Справа № П/811/573/17
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2018 рокусправа № П/811/573/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

суддя - доповідач: Олефіренко Н.А.

судді: Юрко І.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання:ОСОБА_1

За участю представників:

Позивача не зявися

Відповідача ОСОБА_2 ( довіреність від 05.02.2018 року № 33/10/11)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 р. (суддя Р.І. Брегей) в адміністративній справі № П/811/573/17 за позовом ОСОБА_3 до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA901000/2017/000046/1 від 27.03.2017 року.

Позов обґрунтував тим, що у податкового органу не існувало підстав не застосовувати такий метод визначення митної вартості товару, як за ціною договору. До того ж були надані усі документи, які встановлювали усі складові митної вартості товару. Транспортний засіб не страхувався на території Польщі та переміщувався своїм ходом через митний кордон. Митниця, застосовуючи метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів), не звернула увагу, що автомобіль, з яким порівняла його автомобіль, значно відрізняється в комплектації та не був пошкоджений.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09листопада 2017року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби від 27 березня 2017 року №UA901000/2017/000046/1 про коригування митної вартості товарів.

На рішення суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, що позивач не надав висновку про вартісні характеристики товару, який підготовлений спеціалізованою організацією, та документ щодо оплати вартості страхування транспортного засобу. Це ж не дало можливості визначити митну вартість транспортного засобу за ціною договору. Митну вартість визначили за таким методом її визначення, як за ціною договору стосовно подібних (аналогічних) товарів, використавши митну вартість автомобіля такої ж марки (такого ж року випуску).

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, за результатами апеляційного перегляду справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 24.03.2017 р. ОСОБА_3 подано до Кіровоградської митниці ДФС вантажу митну декларацію ІМ40 № UA901010/2017/002421 з метою митного оформлення транспортного засобу легкового автомобілю марки DACIA «DOKKER dci90», 2014 року виготовлення, з обємом двигуна 1461 куб. см., показник однометра згідно з актом митного огляду 55390 км. В графі 22 вантажної митної декларації позивачем зазначено митну вартість в розмірі 18000 польських злотих.

До вантажної митної декларації позивачем надано акт про проведення огляду транспортного засобу від 08.03.2017 р., рахунок-фактуру від 03.03.2017 р.

В акті огляду Львівською митницею ДФС зазначено про наявність наступних пошкоджень транспортного засобу: лакофарбового покриття, вм'ятини на правому передньому крилі, подряпин на задньому бампері.

За змістом рахунку-фактури від 03.03.2017 р. транспортний засіб придбано позивачем за 18000 польських злотих.

24.03.2017 р. Кіровоградською митницею запитано у ОСОБА_3 як декларанта для підтвердження заявленої митної вартості наступні документи: касовий або товарний чек (квитанцію, інший еквівалентний по змісту документ, який підтверджує сплачену за товар суму), а також для обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару запропоновано надати за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості (висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; страховий поліс із оцінкою вартості автомобілю). Крім того, зазначено про необхідність надання перекладів на українську мову документів, які містять відомості про вартість товару.

27.03.2017 р. ОСОБА_3 надано відповідачу копію прибуткового касового ордеру № 108/03 від 03.03.2017 р. від продавця; копія посвідчення багатодітної родини; довідку про застосування соціальної пільги, а також зазначено про неможливість надання інших документів (а.с. 45-46). Також позивачем зазначено про проведення консультацій.

27.03.2017 р. Кіровоградською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA901000/2017/000046/1, яким митну вартість товару визначено із застосуванням другорядного методу на рівні 23000 польських злотих.

Кіровоградською митницею 27.03.2017 р. прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901010/2017/00016

Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень, підставою для коригування митної вартості та прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є неможливість перевірки правильності застосування обраного декларантом методу визначення митної вартості та відсутність документів, що підтверджують числові значення заявленої декларантом митної вартості товару.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобовязаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з ч. 6 цієї статті орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, позивачем з метою митного оформлення ввезеного на митну територію України товару (транспортного засобу) подано тільки акт про проведення огляду транспортного засобу від 08.03.2017 р. та рахунок-фактуру від 03.03.2017 р.

Зважаючи на наявність сумнівів щодо правильного визначення позивачем митної вартості через не надання декларантом документів про оплату товару, відповідачем обґрунтовано на виконання вимог статті 53 Митного кодексу України витребувано у позивача касовий або товарний чек (квитанцію, інший еквівалентний по змісту документ, який підтверджує сплачену за товар суму); на виконання ст. 254 Митного кодексу переклад на українську мову документів, які містять відомості про вартість товару; запропоновано надати за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості (висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; страховий поліс із оцінкою вартості автомобілю).

Крім прибуткового касового ордеру позивачем митниці не надано витребуваних документів, не надано висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованими організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством, а також страхового полісу із оцінкою вартості автомобілю.

Суд апеляційної інстанції вказує на обґрунтованість зазначення судом першої інстанції про те, що в розглядуваному випадку об'єкт декларування (транспортний засіб) не страхувався, тому позивачем не міг бути наданий страховий поліс.

Разом з тим, декларантом (позивачем) не повідомлено відповідача про неможливість надання страхового полісу через нездійснення страхування транспортного засобу, відповідно, встановлення судом першої інстанції факту надання позивачем митному органу пояснень з цього приводу не відповідає фактичним обставинам справи, як й факту повідомлення відповідачем про неможливість замовлення експертного висновку за відсутності коштів.

При здійсненні митного контролю до повноважень органу доходів і зборів належить веревірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Так, статтею 337 Митного кодексу України встановлено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, повязаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при здійсненні митного оформлення вантажної митної декларації, поданої позивачем, органом доходів і зборів встановлено, що згідно з відомостями ПІК ЄАІС ДФС про ціни та товари за заявленим кодом УКТЗЕД НОМЕР_1 всі заявлені до митного оформлення в митному режимі «імпорт» автомобілі марки DACIA «DOKKER dci90», з урахуванням року випуску (2014 р.), обєму двигуна (1461 куб. см.) на останні 6 місяців, що передували даті здійснення митної оцінки, мали митну вартість вищу, ніж заявлена позивачем (18000 польських злотих).

Враховуючи ненадання позивачем витребуваних митницею документів на підтвердження митної вартості товару, а також встановлення в результаті контролю співставлення, тобто автоматизованого порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в митній декларації на товар, який оцінювався, суттєвої розбіжності в митній вартості оцінюваного товару з митною вартістю автомобілів такої самої марки та року випуску, митне оформлення яких завершено, колегія суддів зазначає про обґрунтованість сумніву, що виник у відповідача, щодо правильності визначення митної вартості, заявленої позивачем.

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11.09.2012 р. (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також в постанові від 31.03.2015 р. в справі № 21-53а15, відповідно до якого митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Ненадання декларантом додатково витребуваних митницею документів відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України є підставою для відмови органом доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідачем при коригуванні митної вартості застосовано митну вартість автомобілю тієї марки та моделі, того ж самого року випуску (23000 польських злотих).

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач мав обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості транспортного засобу, а з урахуванням ненадання позивачем документів на підтвердження правильності визначення митної вартості, є цілком обґрунтованим прийняття органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості та відмови у митному оформленні товару.

Приведені вище обставини не враховано судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи та задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити про помилковість висновку суду першої інстанції, що подані документи не містили розбіжностей, ознак підробки, у них зазначались всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару (вартість лише автомобіля (транспортування та страхування не здійснювалось)) та суму коштів, яка сплачена за нього, а тому у митниці не виникло право вимагати від позивача відповідно до приписів частини 3 статті 53 МК України висновку про вартісні характеристики товару, які підготовлені спеціальними організаціями.

Як зазначено вище, позивачем на вимогу митного органу не надано перекладу на українську мову рахунку-фактури та товарного чеку, тому відсутні підстави вважати, що наданими позивачем документами підтверджені числові значення митної вартості.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 368 Митного кодексу України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Вище судом апеляційної інстанції обґрунтовано висновок про наявність у відповідача підстав вважати недостовірною заявлену позивачем митну (фактурну) вартість товару, що й стало підставою для коригування такої митної вартості.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно зясовані обставин, що мають значення для справи; не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 та ч. 3 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 р. в адміністративній справі № П/811/573/17 - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 07.02.2018 р. та відповідно до ст. 329 КАС України може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст складено 08.02.2018 року.

Суддя - доповідач: Н.А. Олефіренко

Суддя: І.В. Юрко

Суддя: В.А. Шальєва