Справа № 826/12459/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 лютого 2018 року № 826/12459/17

Окружний адміністративного суду міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані СФ»
до Головного управління ДФС у місті Києві

про визнання протиправним та скасування наказу
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані СФ» (надалі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві (надалі - відповідач), в якому просить суд скасувати наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 21.09.2017 №9552.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що у контролюючого органу не було законних підстав приймати оскаржуваний наказ на проведення перевірки.

Позивач звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача проти позову заперечив, про що подав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи. Вважає наказ законним, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, адже позивачем не було надано документів на письмовий запит контролюючого органу, що і слугувало підставою для прийняття наказу на проведення перевірки.

Відповідно до положень ч.6 ст.128 КАС України (в редакції, чинній на момент вчинення судом процесуальної дії), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника позивача в судове засідання та подання останнім заяви про розгляд справи за його відсутності, справа розглянута в порядку письмового провадження, з урахуванням п.10 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2017 року начальником ГУ ДФС у м. Києві Л.Д. Демченко прийнято оскаржуваний наказ № 9252 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Компані СФ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарський взаємовідносин з ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав» () за квітень, травень 2017, тривалістю 5 робочих днів з 03.10.2017 у приміщенні ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно до оскаржуваного наказу № 9252 від 21.09.2017 року, він прийнятий на підставі пп.78.1.4 Податкового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, передумовою прийняття вказаного спірного акту індивідуальної дії, стали наступні обставини.

Так, контролюючим органом на адресу позивача складено на направлено Лист-запит від 01.08.2017 №23972/10/26-15-14-04-05-14 «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)», в якому зазначено, що ГУ ДФС у м. Києві виявлено факти, які свідчать про недостовірність визначення ТОВ «Компані СФ» податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав» у сумі 358 233 грн., що містяться в податкових деклараціях з ПДВ за період квітень-травень 2017 року.

Як наслідок, позивачу запропоновано протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання даного листа, надати інформацію та її документальне підтвердження щодо правомірності формування вказаної суми податкового кредиту.

Листом без номеру та без дати, який отриманий контролюючим органом 21.08.2017, позивач повідомив відповідача про відмову в наданні витребуваних документів, з огляду на невідповідність листа-запита від 01.08.2017 №23972/10/26-15-14-04-05-14 вимогам п.73.3 Податкового кодексу України.

За таких обставин, не вбачаючи у контролюючого органу наявності законодавчого визначених підстав для прийняття наказу на проведення перевірки, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

По своїй правовій природі оскаржуваний наказ є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке впливає на права, інтереси та обов'язки позивача у справі, а тому позовні вимоги щодо його скасування підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При прийнятті рішення по цій справі суд керується принципами адміністративного судочинства, зокрема принципом офіційного з'ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого суд не обмежується тільки документами та заявами про докази, які внесені сторонами, а також здійснює дослідження обставин у справі за власною ініціативою, у т.ч. з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 21 Податкового кодексу України визначені обов'язки контролюючих органів, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Контролюючі органи та їх посадові особи при прийнятті рішень у тому числі наказів про проведення позапланової перевірки, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податкового кодексу України.

Статтею 78 Податкового кодексу України встановлений порядок проведення документальних позапланових перевірок, відповідно до якого документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (п.78.1.4).

Аналіз зазначених вище норм, дає змогу дійти висновку, що обов'язковою передумовою прийняття контролюючим органом наказу на проведення перевірки на підставі п.78.1.4 ПК України, є послідовність наступних подій: 1) виявлення контролюючим органом недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 2) направлення платнику податків відповідного запиту; 3) не надання платником податків відповіді на такий запит протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Як вже зазначалось, в даному випадку, позивач не погоджується з правомірністю оскаржуваного наказу, з огляду на оформлення контролюючим органом запиту з порушенням вимог п.73.3 ПК України, як наслідок, відсутності у позивача обов'язку надавати відповідь на такий запит, та, як наслідок, відсутності у контролюючого органу, за таких обставин, права на прийняття наказу на проведення перевірки.

Пунктом 73.3 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п'ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Як вбачається зі змісту запиту відповідача на отримання інформації, копія якого наявна в матеріалах справи, підставою для надіслання запиту стало те, що, керівником підприємства-контрагента надано пояснення про непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав» та документального оформлення нереальної господарської операції з ТОВ «Компані СФ».

Також в запиті зазначено, що з аналізу ЄРПН не встановлено реальний рух товару.

Разом з цим, в контексті пп.1 абз.2 п.73.3 Податкового кодексу України в частині обов'язковості зазначення в запиті інформації, яка підтверджує підстави надіслання запиту, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає, що запит не містить в собі інформації про те, коли, ким, у кого конкретно та в рамках якої процедури відбирались пояснення щодо непричетності керівника ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав» до господарської діяльності даного підприємства.

З інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, директором ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав» з 21.09.2016 є ОСОБА_1. Оскільки запит про надання інформації охоплює період квітень-травень 2017, отже на час господарських взаємовідносин позивача з даним контрагентом, ОСОБА_1 була керівником ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав».

Позивачем надано до матеріалів справи копію нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_1, зміст якої спростовує доводи контролюючого органу щодо непричетності вказаної особи до господарської діяльності ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав».

В порушення ч.2 ст.77 КАС України, контролюючим органом до матеріалів справи не надано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в запиті щодо непричетності ОСОБА_1 до господарської діяльності очолюваного нею товариства та не надано доказів/пояснень, в чому саме полягає недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях позивача.

Більш того, а ні в письмових запереченнях, а ні під час розгляду справи, представник відповідача не зміг пояснити суду, яким чином без проведення документальної перевірки на стадії направлення інформаційного запиту, з використанням лише ЄРПН, контролюючим органом не було виявлено реальності руху товару.

За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача про те, що інформаційний запит не містить в собі інформації, яка підтверджує підстави надіслання такого запиту, внаслідок чого, на переконання суду, позивач цілком правомірно та обґрунтовано не надав контролюючому органу витребуваних документів, як то передбачено п.73.3 ПК України.

Враховуючи зазначене, внаслідок не дотримання відповідачем вимог п.73.3 ПК України під час складення інформаційного запиту, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов переконання про відсутність у ГУ ДФС у м. Києві правових підстав для винесення наказу на проведення перевірки.

В той же час, Окружний адміністративний суд міста Києва позбавлений можливості скасувати наказ від 21.09.2017 №9252, адже даний акт індивідуальної дії є реалізованим, тобто вичерпав свою дію за наслідком складання контролюючим органом акту перевірки від 17.10.2017 №728/26-15-14-04-05/40401782.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп в справі №3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 № 9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що в даному випадку в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович