Справа № 808/18/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року о 10 год. 20 хв.Справа № 808/18/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі - відповідач, УСЗН Василівської РДА), в якому позивач просив суд:

визнати дії відповідача щодо недоплати позивачу щорічної грошової допомоги до 05 травня 2017 року відповідно до положень статті 13 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» - протиправними;

зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу недоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік в сумі 6084 грн.

Ухвалою суду від 05.01.2018 вищевказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 23.01.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 20.02.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він має статус ветерана війни-інваліда війни ІІІ групи та має право на пільги встановленні чинним законодавством України, зокрема статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», відповідно до якої щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Проте, відповідач у 2017 році неправомірно виплатив йому таку грошову допомогу в меншому розмірі, ніж визначено цим Законом.

Також, позивач вказує на те, що він у грудні 2017 року самостійно звертався до відповідача щодо доплати належної йому грошової допомоги, проте, отримав відмову.

В судове засідання позивач не з'явився, просив розглядати адміністративну справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу без його участі. У письмовому відзиві на позов вказав, що відповідач під час здійснення виплат ОСОБА_1, як ветерану війни - інваліду ІІІ групи, діяв у відповідності вимог чинного законодавства України. Зазначає, що чинним на момент виникнення спірних відносин законодавством було врегульовано, що ветерани війни - інваліди ІІІ групи мають право на отримання до 05 травня грошової допомоги в розмірі 2700 гривень, яка була у повному обсязі нарахована та виплачена позивачу. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_2 від 20.09.2016, учасником бойових дій - посвідчення НОМЕР_3 від 10.06.2015, та має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

19 грудня 2017 року позивач звернувся з заявою до УСЗН Василівської РДА, в якій ОСОБА_1 вказував на те, що йому було виплачено до 05 травня за 2017 рік грошову допомогу в розмірі 2700,00 грн., що є менше ніж встановлено чинним законодавством України, у зв'язку з чим просив здійснити доплату.

Листом від 20.12.2017 №01-09/4505 позивачу було відмовлено у здійсненні доплати, з посиланням на те, що грошова допомога позивачу виплачена у повному обсязі, а саме в розмірі 2700,00 грн.

Не погодившись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них (далі - Закон №3551-XII).

Виплата разової щорічної грошової допомоги урегульована статтею 13 Закону №3551-XII, відповідно до якої щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину п'яту статті 13 Закону №3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 наведені зміни були визнані неконституційними.

Таким чином, починаючи з 22 травня 2008 року, відновлено дію частини п'ятої статті 13 Закону №3551-XII, відповідно до якої розмір грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи мав становити сім мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ (далі Закон №79-VІІІ), яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно із яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Визначаючи питання пріоритетності закону, який необхідно застосовувати до спірних правовідносин, суд виходить із Рішення Конституційного Суду України від 03.10.97 №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України, де зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Закон №79-VІІІ був прийнятий пізніше за Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та не визнавався Конституційним Судом України таким, що не відповідає Конституції України.

Отже, виходячи з наведеного, до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Закону №79-VІІІ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - Постанова №223) передбачено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення).

Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв'язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання) у таких розмірах: інвалідам війни ІII групи 2700 гривень.

Щодо доводів позивача про те, що конституційні права та свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України, суд зазначає наступне.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011 передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Така позиція узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

У рішенні Конституційного суду України від 25 січня 2012 року №3-рп (у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України) вказано, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

З наведеного виходить, що Кабінет Міністрів України наділений правом регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності.

Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно здійснено позивачу нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня у 2017 році в розмірі, визначеному Постановою №223.

За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області (71601, Запорізька область, м. Василівка, бульвар Центральний, 6, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 26.02.2018.

Суддя М.С. Лазаренко