56 Регламенту Верховної Ради України протокол, стенограма, стенографічний бюлетень пленарного засідання Верховної Ради є офіційними документами, що підтверджують процес обговорення і прийняття рішень Верховною Радою. Вони надаються народним депутатам для ознайомлення за їх письмовими зверненнями до керівника Апарату Верховної Ради.

Згідно з частиною другою статті 105 Регламенту Верховної Ради законопроект вважається відкликаним, якщо до його прийняття в першому читанні повноваження народного депутата - ініціатора його внесення достроково припинено.

Відповідно до пункту 1 частини п'ятої статті 89 Регламенту Верховної Ради право законодавчої ініціативи здійснюється шляхом внесення до Верховної Ради: проектів законів, постанов.

Згідно з пунктами 1 і 2 частини шостої статті 89 Регламенту Верховної Ради: законопроект - проекти законів, постанов Верховної Ради, які містять положення нормативного характеру; проект іншого акта - проекти постанов, резолюцій, декларацій, звернень, заяв, що випливають з установчих, організаційних, контрольних та інших функцій Верховної Ради.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини за заявою колишнього (на той час) судді Верховного Суду України Олександра Федоровича Волкова проти Уряду України розглядалася справа «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11). У справі прийнято рішення 09.01.2013, яке 27.05.2013 набуло статусу остаточного відповідно до пункту 2 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписаної 04.11.1950 та ратифікованої Україною 17.07.1997.

Європейський суд з прав людини у рішенні зазначив:

«Суд зазначає, що трудові спори між державними службовцями та державою можуть бути поза межами цивільного аспекту статті 6 Конвенції за умови виконання двох сукупних умов. По-перше, держава у своєму законодавстві повинна чітко виключити можливість доступу до суду для відповідних посад або категорій працівників, про яких йдеться. По-друге, таке виключення повинно бути виправдане об'єктивними підставами в інтересах держави (див. рішення у справі «Вільхо Ескелайнен та інші проти Фінляндії» (Vilho Eskelinen and Others v. Finland) [ВП], заява № 63235/00, п. 62, ECHR 2007-IV)» (пункт 87 рішення).

«У контексті першої умови Судові ніщо не заважає назвати «судом» конкретний національний орган, який не входить до судової системи, для цілей встановлення його відповідності критеріям, викладеним у справі «Вільхо Ескелайнен та інші проти Фінляндії». Адміністративний або парламентський орган може вважатися «судом» у матеріально-правовому значені цього терміну, що призведе до можливості застосування статті 6 Конвенції до спорів державних службовців (див. рішення у справах «Аргіру ті інші проти Греції» (Argyrou and Others v. Greece), заява № 10468/04, п. 24, від 15 січня 2009 року, та «Савіно та інші проти Італії» (Savino and Others v. Italy), заяви №№ 17214/05,20329/05 та 42113/04, пп. 72-75, від 28 квітня 2009 року). Проте висновок щодо застосовності статті 6 Конвенції не перешкоджає розгляду питання дотримання процесуальних гарантій у такому провадженні (див. вищезазначене рішення у справі «Савіно та інші проти Італії» (Savino and Others v. Italy), п. 72)» (пункт 88 рішення).

«Отже, видається, що, вирішуючи справу заявника та виносячи обов'язкове для виконання рішення, ВРЮ, парламентський комітет та пленарне засідання парламенту разом виконували функцію суду (див. рішення у справі «Савіно та інші проти Італії» (Savino and Others v. Italy), п. 74.)» (пункт 90 рішення).

«Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі ««Дія-97» проти України» (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями). Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для звільнення заявника з посади, включаючи процес ухвалення рішення на пленарному засіданні парламенту.» (пункт 143 рішення).

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 18 і 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України:

нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб'єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

VI. ОЦІНКА СУДУ

Застосовані судом норми права, чинні на час виникнення спірних правовідносин, передбачають, що факти, що свідчать про порушення присяги суддею, обраного безстроково, встановлюються Вищою радою юстиції за результатами розгляду питання про звільнення судді, зокрема, з підстави, передбаченої пунктом 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України (порушення суддею присяги), після надання, зокрема, Тимчасовою спеціальною комісією з перевірки суддів судів загальної юрисдикції висновку про порушення суддею присяги, який є обов'язковим для розгляду Вищою радою юстиції.

Щодо внесення Вищою радою юстиції подання про звільнення судді відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України приймається рішення.

Суддя має право на оскарження рішення Вищої ради юстиції в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Про звільнення судді, обраного безстроково, з посади Вища рада юстиції вносить до Верховної Ради України подання про звільнення судді з посади.

Оцінюючи аргументи позивача щодо протиправного включення до порядку денного пленарного засідання сесії Верховної ради України питання про звільнення позивача, суд зважає на таке.

Порядок роботи Верховної Ради України встановлюється Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України.

Застосовані судом норми права, чинні на час виникнення спірних правовідносин, свідчать, що Верховна Рада України є органом, що має повноваження на звільнення з посади судді, обраного безстроково, відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України, у разі порушення суддею присяги.

До Верховної Ради України Вища рада юстиції вносить подання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково. До подання Вища рада юстиції додає документи, що підтверджують підстави звільнення, передбачені частиною п'ятою статті 126 Конституції України (порушення присяги судді).

Питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок, з обов'язковим обговоренням цього питання та з обов'язковою участю судді.

Позачергова сесія Верховної Ради, яка складається із пленарних засідань, із зазначенням порядку денного, на вмотивовану вимогу Президента України, який згідно з Конституцією України має право вимагати скликання позачергової сесії Верховної Ради, скликається Головою Верховної Ради України. До порядку денного такого засідання включаються питання, розгляд яких визначено у пропозиціях про скликання такого засідання.

Таким чином, Голова Верховної Ради України у відповідності до вимог частини другої статті 83 Конституції України на вимогу Президента України, який згідно з Конституцією України має право вимагати скликання позачергової сесії Верховної Ради, правомірно за розпорядженням від 27.09.2016 скликав позачергове пленарне засідання Верховної Ради України та включив до нього розгляд питання про звільнення суддів, розгляд якого визначив Президент України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині вимог про визнання протиправними дій Верховної Ради України щодо включення до порядку денного пленарного засідання п'ятої сесії Верховної Ради України VIII скликання 29.09.2016 постанови про звільнення позивача з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області за порушення присяги не може бути задоволено.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 26.09.2017 у справі № 800/114/17.

Оцінюючи аргументи сторін щодо порушення/дотримання Верховною Радою України процедури звільнення з посади судді, зокрема щодо повідомлення/неповідомлення позивача про проведення засідання та розгляду питання про звільнення з посади судді за його відсутності, суд зважає на таке.

У справі щодо оскарження дій та акта Верховної Ради України суд перевіряє їх на відповідність критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, одними з яких є вчинення/прийняття їх: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії/прийняття рішення (пункт 3); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення (пункт 9).

Таким чином, установлення невідповідності діяльності органу державної влади хоча б одному із визначених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критерію може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій/рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

Критерій щодо прийняття рішення з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення випливає з принципу гласності прийняття рішень. Верховна Рада України як орган державної влади зобов'язана застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо, якщо це рішення матиме несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на їх підтвердження.

Аналіз положень статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) дає суду підстави для висновку про те, що присутність судді при першому розгляді клопотання про його звільнення є обов'язковою умовою розгляду Верховною Радою України цього клопотання. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання. Лише повторне неприбуття належно повідомленого судді дозволяє Верховній Раді України розглянути питання про його звільнення за його відсутності.

Установлені судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів обставини про те, що позивач у період з 12 вересня по 7 жовтня 2016 року включно перебував у щорічній основній відпустці, у період з 19.09.2016 по 06.10.2016 перебував на санаторно-курортному лікуванні Бальнеологічної лікарні ДП «СКК «Моршинкурорт» і в цей період був відсутній за місцем проживання та місцем роботи, на адресу якого (місця роботи) 27.09.2016 направлено урядову телеграму про розгляд подання про звільнення з посади судді, свідчать, що позивач не був повідомлений про розгляд питання про його звільнення.

Цими обставинами спростовуються довід відповідача про належне повідомлення позивача про розгляд питання про його звільнення, який відповідач мотивує тим, що позивач працює і проживає у Київській області і не потребує тривалого часу, щоб дістатись приміщення парламенту.

Аргумент відповідача про те, що 27.09.2016 на офіційному веб-сайті Верховної Ради України опубліковано розпорядження Голови Верховної Ради України від 27.09.2016 № 352 про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України 29.09.2016, на якому розглядатимуться питання про звільнення суддів, у тому числі позивача, і позивач міг бути обізнаним з цією інформацією, суд знаходить непереконливим з огляду на таке.

Закон зобов'язує відповідача повідомити суддю про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня засідання. Позачергове пленарне засідання Верховної Ради України скликано за розпорядженням Голови Верховної Ради України 27.09.2016, відповідне розпорядження розміщено на офіційному веб-сайті Верховної Ради України в цей же день, що виключає висновок про повідомлення позивача не пізніше ніж за три дні до дня засідання.

Установлені судом обставини свідчать, що урядову телеграму про розгляд питання про звільнення надіслана судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 на адресу місця роботи та вручена секретарю ОСОБА_29 28.09.2018 о 16.45 год. Докази тому, що керівник Васильківського міськрайонного суду Київської області чи секретар сповістив суддю ОСОБА_7 про розгляд питання про його звільнення відсутні.

Суд зазначає, що невиконання відповідачем вимог частини п'ятої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради про обов'язкове повідомлення судді про проведення засідання, на якому розглядатиметься питання про звільнення цього судді, не пізніше ніж за три дні до дня засідання, призвело до порушення права позивача на участь у процесі прийняття рішення.

Оцінюючи аргументи сторін щодо наявності/відсутності у Верховної Ради України обов'язку перевіряти законність рішення Вищої ради юстиції та щодо наявності/відсутності у Верховної Ради України виключно церемоніальних функцій в питанні звільнення судді, суд зважає на таке.

Верховна Рада України як орган державної влади зобов'язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Застосовані судом норм права: абзацу другого частини четвертої, частин п'ятої - восьмої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України, передбачають, що вирішення Верховної Радою України питання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково, на пленарному засіданні Верховної Ради здійснюється за обов'язковою участю судді, питання стосовно якого розглядається. Вирішення цього питання передбачає процедуру обов'язкового обговорення. Головуючий оголошує подання Вищої ради юстиції про звільнення судді, заслуховується доповідь, після якої суддя, його представник має право на виступ. Кожний народний депутат має право ставити запитання доповідачу та безпосередньо судді чи його представнику, висловлювати свою думку, надавати письмові матеріали.

При звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України присутність судді є обов'язковою. Такий суддя має право на представника. У разі повторного неприбуття судді, щодо якого розглядається питання про звільнення, на засідання Верховної Ради, за умови повідомлення йому про розгляд питання про його звільнення у строк, передбачений цією частиною, таке питання може бути розглянуто за його відсутності. У разі наявності зауважень до подання про звільнення судді, що потребують додаткової перевірки органом, що вніс таке подання, голосування щодо звільнення судді не проводиться. Повторний розгляд такого подання здійснюється лише за умови перевірки органом, що вніс подання, обставин, щодо яких висловлено зауваження, і повідомлення цим органом про результати такої перевірки та невідкликання внесеного подання.

Аналіз наведених положень законів свідчить, що функції парламенту при вирішенні питання про звільнення судді з посади не є суто церемоніальними. Суд зазначає, що рішення парламенту за результатами розгляду такого питання має бути обґрунтованим, тобто прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що забезпечується виконанням передбаченої у законі процедури вирішення такого питання: оголошення подання про звільнення судді, доповідь, обговорення, виступ судді або/та його представника, запитання до них народних депутатів, не голосування у разі наявності зауважень до подання. Задля забезпечення критерію обґрунтованості рішення відповідач має ретельно досліджувати наявні матеріали, може збирати додаткові документи, пояснення осіб тощо.

Суд враховує, що Європейський судом з прав людини за заявою колишнього (на той час) судді Верховного Суду України Олександра Федоровича Волкова проти Уряду України прийняв рішення 09.01.2013, в якому зазначив, що: «У контексті першої умови Судові ніщо не заважає назвати «судом» конкретний національний орган, який не входить до судової системи, для цілей встановлення його відповідності критеріям, викладеним у справі «Вільхо Ескелайнен та інші проти Фінляндії». Адміністративний або парламентський орган може вважатися «судом» у матеріально-правовому значені цього терміну, що призведе до можливості застосування статті 6 Конвенції до спорів державних…». «Отже, видається, що, вирішуючи справу заявника та виносячи обов'язкове для виконання рішення, ВРЮ, парламентський комітет та пленарне засідання парламенту разом виконували функцію суду…».

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач допустив порушення принципів адміністративної процедури, визначених у пунктах 1, 3, 9 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що полягали у вчиненні дій з розгляду питання про звільнення позивача з посади судді та прийнятті постанови про звільнення позивача з посади судді не в межах закону, зокрема статті 216-1 Регламенту Верховної Ради, необґрунтовано, та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішень. Порушення відповідачем цих принципів виключає висновок про правомірність вирішення відповідачем питання про звільнення позивача з посади судді та законність прийнятої постанови про звільнення позивача з посади судді.

Доводи позивача про порушення відповідачем вимог частини четвертої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України, якими передбачено, що обговорення питання про звільнення судді, обраного Верховною Радою безстроково, на пленарному засіданні Верховної Ради починається з оголошення головуючим на пленарному засіданні Верховної Ради подання Вищої ради юстиції, підтверджуються витягом зі стенограми позачергового засідання від 29.09.2016, наявним в матеріалах справи.

Згідно з цим витягом (абзац сьомий першої сторінки) головуючий на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016 повідомив про надходження до Верховної Ради України подання Вищої ради юстиції про звільнення суддів за порушення присяги та надав слово голові Комітету з питань правової політики та правосуддя ОСОБА_17 та Голові Вищої ради юстиції ОСОБА_28 При цьому стенограма не містить інформації про початок обговорення питання про звільнення судді ОСОБА_7, обраного Верховною Радою безстроково, з оголошення головуючим на пленарному засіданні Верховної Ради подання Вищої ради юстиції про його звільнення.

Доводи позивача щодо порушення відповідачем процедури голосування народними депутатами суд відхиляє з огляду на відсутність достатніх доказів, які у своїй сукупності дали б змогу суду дійти беззаперечного висновку про такі порушення.

Посилання позивача на те, що проект постанови Верховної Ради України про його звільнення є відкликаним відповідно до статті 105 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10.02.2010 № 1861-VI (із змінами і доповненнями), оскільки був поданий 16.12.2015 тодішнім Головою Верховної Ради України, народним депутатом ОСОБА_21, повноваження якого були припинені 14.06.2016, суд знаходить помилковими, зважаючи на таке.

Аналіз положень пункту 1 частини п'ятої, пунктів 1 і 2 частини шостої статті 89, частини другої статті 105 Регламенту Верховної Ради свідчить, що постанова про звільнення судді не є законопроектом, оскільки не містить положення нормативного характеру.

Відповідно, норма частини другої статті 105 Регламенту Верховної Ради України щодо підстави, за якої законопроект вважається відкликаним, не поширюється на проект постанови про звільнення судді.

Положення частини третьої статті 138 Регламенту Верховної Ради України, згідно з якими постанови та інші акти Верховної Ради приймаються з дотриманням процедури, передбаченої для розгляду законопроектів у першому читанні з прийняттям їх у цілому, якщо Верховною Радою не прийнято іншого рішення, стосуються процедури, передбаченої для розгляду законопроектів, не стосуються процедури відкликання законопроектів.

До того ж до порядку денного пленарного засідання було включено питання про звільнення судді з посади, що відповідає пункту 4 частини четвертої статті 20 Регламенту Верховної Ради України, а не проект постанови.

Доводи позивача щодо порушення відповідачем положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України, якими передбачено обмеження на звільнення працівника з ініціативи власника, суд знаходить помилковими, оскільки під час вирішення спорів з питань проходження публічної служби, звільнення з такої служби перевага надається нормам спеціальних законів. Застосованими судом спеціальними законами не передбачено норм, які б вказували на можливість застосування норм трудового законодавства.

Допущені відповідачем порушення розгляду питання про звільнення позивача з посади судді у зв'язку з порушенням присяги на пленарному засіданні п'ятої сесії Верховної Ради України восьмого скликання 29.09.2016, на які вказав суд, свідчать про вчинення відповідачем протиправних дій з розгляду такого питання. Прийнята за таких порушень постанова про звільнення позивача з посади судді у зв'язку з порушенням присяги є протиправною і порушені права позивача підлягають захистові.

Позивач у позові просить визнати протиправними дії відповідача з розгляду постанови № 3581-8 про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області за порушення присяги та визнати постанову про звільнення його з посади судді незаконною та скасувати її.

Водночас суд враховує таке:

на пленарному засіданні Верховної Ради України п'ятої сесії Верховної Ради України VIII скликання 29.09.2016 у відповідності до Регламенту Верховної Ради України розглядалися питання про звільнення з посади суддів, у тому числі про звільнення позивача з посади судді, які були включені до порядку денного такого засідання, а не постанова, як вказує позивач;

постанова Верховної ради України про звільнення позивача з посади судді є актом індивідуальної дії, прийнятим на виконання владних управлінських функцій, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи, та дія якого вичерпується його виконанням.

З огляду на зазначене та на положення частини четвертої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою Верховний Суд за наслідками розгляду адміністративних справ, визначених у частині другій цієї статті, може: 1) визнати акт, зокрема, Верховної Ради України протиправним та нечинним повністю або в окремій його частині; 2) визнати дії чи бездіяльність, зокрема, Верховної Ради України, протиправними; 3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу, враховуючи положення частини другої статті 245 цього Кодексу, згідно з якими у разі задоволення позову суд може: 1) визнати протиправним та нечинним нормативно-правовий акт чи окремі його положення; 2) визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт або окремі його положення, суд вважає за правильне задовольнити зазначені позивачем позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій Верховної Ради України з розгляду питання про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області у зв'язку з порушенням присяги на пленарному засіданні п'ятої сесії Верховної ради України восьмого скликання 29.09.2016 та визнання протиправною та скасування постанови Верховної Ради України від 29.09.2016 № 1608-VIII про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області у зв'язку з порушенням присяги судді.

Керуючись статтями 2, 72-78, 241-246, 250, 255, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Верховної Ради України з розгляду питання про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області у зв'язку з порушенням присяги на пленарному засіданні п'ятої сесії Верховної ради України восьмого скликання 29.09.2016.

Визнати протиправною та скасувати постанову Верховної Ради України від 29.09.2016 № 1608-VIII про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області у зв'язку з порушенням присяги судді.

У задоволенні позову в частині вимог про визнання протиправними дій Верховної Ради України щодо включення до порядку денного пленарного засідання п'ятої сесії Верховної Ради України восьмого скликання 29.09.2016 постанови № 3581-8 про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області за порушення присяги відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Дата складання повного рішення суду 22.02.2018.

Судді Л.І. Бившева

С.С. Пасічник

Р.Ф. Ханова

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна