Справа № 820/320/18
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 р. № 820/320/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

представник відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому позивач просить суд, з підстав наявності протиправних дій:

- визнати протиправними дії Чугуївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, щодо припинення виплати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 призначеної їй пенсії з 01 березня 2016 року;

- зобовязати Чугуївське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 з часу її припинення, тобто з 01.03.2016 року на поточний рахунок № 8153 в ТВБВ №10020/0280 філії - ХОУ АТ Ощадбанк МФО 351823;

- зобовязати Чугуївське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області подати звіт про виконання судового рішення по цій справі протягом місяця з часу закінчення строку на апеляційне оскарження, а у випадку апеляційного оскарження та залишення в силі рішення суду першої інстанції, протягом місяця з час проголошення судового рішення апеляційним судом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач протиправно, на думку позивача, позбавив ОСОБА_2 права на отримання пенсії.

Відповідач, Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання позивач не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Просив розглядати справу без участі позивача.

В судове засідання представник відповідача прибув, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 1996 року є пенсіонером та має право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням №185917.

Відповідно до довідки № НОМЕР_2 від 14.02.2015 року позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилася з тимчасово окупованої території в смт. Есхар, вул. Леніна, б. 19, кв.1 та перебуває на обліку в Чугуївському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова.

З 01.03.2016 року Чугуївське ОУПФУ Харківської області, розпорядженням від 23.03.2016 року призупинило виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі даних отриманих від управління праці та соціального захисту населення Чугуївської райдержадміністрації Харківської області про не підтвердження проживання за місцем фактичного перебування.

Позивач звернувся до відповідача зі зверненням щодо підстав припинення пенсійних виплат та поновлення їх.

Відповідач на звернення позивача відповів листом № АЛ-7583165 від 26.12.2017 року, в якому зазначив, що питання подовження виплати пенсії вирішується після особистого звернення з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та після підтвердження фактичного місця проживання за адресою, вказаною у довідці, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016 року на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Зі змісту акта обстеження матеріально-побутових умов сімї від 12.02.2018 року встановлено, що ОСОБА_2 за адресою смт. Есхар, вул. Леніна, б. 19, кв.1 ніколи не проживала та на момент обстеження не проживає.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон України № 1058) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону України № 1058 визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України № 1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 1 статтею 49 Закон України № 1058 визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України № 1058 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Таким чином, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України № 1058.

Судом встановлено, що відповідачем було прийнято рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу у формі розпорядження від 23.03.2016 року.

Позивачем не надано до суду доказів оскарження вищевказаного рішення Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Отже, вказане рішення є чинним та не скасованим.

З 22.11.2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014 року, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року рокувстановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до п.п.2 п.12 зазначеного Порядку соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Відповідачем надано до суду акт обстеження матеріально-побутових умов сімї від 12.02.2018 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 за адресою смт. Есхар, вул. Леніна, б. 19, кв.1 ніколи не проживала та на момент обстеження не проживає.

Крім того, позивачем в позовній заяві зазначено, що вона зареєстрована за адресою 94500, Луганська область, м. Красний Луч, мікрорайон 3АДРЕСА_1, також зазначено адресу для направлення поштової кореспонденції, а саме 39533, Луганська область, Новоайдарський район, с. Гречишкине, вул.Шевченко, 22 а. Проте позивачем не зазначено адресу перебування, яка зазначена в довідці № НОМЕР_2 від 14.02.2015 року, а саме смт. Есхар, вул. Леніна, б. 19, кв.1.

Вищевказана обставина дає суду підстави вважати, що позивач фактично за адресою смт. Есхар, вул. Леніна, б. 19, кв.1 не проживає.

Отже, факт встановлення уповноваженим органом відсутності позивача за фактичним місцем проживання/перебування та прийняття органом пенсійного фонду відповідного рішення дає суду підстави вважати правомірним припинення виплати пенсії ОСОБА_2

Судом не встановлено порушення відповідачем приписів чинного законодавства у спірних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність у спірних правовідносинах протиправності дій Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а тому і не вбачає підстав для зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, 94500, Луганська область, м. Красний Луч, мікрорайон 3АДРЕСА_2) до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (63503, м. Чугуїв, вул. Леонова, 4-а) про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, 94500, Луганська область, м. Красний Луч, мікрорайон 3АДРЕСА_2) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії на розрахунковий рахунок 4011, одержувач УДКСУ в Основ'янському районі м. Харкова, , банк отримувача ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації: 22030101.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 22.02.2018 року.