Справа № 591/7037/17
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/7037/17
Провадження № 2-а/591/123/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання Майбороди А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в загальному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 26 листопада 2017 року інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. Вважає зазначену постанову незаконною в звязку з тим, що Правил дорожнього руху України він не порушував. Свої вимоги мотивує тим, що він 26 листопада 2017 року, виконуючи свої посадові обовязки, здійснював рух на транспортному засобі Рута 25, н.з. ВМ 3324 АА за маршрутом №61 в м. Суми близько 12 год. 40 хв. його зупинили працівники поліції. Коли він запитав підставу зупинки, інспектор Портненко С.В. сказав, що на задній частині кузова транспортного засобу встановлена саморобна металева конструкція (відбійник), яка не передбачена заводом-виробником, що є порушенням Правил дорожнього руху.

Після чого інспектор Портненко С.В. склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №216772 від 26 листопада 2017 року за порушення пункту 31.3 а ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КпАП України, та наклав штраф в сумі 680грн.

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, зазначає, що оскільки порушення було зафіксовано не в автоматичному режимі, то повинен був складений протокол про адміністративне правопорушення, чого інспектором зроблено не було. Також вважає, що інспектор Портненко С.В. всупереч положенням ч.1 ст. 276 КпАП України здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспорту. Крім того, оскаржувана постанова не містить посилань на те, що йому були пояснено права та обовязки, що позбавило його можливості скористатися юридичною допомогою. Постанова не містить посилань на те, що враховано особу порушника. Також позивач вважає, що оскільки він є водієм ТОВ «Сумипастранс», відповідно до посадової інструкції водія, на нього не покладено обовязок перевіряти технічний стан транспортних засобів.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати дії відповідача при складанні постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП незаконними, визнати протиправною постанову серії БР №216772 від 26 листопада 2017 року та скасувати її, а провадження у справі закрити.

В судове засідання сторони не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву посилається на безпідставність та необгрунтованість позовних вимог. Зазначає, що близько 14.25 год. 26 листопада 2017 року на вул. Степана Бандери поблизу будинку № 40 відповідачем було виявлено автомобіль Рута 25, номерний знак НОМЕР_1, що надавав послуги з перевезення пасажирів, був переобладнаний з порушенням вимог та стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме встановленим відбійником заднього бамперу, чим порушив п. 5.2 ДСТУ3649.2010 та п. 31.3 а Правил дорожнього руху. Розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, відповідач виніс постанову БР № 216772 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до технічно-нормативної документації виробника транспортних засобів ПАТ «Завод Часівоярські автобуси» не передбачена можливість встановлення в задній частині кузова так званого «відбійника» саморобної жорсткої конструкції з металу. За результатами розгляду фотографій відбійника встановленого на газобалонному автобусі рута, що працює на системному природному газі (далі СПГ), можна констатувати наявні ознаки порушення таких вимог: ДСТУ UN/ECE R 52-01:2005 Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження маломісних колісних транспортних засобів категорії М2 та М3 стосовно їхньої загальної конструкції (Правил ЕЄК ООН № 52-01:1996, IDT) п. 5.5.3.12: «…Жодна частина паливного бака (у тому числі газового балона СПГ) не повинна перебувати на відстані… менше ніж 30 см. від задньої габаритної частини КТЗ, … поблизу баків не допускається наявність виступаючих частин, гострих окрайок тощо». Жорстка конструкція «відбийника» і становлення його повздовжніх лонжеронів з гострими окрайками практично впритул до газового балона не забезпечують передбачений вимогами ДСТУ UN/ECE R 52-01:2005, захист у випадку удару ззаду через те, що сила удару буде прикладена через жорстку конструкцію «відбійника» напряму до газового балону і його кріплення та розгерметизації зєднань газової арматури. Внесення змін у конструкцію автобуса є порушенням вимог пункту 5.2 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», за яким не дозволено вносити зміни у конструкцію КТЗ, а також застосовувати додаткове обладнання та експлуатаційні матеріали та рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком. З огляду на вказане відповідач вважає, що в діях відповідача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП. Також не погоджуючись з доводами позовної заяви, посилається на те, що за нормами законодавства провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі і за ч. 2 ст. 121 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Оскаржувана постанова, на думку відповідача, відповідає вимогам законодавства, а тому він просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 26 листопада 2017 року, винесеної інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП. В постанові зазначено, що 26 листопада 2017 р. о 14 год. 25 хв. в м. Суми по вул. Степана Бандери, буд. 40 ОСОБА_3, керував т.з. Рута 25, д/н НОМЕР_2, надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом №61 м. Суми на задній частині кузова встановлена саморобна металева конструкція (відбійник) не передбачена заводом виробником, чим порушив п. 31.3 А ПДР (а.с.10).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (чч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116 2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185 3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд не погоджується з доводами позовної заяви щодо необхідності складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене ч. 2 ст. 121 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого ст. 258 КУпАП виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзацу 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).

Разом з тим, Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Отже доводи позивача, викладені в адміністративному позові, щодо порушення вимог законодавства у звязку з тим, що відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а також здійснення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу, не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КпАП України, керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.3 а ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Як встановлено під час вивчення матеріалів справи, відповідачем було прийнято до уваги факт порушення позивачем ПДР України, та прийнято рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 121 КУпАП в сумі 680 грн.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач посилається на те, що позивачем при керуванні автомобілем Рута 25, номерний знак НОМЕР_2, що надавав послуги з перевезення пасажирів, використовувався вказаний транспортний засіб переобладнаний з порушенням вимог та стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, зазначаючи при цьому, що відповідно до технічно-нормативної документації виробника транспортних засобів ПАТ «Завод Часівоярські автобуси» не передбачена можливість встановлення в задній частині кузову саморобної жорсткої конструкції. На підтвердження своїх доводів до відзиву на позовну заяву надано фотознімок транспортного засобу.

В той же час технічно-нормативна документація виробника транспортного засобу Рута 25, до якого згідно оскаржуваної постанови встановлено не передбачену заводом виробником конструкцію, суду не надано. Отже в порушення ст. 77 КАС України відповідачем не доведено правомірність свого рішення, оскільки суд позбавлений можливості пересвідчитися у встановленні відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вини позивача.

Таким чином сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем під час прийняття рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 241-246, 257-262, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 А, кв. 118, РНОКПП НОМЕР_3) задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 216772 від 26 листопада 2017 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 680 грн. 00 коп. та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.П.Сидоренко