Справа № 766/17790/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 р.м. ХерсонСправа № 766/17790/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Херсонській області про визнання дій протиправними,

встановив:

13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до УМВС України в Херсонській області (далі по тексту - відповідач) про визнання дій протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.08.2017 року позивачем направлено лист до ГУ НП України в Херсонській області про видачу посвідчення та нагрудний знак ветерана ОВС України. Вказаний лист ГУ НП України в Херсонській області надіслано на розгляд ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області.

21.09.2017 року позивачу УМВС України в Херсонській області відмовлено у видачі

вказаного посвідчення та нагрудного знаку ветерана ОВС України, у зв'язку з тим, що вислуга років ОСОБА_1 на час звільнення у календарному обчислені становить 19 років 05 місяців 13 днів, вислуга у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) становить - 8 років 08 місяців 25 днів, час навчання у вищому навчальному закладі складає - 2 роки 04 місяці 28 днів.

Вказану відмову вважає неправомірною у зв'язку з тим, що згідно витягу з наказу УМВС України в Херсонській області №2 о/с від 31.01.2017 внесені зміни в пункт наказу УМВС від 23.04.2014 року №88 о/с в частині звільнення ОСОБА_1, згідно якого вислуга років на день звільнення становить у календарному обчисленні 21 рік 10 місяців 11 днів, у пільговому обчисленні 30 років 07 місяців 06 днів.

На підставі вказаного просить:

- визнати дії УМВС України в Херсонській області по відмові в задоволенні заяви про визнання ветераном внутрішніх справ України незаконним;

- зобов'язати УМВС України в Херсонській області визнати ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ України на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист";

- зобов'язати УМВС України в Херсонській області впродовж одного місяця після прийняття рішення судом належнім чином оформити і видати ОСОБА_1 посвідчення та нагрудний знак ветерана органів внутрішніх справ України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області позовну заяву ОСОБА_1 передано до розгляду за підсудністю до Херсонського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 січня 2018 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

06 лютого 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що позивачу присвоєне спеціальне звання не після закінчення вищого навчального закладу, а під час проходження служби в органах внутрішніх справ України. На підставі вказаного вважає, що посилання позивача на виникнення підстав для визнання його ветераном органів внутрішніх справ у звязку з наявністю відповідної вислуги років служби є безпідставним.

Також відповідач вказав, що умовою для визнання особи ветераном органів внутрішніх справ є бездоганність служби. Відповідно до послужного списку з особової справи за час служби в ОВС України ОСОБА_1 притягався до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, підстави для визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ позивач повязує із перерахунком пільгової вислуги років лише на підставі постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 20.07.2016 у справі № 766/5466/16-а, що відповідач вважає помилковим, оскільки вказане рішення мало на меті лише захист конкретного права позивача, а саме права на пенсію в певному розмірі.

На думку відповідача, позивач має вислугу років безпосередньо в ОВС в календарному обчисленні 19 років 05 місяців 13 днів та в пільговому обчисленні (без врахування календарної вислуги) 08 років 08 місяців 25 днів, що є меншим, визначеного Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ.

12 лютого 2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 25.10.1996 р. та звільнений 23.04.2014 р. на підставі наказу № 88 о/с.

ОСОБА_1 звернувся із листом до ГУ НП України в Херсонській області 28 серпня 2017 року, відповідно до якого просив сприяти у додержанні вимог Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" щодо надання йому посвідчення та нагрудний знак ветерана ОВС України та вирішити вказане питання.

14 вересня 2017 року листом № 2392/2/01-2017 Головне управління Національної поліції в Херсонській області Управління кадрового забезпечення України повідомило, що звернення позивача від 28.08.2017 р. направлено для розгляду ліквідаційній комісії УМВС України в Херсонській області за належністю.

УМВС України в Херсонській області листом від 14.09.2017 р. № 163/04/2-2017 відмовлено позивачу у наданні статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного: Законом України " Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" 24 березня 1998 року № 203/98-ВР (далі по тексту - Закон України № 203/98-ВР) (в редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача із заявою про визнання ветераном військової служби) встановлює статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Частиною 1 статті 5 Закону України № 203/98-ВР встановлено, що ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України визнаються громадяни України які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Згідно ст. 10 Закону України № 203/98-ВР, ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1601 затверджено ОСОБА_3 видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" (далі по тексту - ОСОБА_3 № 1601). У вказаній постанові зазначено, що дія ОСОБА_3, затвердженого даною постановою, поширено на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ"

Відповідно до п. 1 ОСОБА_3 № 1601, посвідчення та нагрудні знаки "Ветеран військової служби" видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист".

Частиною 2 ОСОБА_3 № 1601 встановлено, що посвідчення "Ветеран військової служби" є документом, що підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг згідно із Законом України "Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист", іншими актами законодавства.

Підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є один з таких документів:

- наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку;

- довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби;

- посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Вооруженных Сил СССР" п. 3 ОСОБА_3 № 1601).

В ході розгляду справи судом встановлено, що 31 січня 2017 року управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області прийнято наказ № 2 о/с "Про особовий склад", відповідно до якого внесено зміни в пункт наказу УМВС від 23 квітня 2014 року № 88 о/с в частині звільнення: підполковника міліції ОСОБА_1, старшого інспектора - чергового чергової частини штабу Херсонського міського управління МВСС України. Вислугу на день звільнення вважати: у календарному обчислення: 21 рік 10 місяців 11 днів; у пільговому обчисленні: 30 років 07 місяців 06 днів. Підставою для прийняття вказаного наказу є постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 20.07.2016 р. № 766/5466/16-а, висновок УМВС від 30 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що не приймає до уваги посилання відповідача, що постанова Херсонського міського суду Херсонської області по справі № 766/5466/16-а мала на меті лише захист права позивача на пенсію в певному розмірі, оскільки на підставі вказаної постановою прийнято наказ УМВС України в Херсонській області від 31.07.2017 р. № 2 о/с, яким визначено вислугу років на день звільнення ОСОБА_1

Крім того, вказаний наказ від 31 січня 2017 року не скасовано та не оскаржено у судовому порядку.

Таким чином, позивач має право на одержання посвідчення та вручення йому нагрудного знаку ветерана органів внутрішніх справ, оскільки відповідно до наказу УМВС України в Херсонській області від 31.03.2017 р. № 2 о/с має достатній стаж служби у пільговому обчисленні, що відповідає п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України № 203/98-ВР.

Суд звертає увагу, що відповідачу ОСОБА_3 № 1601 не надано повноважень щодо самостійного повторного розрахунку часу служби позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 25.10.2016 р. № К/800/25806/16, від 26.03.2015 р. № К/800/65389/14.

На підставі вказаного суд приходить до висновку, що відповідач відмовляючи ОСОБА_1 у виданні посвідчення та нагрудного знаку ветерана ОВС України вийшов за межі наданих йому повноважень.

Щодо посилання відповідача, що ОСОБА_1 під час служби притягувався до дисциплінарної відповідальності суд зазначає, що в матеріалах справи наявна характеристика, видана за матеріалами архівної справи № 33646 головою ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області 23.10.2017 р., відповідно до якої позивач в період проходження служби в органах внутрішніх справ зарекомендував себе з позитивного боку.

Крім того суд звертає увагу, що оскаржувана відмова УМВС в Херсонській області від 14.09.2017 р. не містить посилання, що ОСОБА_1 під час служби притягувався до дисциплінарної відповідальності, як на підставу її прийняття.

Таким чином, суд не погоджується з посиланнями відповідача, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні законодавства.

Отже, позовна вимога про визнати дії УМВС України в Херсонській області по відмові в задоволенні заяви позивача про визнання його ветераном внутрішніх справ України протиправним підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання УМВС України в Херсонській області визнати ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ України на підставі п.1 ч.І ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» суд зазначає, що вказане є втручанням в дискреційні повноваження відповідача. При цьому на думку суду, належним способом захисту прав позивача є зобов'язання УМВС України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2017 р. щодо визнання його ветераном внутрішніх справ України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Щодо позовної вимоги зобов'язати УМВС України в Херсонській області впродовж одного місяця після прийняття рішення судом належнім чином оформити і видати ОСОБА_1 посвідчення та нагрудний знак ветерана органів внутрішніх справ України суд зазначає, що вона також не підлягає задоволенню, оскільки вказане також є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач надав достатньо належних та допустимих доказів щодо підтвердження правомірності своїх дій.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати розподілено відповідно до ст. 139 КАС України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 241-246, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дії УМВС України в Херсонській області про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання ветераном внутрішніх справ України протиправними.

Зобов'язати УМВС України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2017 р. щодо визнання його ветераном внутрішніх справ України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 (шість сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань УМВС України в Херсонській області () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20 лютого 2018 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 10.3