Справа № 804/7876/17
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року Справа № 804/7876/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняБузякова М.Р.
представника позивача представника відповідача Лотоцького О.Б. Горшкової Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аякс" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити дії
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Аякс» з позовом до Державної фіскальної служби України в якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог:
визнати протиправною відмову Державної фіскальної служби України прийняти подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Аякс» для реєстрації податкову накладну №10 від 16.10.2017р., оформлену квитанцією від 15.11.2017 б/н;
зобов'язати Державну фіскальну службу України визнати податкову накладну №10 від 16.10.2017р. прийнятою і зареєстровану Державною фіскальною службою України - 20.11.2017р., такою, що прийнята і зареєстрована - 15.11.2017р. та внести відповідні зміни до Єдиного реєстру податкових накладних.
В обґрунтування позову зазначено, що контролюючий орган дійшов необґрунтованих висновків про відмову у прийнятті податкової накладної №10, яка була виписана 16.10.2017р., за відсутності буд-яких правових підстав встановлених законом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року відкрито провадження у справі.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому було зазначено, що у задоволенні даного позову слід відмовити виходячи з того, що податкова накладна відправлена до відповідача після закінчення операційного дня протягом якого приймаються документи по реєстрації, а саме після 23:00 год., ДФС України не прийнято до реєстрації податкову накладну від 16.10.2017р. №10, про що повідомлено позивача у квитанціях №1 від 15.11.2017
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача позов не визнав, на обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначив, що в разі реєстрації податкової накладної №10 від 15.11.2017р., яка згідно тверджень позивача була складена на одну господарську операцію з накладної №10 від 20.11.2017р., відбудеться задвоєння податкових зобов'язань з ПДВ у позивача та податкового кредиту у контрагента за цією господарською операцією, що суперечить нормам чинного законодавства.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за договором поставки зерна № 171016-01 від 16.10.2017 року, позивач, як постачальник, 16 жовтня 2017 року поставив та передав у власність ТОВ ТД АЯКС (Покупець), зернову продукцію на загальну суму 21774006,60 грн. у тому числі ПДВ - 3629001,10 грн., про що було складено відповідний акт приймання-передачі товару та виписав податкову накладну №10.
15.11.2017 року позивачем було складено в електронній формі, зашифровано та відправлено, з використанням електронної пошти, на адресу ДФС України податкову накладну № 10 виписану 16.10.2017 року.
Як зазначає позивач, пізніше, на його адресу надійшла Квитанція № 1, в якій було зазначено, що документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 15.11.2017 року о 23:03:43 та він не прийнятий відповідно до п. З Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р. №1246.
Як вбачається із змісту Квитанції № 1, отриманої позивачем від ДФС України 15.11.2017 р. о 23:03:43, яка, у відповідності до п. 13 Порядку N 1246 та п.11 Розділу II Порядку № 557, формується за результатами перевірок, визначених пунктом 12 та пункту 10 зазначених Порядків, - у прийняті податкової накладної № 10 від 16.10.2017 р. відмовлено відповідно до п. 3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету В Міністрів України від 29.12.2010 р. N 1246.
Крім того, виходячи зі змісту уточненого позову, судом встановлено, що 20.11.2017 року, податкова накладна №10 від 16.10.2017 року була повторно відправлена з використанням електронної пошти на адресу відповідача.
20.11.2017 року податкова накладна №10 від 16.10.2017 року була прийнята та зареєстрована ДФС України у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується матеріалами справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Вимоги до оформлення податкових накладних, їх видачі та внесення до Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) встановлені ст. 201 Податкового кодексу України.
Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Суд зазначає, що механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних визначено у Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок №1246).
Пунктами 2 та 3 Порядку №1246 передбачено, що внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру.
Операційний день триває з 0 до 23-ї години.
Основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб'єктами електронного документообігу визначені у відповідності до Наказу від 06.06.2017 № 557 «Про затвердження Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами».
Згідно до п. 8 Розділу ІІ Порядку №557 визначено, що у разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка.
Пункутом 9 Розділу ІІ Порядку №557 встановлено, що автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня або за 1 годину до його закінчення.
Згідно з пунктом 7 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.
Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Як було встановлено судом, податкова накладна №10 від 16.10.2017 року відправлена до ДФС України після закінчення операційного дня протягом якого приймаються документи до реєстрації, а саме після 23:00 години, а отже таку податкову накладану не прийнято до реєстрації ДФС України, про що повідомлено позивача у квитанціях №1 від 15.11.2017 року.
Окрім цього, матеріалами справи підтверджується, що 20.11.2017 року податкова накладна №10 від 16.10.2017 року була прийнята та зареєстрована ДФС України у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Враховуючи вищезазначені обставини справи, можна дійти висновку, що в разі реєстрації податкової накладної №10 від 15.11.2017 року, яка була складена на одну господарську операцією з податковою накладною №10 від 20.11.2017 року, відбудеться неправомірне збільшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість у позивача та податкового кредиту у контрагента (ТОВ ТД АЯКС) по даній господарській операції.
Щодо зміни дати прийнятт накладної а сами вваєати податкову накладну, що направлена 20.11.2017 та прийнята у цей день такою, що прийнята 15.11.2017 року, то такий спосіб не передбачений діючим законодавством.
Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи зі змісту позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову в задоволенні адміністративного позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Аякс», суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 244, 246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 лютого 2018 року.

Суддя О.В. Єфанова