Справа № 211/5031/17
Суддя: Сарат Н. О.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/5031/17
Провадження № 2-а/211/50/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 лютого 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Н.О. Сарат

за участю секретаря С.М. Зоріної

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, інспектора 2 батальйону ЗУПП в. Кривому Розі молодшого лейтенанта Іванова В.О. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 518079 від 26.10.2017року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 2 батальйону ЗУПП в. Кривому Розі молодшого лейтенанта Іванова В.О. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 518079 від 26.10.2017року, в якому просить визнати протиправними дії інспектора та скасувати постанову БР № 518079 від 26.10.2017року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26 жовтня 2017 року інспектором 2 батальйону ЗУПП в. Кривому Розі молодшим лейтенантом Івановим В.О. було винесено постанову серії БР №518079 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. За змістом постанови, керуючи автомобілем НОМЕР_1, 26.10.2017 року о 17.12 годин рухаючись по вулиці Промислова 18 в м. Кривому Розі він нібито не мав при собі посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та поліса на обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності. Вважає постанову незаконною, тому що він не порушував правил дорожнього руху. Та зазначив, що оскільки він 26 жовтня 2017 року рухався на автомобілі ЗАЗ Таврія н.з.НОМЕР_2 та був вимушений зупинитись (раптово заглух двигун), вийшовши з машини, він почав перевіряти технічний стан свого автомобіля для виявлення причини можливої несправності, в цей час до нього підїхав патрульний автомобіль поліції, та до нього підійшли патрульнія, які запитали причину зупинки та з невідомих причин забажали перевірити документи на автомобіль та посвідчення водія. Оскільки він розхвилювався, то помилково не зміг одразу знайти свої документи, на підставі чого й було інспектором винесено дану постанову.

В судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримав, просив задовільнити їх. Надав суду пояснення, що його було зупинено інспектором поліції який попросив пред?явити водійське посвідчення, та воно в нього було відсутнє. Разом з працівником поліції відправилися за водійським посвідченням за місцем його проживання, але там його також не виявилось.

У судових засіданнях позивачем неодноразово заявлявся відвід судді, який було залишено без задоволення.

За клопотанням позивача було надано письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , який зазначив, що був свідком того, що ОСОБА_1 всеж таки знайшов документи, та звернувся з цим до поліцейського, але інспектор не звернув на це увагу, так як вже була складена постанова.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Відповідач у судове засідання надав письмові заперечення, в якому посилається на те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП повністю відповідає вимогам законодавства. Відповідач вважає, що винесена ним постанова законна та не підлягає скасуванню.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення свідка, відео матеріали с місяця скоєння адміністартивного правопорушення, а також заперечення до позову від відповідача, суд доходить до наступного висновку.

Судом досліджено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 518079 від 26.10.2017року ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Таврія н.з. 28122 АН, о 17.15 хв. рухаючись по вулиці Промислова в м. Кривому Розі, при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія та поліса на обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив вимоги п 2.1б, та 2.1 г Правил дорожнього руху. (а.с.6).

Згідно ст. 2 Закону України «Про дорожній рух» законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Як зазначено в ст. 14 цього Закону, учасники дорожнього руху зобовязані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі( далі Інструкція).

В ч. 1 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, в пункті 1 розділу IV Інструкції зазначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Нормою ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, порушення правил дорожнього руху, передбачені та ст.126 КУпАП.

Виходячи з наведеного, повноваження щодо розгляду справи про порушення ПДР України, прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до службової особи Національної поліції.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованої в МЮУ 10.11.2015 року за № 1408/27853, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Відповідно достатті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ч.1ст.72 КАС Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3ст.73 КАС Українивстановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В судовому засіданні було переглянуто надісланий до суду відеозапис з відеокамери інспектора поліції, на якому зафіксовано скоєння правопорушення ОСОБА_1 та підтверженно словами самого правопорушника позивача по справі ОСОБА_1.

Виходячи з наведеного, суд вважає доведеним факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого та ч.1 ст.126 КУпАП, а тому оспорювана постанова прийнята правомірно.

Частинами 1, 2ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який у даному випадку відповідачем виконано.

За таких обставин суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в його діях порушення п. 2.4 ПДРУкраїни та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин підстав для задоволення позову немає.

Відповідно п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст. ст. 243-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 30-денного строку для подання апеляційної скарги, яку може бути подано всіма учасниками справи безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.О.Сарат