Справа № 826/10019/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 лютого 2018 року 08:30 № 826/10019/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомПриватного акціонерного товариства «Агрофірма «Теплиці України»
до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві
прозняття арешту, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Агрофірма «Теплиці України» (04128, м. Київ, вул. Берковецька, 6, ) (далі - позивач, ПАТ «Агрофірма «Теплиці України») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, ) (далі - Святошинський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві), Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві (01011, м. Київ, вул. Арсенальна 9/11 ) (далі - РСЦ МВС в м. Києві), в якому просило зняти арешт з усього майна ПАТ «Агрофірма «Теплиці України», що застосований постановою ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 15.12.2003 № 422/9 та постановою ВДВС Ленінградського РУЮ м. Києва від 23.06.2001 № В/15 про арешт майна боржника, що належить позивачу на праві власності, у тому числі з транспортних засобів:

Газ 5327, рік випуску 1992, державний номерний знак 9008КИУ, свідоцтво КІС333775, дата видачі 28.11.1997, шасі: ХТН5311200Н139912;

Газ 5327, рік випуску 1992, державний номерний знак 9007КИУ, свідоцтво КІС333776, дата видачі 28.11.1997;

Газ 5228, рік випуску 1992, державний номерний знак 9008КИУ, свідоцтво КІС529903, дата видачі 13.06.2000, шасі: ХТН5311200N139922;

ЗИЛ-ММЗ 4505, рік випуску 1987, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво КІС390601, дата видачі 18.08.1998, шасі: 2640116;

FORD Tranzit D, рік випуску 1991, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво КІС440941, дата видачі 30.12.1999, шасі: WFOAXXGBVAMU73877;

Газ 53, рік випуску 1993, державний номерний знак 2096КИТ, свідоцтво АГА302550, дата видачі 29.11.1997;

Газ 53, рік випуску 1987, державний номерний знак 4473КИП, свідоцтво КІС390602, дата видачі 18.08.1998;

Газ 53Д, рік випуску 1976, державний номерний знак 2096КИТ, свідоцтво КІС333788, дата видачі 29.11.1997;

ЗИЛ 130, рік випуску 1987, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво ВЧ458658, дата видачі 11.03.1994;

Газ 6611, рік випуску 1992, державний номерний знак 9498КИУ, свідоцтво ВЮ453210, дата видачі 11.03.1994;

Газ 6611, рік випуску 1992, державний номерний знак 9498КИУ, свідоцтво КІС333777, дата видачі 28.11.1997;

зобов'язати Святошинський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві скасувати арешт, накладений постановою ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 15.12.2003 № 422/9, постановою ВДВС Ленінградського РУЮ м. Києва від 23.06.2001 № В/15 та винести постанову (постанови) про знаття арешту з майна ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» згідно з ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»;

зобов'язати РСЦ МВС в м. Києві вчинити дії щодо внесення змін у автоматизовані інформаційно-пошукові системи міста Києва стосовно скасування перебування під арештом транспортних засобів:

Газ 5327, рік випуску 1992, державний номерний знак 9008КИУ, свідоцтво КІС333775, дата видачі 28.11.1997, шасі: ХТН5311200Н139912;

Газ 5327, рік випуску 1992, державний номерний знак 9007КИУ, свідоцтво КІС333776, дата видачі 28.11.1997;

Газ 5228, рік випуску 1992, державний номерний знак 9008КИУ, свідоцтво КІС529903, дата видачі 13.06.2000, шасі: ХТН5311200N139922;

ЗИЛ-ММЗ 4505, рік випуску 1987, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво КІС390601, дата видачі 18.08.1998, шасі: 2640116;

FORD Tranzit D, рік випуску 1991, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво КІС440941, дата видачі 30.12.1999, шасі: WFOAXXGBVAMU73877;

Газ 53, рік випуску 1993, державний номерний знак 2096КИТ, свідоцтво АГА302550, дата видачі 29.11.1997;

Газ 53, рік випуску 1987, державний номерний знак 4473КИП, свідоцтво КІС390602, дата видачі 18.08.1998;

Газ 53Д, рік випуску 1976, державний номерний знак 2096КИТ, свідоцтво КІС333788, дата видачі 29.11.1997;

ЗИЛ 130, рік випуску 1987, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво ВЧ458658, дата видачі 11.03.1994;

Газ 6611, рік випуску 1992, державний номерний знак 9498КИУ, свідоцтво ВЮ453210, дата видачі 11.03.1994;

Газ 6611, рік випуску 1992, державний номерний знак 9498КИУ, свідоцтво КІС333777, дата видачі 28.11.1997.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, зазначивши, що позивач є власником транспортних засобів, на які, постановою ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 15.12.2003 № 422/9 та постановою ВДВС Ленінградського РУЮ м. Києва від 23.06.2001 № В/15 накладено арешт.

Разом з тим, представник позивача наголосив, що виконавчі провадження, в межах яких прийнято такі постанови, знищені за закінченням терміну їх зберігання, при цьому, арешт нерухомого майна позивача не припинено.

Представник РСЦ МВС в м. Києві позовні вимоги не визнав, просив закрити провадження у справі, оскільки заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не зважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду заяви відповідачі явку своїх представників у судове засідання 20.12.2017 не забезпечили, разом з тим, позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, з урахуванням чого, суд, на підставі приписів ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), перейшов до її розгляду в подальшому у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як видно з матеріалів справи, зокрема, з облікових карток на транспорті засоби, наданих представником РСЦ МВС в м. Києві, позивач є власником транспортних засобів Газ 5327, рік випуску 1992, державний номерний знак 9008КИУ, свідоцтво КІС333775, дата видачі 28.11.1997, шасі: ХТН5311200Н139912; Газ 5327, рік випуску 1992, державний номерний знак 9007КИУ, свідоцтво КІС333776, дата видачі 28.11.1997; Газ 5228, рік випуску 1992, державний номерний знак 9008КИУ, свідоцтво КІС529903, дата видачі 13.06.2000, шасі: ХТН5311200N139922; ЗИЛ-ММЗ 4505, рік випуску 1987, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво КІС390601, дата видачі 18.08.1998, шасі: 2640116; FORD Tranzit D, рік випуску 1991, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво КІС440941, дата видачі 30.12.1999, шасі: WFOAXXGBVAMU73877; Газ 53, рік випуску 1993, державний номерний знак 2096КИТ, свідоцтво АГА302550, дата видачі 29.11.1997; Газ 53, рік випуску 1987, державний номерний знак 4473КИП, свідоцтво КІС390602, дата видачі 18.08.1998; Газ 53Д, рік випуску 1976, державний номерний знак 2096КИТ, свідоцтво КІС333788, дата видачі 29.11.1997; ЗИЛ 130, рік випуску 1987, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво ВЧ458658, дата видачі 11.03.1994; Газ 6611, рік випуску 1992, державний номерний знак 9498КИУ, свідоцтво ВЮ453210, дата видачі 11.03.1994; Газ 6611, рік випуску 1992, державний номерний знак 9498КИУ, свідоцтво КІС333777, дата видачі 28.11.1997.

На адресу позивача надійшли листи РСЦ МВС в м. Києві від 30.03.2017 № 31/26-108/3 та від 07.04.2016 № 31/26-138ізвх, в яких останній повідомив, що згідно даних автоматизовано-пошукової системи міста Києва станом на 29.03.2016 зазначені транспортні засоби перебувають під арештом на підставі постанови ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 15.12.2003 № 422/9 та на підставі постанови ВДВС Ленінградського РУЮ м. Києва від 23.06.2001 № В/15.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи та не заперечується відповідачами, виконавчі провадження, в межах яких прийнято зазначені постанови знищені у зв'язку з закінченням терміну їх зберігання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, у редакції чинній момент прийняття ВДВС Ленінградського РУЮ м. Києва постанови від 23.06.2001 № В/15 (далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ст. 7 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

При цьому, відповідно до ст. 37 Закону № 606-XIV виконавче провадження підлягає закриттю державним виконавцем у випадках: 1) прийняття судом відмови стягувача від стягнення; 2) затвердження судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закриття виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) недостатності майна юридичної особи - боржника, що ліквідується, для задоволення вимог стягувача; 5) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на основі виконавчого документа; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 7) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Державний виконавець виносить у 3-денний строк з дня, коли йому стали відомі обставини, зазначені в цій статті, вмотивовану постанову про закриття виконавчого провадження, яка затверджується начальником відповідного відділу Державної виконавчої служби. Копія постанови надсилається у 3-денний строк сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), якими видано виконавчий документ.

Разом з тим, у разі закриття виконавчого провадження припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з закриттям виконавчого провадження. Закрите виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. (ст. 38 Закону № 606-XIV).

Згідно з ст. 39 Закону № 606-XIV виконавче провадження закінчується у випадках, зокрема, закриття виконавчого провадження відповідно до статті 37 цього Закону.

В той же час, відповідно до ст. 1 Закону № 606-XIV, у редакції чинній на момент прийняття ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва постанови від 15.12.2003 № 422/9, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Водночас, ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону. 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 50 Закону № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналогічні норми містяться і в Законі України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016, зокрема, в ч. 1 ст. 40 цього Закону.

Разом з тим, наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 затверджено Порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби (далі - Порядок) установлює основні правила роботи з документами в органах державної виконавчої служби, в тому числі порядок загального документування у районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділах державної виконавчої служби, діловодство з виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішень) у всіх органах державної виконавчої служби, оформлення документів, технічного забезпечення їх підготовки, контролю за виконанням документів, а також здійснення діловодних процесів - організації документообігу, формування справ і зберігання документів (далі - діловодство) та поширюється на всю службову документацію.

Водночас, п. 9.4 Порядку передбачено, що зберігання завершених виконавчих проваджень здійснюється у спеціально відведеному для цієї мети приміщенні (робочій кімнаті) органу державної виконавчої служби і покладається на одного з працівників органу державної виконавчої служби, про що керівником цього органу видається відповідний організаційно-розпорядчий документ.

Відповідно до п. 9.9 Порядку строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Згідно з п. 9.10 Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

З системного аналізу викладених норм видно, що знищенню підлягають тільки завершені виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчились.

При цьому, в разі закінчення виконавчого провадження, закон зобов'язує державного виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, та скасувати інші вжиті ним заходи.

Судом встановлено, що позивач звертався до виконавчої служби з заявою про зняття арешту з нерухомого майна позивача, проте у відповідь на вказане звернення останньому направлено Святошинським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві лист від 09.06.2016 № 25548, яким повідомлено, що: «Перевіркою відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та АРМ «Державний виконавець» за параметрами пошуку «Найменування, код ЄДРПОУ боржника» з'ясовано, що на виконанні у відділі перебувало декілька виконавчих документів щодо стягнення з ПАТ «Арофірма Теплиці України».

Крім того, зі змісту вказаного листа видно, що надання інформації та копії процесуальних документів за виконавчими провадженнями, які перебували на виконанні у відділі по 2012 рік включено, не вбачається можливим зважаючи на закінчення терміну їх зберігання, що передбачений п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2275/5 та знищенням останніх.

Разом з тим, Святошинським РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно та рахунки арешту. Також виконавчою службою не надано доказів стягнення з позивача виконавчого збору та відкриття з цього приводу виконавчого провадження, що також обумовлювало би залишення в силі накладеного на його майно та рахунки арешту.

Більш того, листом від 21.10.2016 № 53944 Святошинський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві повідомив суд про те, що надання інформації та копії процесуальних документів за виконавчими провадженнями, не є можливим, з огляду на закінчення терміну їх зберігання.

Аналіз викладених обставин свідчить про те, що виконавчою службою знищені виконавчі провадження, в рамках яких, постановами від 15.12.2003 № 422/9 та від 23.06.2001 № В/15, накладено арешт на майно позивача, у зв'язку з їх закінченням, водночас такі закінчення відбулись без наслідків, передбачених ст. 38 Закону № 606-XIV, у редакції чинній момент на момент закінчення виконавчого провадження № В/15 та ст. 50 Закону № 606-XIV, у редакції чинній на момент закінчення виконавчого провадження № 422/9, зокрема, зняття арешту з майна позивача, що наразі порушує його права, оскільки відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

При цьому, згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Таким чином, підсумовуючи викладене, беручи до уваги відсутність доказів існування виконавчих проваджень, в межах яких прийнято постанови від 15.12.2003 № 422/9 та від 23.06.2001 № В/15, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття арешту з усього майна ПАТ «Агрофірма «Теплиці України», що застосований постановою ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 15.12.2003 № 422/9 та постановою ВДВС Ленінградського РУЮ м. Києва від 23.06.2001 № В/15 про арешт майна боржника, що належить позивачу на праві власності, у тому числі з транспортних засобів:

Газ 5327, рік випуску 1992, державний номерний знак 9008КИУ, свідоцтво КІС333775, дата видачі 28.11.1997, шасі: ХТН5311200Н139912;

Газ 5327, рік випуску 1992, державний номерний знак 9007КИУ, свідоцтво КІС333776, дата видачі 28.11.1997;

Газ 5228, рік випуску 1992, державний номерний знак 9008КИУ, свідоцтво КІС529903, дата видачі 13.06.2000, шасі: ХТН5311200N139922;

ЗИЛ-ММЗ 4505, рік випуску 1987, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво КІС390601, дата видачі 18.08.1998, шасі: 2640116;

FORD Tranzit D, рік випуску 1991, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво КІС440941, дата видачі 30.12.1999, шасі: WFOAXXGBVAMU73877;

Газ 53, рік випуску 1993, державний номерний знак 2096КИТ, свідоцтво АГА302550, дата видачі 29.11.1997;

Газ 53, рік випуску 1987, державний номерний знак 4473КИП, свідоцтво КІС390602, дата видачі 18.08.1998;

Газ 53Д, рік випуску 1976, державний номерний знак 2096КИТ, свідоцтво КІС333788, дата видачі 29.11.1997;

ЗИЛ 130, рік випуску 1987, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво ВЧ458658, дата видачі 11.03.1994;

Газ 6611, рік випуску 1992, державний номерний знак 9498КИУ, свідоцтво ВЮ453210, дата видачі 11.03.1994.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві скасувати арешт, накладений постановою ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 15.12.2003 № 422/9 та постановою ВДВС Ленінградського РУЮ м. Києва від 23.06.2001 № В/15 та винести постанову (постанови) про знаття арешту з майна ПАТ «Агрофірма «Теплиці України» згідно з ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, по-перше, такі виконавчі провадження закінчені та знищені за закінченням терміну зберігання, по-друге, за висновком суду, належним способом захисту порушеного права позивача є: зняття арешту з майна усього майна ПАТ «Агрофірма «Теплиці України», що застосований постановою ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 15.12.2003 № 422/9 та постановою ВДВС Ленінградського РУЮ м. Києва від 23.06.2001 № В/15 про арешт майна боржника, що належить позивачу на праві власності, у тому числі з транспортних засобів.

При цьому, позовна вимога в частині зобов'язання РСЦ МВС в м. Києві вчинити дії щодо внесення змін у автоматизовані інформаційно-пошукові системи міста Києва стосовно скасування перебування під арештом транспортних засобів:

Газ 5327, рік випуску 1992, державний номерний знак 9008КИУ, свідоцтво КІС333775, дата видачі 28.11.1997, шасі: ХТН5311200Н139912;

Газ 5327, рік випуску 1992, державний номерний знак 9007КИУ, свідоцтво КІС333776, дата видачі 28.11.1997;

Газ 5228, рік випуску 1992, державний номерний знак 9008КИУ, свідоцтво КІС529903, дата видачі 13.06.2000, шасі: ХТН5311200N139922;

ЗИЛ-ММЗ 4505, рік випуску 1987, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво КІС390601, дата видачі 18.08.1998, шасі: 2640116;

FORD Tranzit D, рік випуску 1991, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво КІС440941, дата видачі 30.12.1999, шасі: WFOAXXGBVAMU73877;

Газ 53, рік випуску 1993, державний номерний знак 2096КИТ, свідоцтво АГА302550, дата видачі 29.11.1997;

Газ 53, рік випуску 1987, державний номерний знак 4473КИП, свідоцтво КІС390602, дата видачі 18.08.1998;

Газ 53Д, рік випуску 1976, державний номерний знак 2096КИТ, свідоцтво КІС333788, дата видачі 29.11.1997;

ЗИЛ 130, рік випуску 1987, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво ВЧ458658, дата видачі 11.03.1994;

Газ 6611, рік випуску 1992, державний номерний знак 9498КИУ, свідоцтво ВЮ453210, дата видачі 11.03.1994;

Газ 6611, рік випуску 1992, державний номерний знак 9498КИУ, свідоцтво КІС333777, дата видачі 28.11.1997, є такою, що також не підлягає задоволенню, оскільки заявлена позивачем до РСЦ МВС в м. Києві передчасно, з огляду на те, що лише за наслідками зняття судом арешту з вказаних транспортних засобів РСЦ МВС в м. Києві будуть вчинятися дії щодо скасування перебування під арештом таких транспортних засобів у автоматизованій інформаційно-пошуковій системі РСЦ МВС в м. Києві.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Всупереч зазначеним нормам відповідачі як суб'єкти владних повноважень не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності існування арешту усього майна позивача, накладених постановами від 23.06.2001 № В/15 та від 15.12.2003 № 422/9, у тому числі зазначених транспортних засобів.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Позивач про присудження судових витрат на його користь не просив.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Теплиці України» (04128, м. Київ вул. Берковецька, 6, ) задовольнити частково.

2. Зняти арешт з усього майна Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Теплиці України», що застосований постановою Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва від 15.12.2003 № 422/9 та постановою Відділу державної виконавчої служби Ленінградського районного управління юстиції м. Києва від 23.06.2001 № В/15 (правонаступником яких є Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві: 01011, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, ) про арешт майна боржника, що належить Публічному акціонерному товариству «Агрофірма «Теплиці України» на праві власності, у тому числі з транспортних засобів:

Газ 5327, рік випуску 1992, державний номерний знак 9008КИУ, свідоцтво КІС333775, дата видачі 28.11.1997, шасі: ХТН5311200Н139912;

Газ 5327, рік випуску 1992, державний номерний знак 9007КИУ, свідоцтво КІС333776, дата видачі 28.11.1997;

Газ 5228, рік випуску 1992, державний номерний знак 9008КИУ, свідоцтво КІС529903, дата видачі 13.06.2000, шасі: ХТН5311200N139922;

ЗИЛ-ММЗ 4505, рік випуску 1987, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво КІС390601, дата видачі 18.08.1998, шасі: 2640116;

FORD Tranzit D, рік випуску 1991, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво КІС440941, дата видачі 30.12.1999, шасі: WFOAXXGBVAMU73877;

Газ 53, рік випуску 1993, державний номерний знак 2096КИТ, свідоцтво АГА302550, дата видачі 29.11.1997;

Газ 53, рік випуску 1987, державний номерний знак 4473КИП, свідоцтво КІС390602, дата видачі 18.08.1998;

Газ 53Д, рік випуску 1976, державний номерний знак 2096КИТ, свідоцтво КІС333788, дата видачі 29.11.1997;

ЗИЛ 130, рік випуску 1987, державний номерний знак 4474КИП, свідоцтво ВЧ458658, дата видачі 11.03.1994;

Газ 6611, рік випуску 1992, державний номерний знак 9498КИУ, свідоцтво ВЮ453210, дата видачі 11.03.1994.

3. У решті позовних вимог відмовити.

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження

Суддя К.С. Пащенко