Справа № 822/20/18
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/20/18
РІШЕННЯ

іменем України

19 лютого 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участі:секретаря судового засідання Мазій І.В. представника позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянувши адміністративну справу за позовом заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави до ОСОБА_2 про стягнення плати за проїзд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення плати за проїзд.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначив, що під час проведення посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області документального габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М-03 "Київ-Харків-Довжанський 346 км + 700 м" здійснено габаритно - ваговий контроль автомобіля (тягач) марки DAF модель CF 65, реєстраційний номер НОМЕР_1. За результатами проведеного габаритно - вагового контролю, 19 жовтня 2016 року складено акт № 7/ІІ про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної загальної маси та (або) осьових навантажень, яким зафіксоване порушення відповідачем вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". До вказаного акту також проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 19.10.2016 року № 6, згідно з яким за перевищення нормативних параметрів нараховано до сплати 402,57 євро.

У судовому засіданні прокурор заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладенні у адміністративному позові та відповіді на відзив. Зокрема зазначив, що посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області під час здійснення габаритно-вагового контролю діяли виключно у спосіб та в межах повноважень. Крім того, акцентували увагу на тому, що жодне із рішень, на підставі яких визначено плату за проїзд, відповідачем оскаржені не були.

Відповідач та його представники у судовому засіданні заперечували щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Зокрема зазначили, що встановлені під час перевірки факти є незаконними та необгрунтованими, оскільки автомобіль, який належить позивачу, а саме марки DAF модель CF 65, реєстраційний номер НОМЕР_1 був відсутній на автомобільній дорозі М-03 "Київ-Харків-Довжанський 346 км + 700 м" та не здійснював перевезення вантажу. Враховуючи вищевикладене, вважає, що надані позивачем докази на підтвердження вчинення ним порушення, не можуть бути допустимими, оскільки є незаконними.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, представників відповідача та прокурора, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2016 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Полтавській області виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

За результатами проведення зважування складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт № 7/ІІ про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 19.10.2016 року.

На підставі зазначених довідки та акту проведено розрахунок № 6 від 19.10.2016 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована ОСОБА_2 плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 402,57 євро.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (пп. 4 п. 2 Порядку).

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (пп. 3 п. 2 Порядку).

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 28 Порядку, Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Відповідно до п. 31-1 Порядку, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Зі змісту довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту № 7/ІІ про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 19.10.2016 року вбачається, що транспортний засіб фактично здійснив навантаження на дві осі у 20,74 тонн: на одну вісь 8,18 тонн, на другу - 12,56 тонн, в той час як допустима становить 11 тонн на одну вісь. Таким чином було перевищено норматив вагового параметру. При цьому в акті № 7/ІІ про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 19.10.2016 року зазначено, що власником транспортного засобу є ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

В той же час, відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Таким чином власником транспортного засобу і автомобільним перевізником не завжди є одна і та сама особа. ОСОБА_2, як власник транспортного засобу, може і не бути автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

При цьому жодних доказів того, що ОСОБА_2 є автомобільним перевізником позивачем до суду не надано.

Крім того, судом досліджено наданні в судове засіданні документи, які були пред'явленні посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області при здійсненні документального габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М-03 "Київ-Харків-Довжанський 346 км + 700 м", а саме фотокопію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки DAF модель CF 65, реєстраційний номер НОМЕР_1.

З вказаного вище документу судом встановлено, що зазначені данні в останньому значно відрізняються від зазначених даних в оригіналі такого документу, поданого до суду позивачем, оскільки у оригіналі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки DAF модель CF 65, реєстраційний номер НОМЕР_1 зазначено населений пункт - с. Ружичанка, у фотокопії свідоцтва поданого при перевірці зазначено населений пункт - м. Ружичанка, на зворотній стороні оригіналу вказаного свідоцтва в рядку "особливі відмітки" зазначено - НОМЕР ШАСІ ПРОДУБЛЬОВАНО. ДУБЛІКАТ; КОПІЯ РЕСТРАЦІЙНОЇ КАРТКИ .08.2012;, а на фотокопії свідоцтва поданого при перевірці в рядку "особливі відмітки" зазначено - НОМЕР ШАСІ ПРОДУБЛЬОВАНО. ДУБЛІКАТ; САО223904 31.08.2012;, також у оригіналі свідоцтва відрізняється від поданої фотокопії і номер пластикової картки та номер замовлення, у оригіналі зазначено - № 922361 ТОВ "Знак" консорціуму "ЄДАПС" зам.0058 2013 02, на фотокопії зазначено - № 988872 ТОВ "Знак" консорціуму "ЄДАПС" зам. 0118 2013 03.

Також, судом встановлено, що номер та зміст розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 19.10.2016 року № 6 на суму 402,57 євро, який подано позивачем до суду, відрізняється від номеру та змісту розрахунку складеного під час проведення перевірки, а саме існує різна нумерація розрахунків, номер розрахунку поданого до суду - № 6, а складеного під час перевірки - №5, окрім того, у розрахунку, який подано позивачем - зміст розрахунку надруковано електронним способом, а у розрахунку складеному під час перевірки частина змісту викладена від руки.

Суд враховує, що згідно ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Також згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов'язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

Оцінюючи аргументацію сторони позивача, виходячи з вищенаведених фактів та обставин, суд враховує, що представником позивача не надано жодного доказу чи пояснення та навіть не здійснено спроби довести відсутність перевищення транспортним засобом, саме, що належить позивачці, нормативних вагових параметрів.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави (вул. Проскурівська, 63, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000) до ОСОБА_2 (вул. Центральна, 51, с. Ружичанка, Хмельницький район, Хмельницька область, 31363, ідентифікаційний код НОМЕР_2) про стягнення плати за проїзд - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 лютого 2018 року

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_5
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_5