Справа № 825/2076/17
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року Чернігів Справа № 825/2076/17

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

за участі секретаря - Андрушко І.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними, скасування вимоги та рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області і просить визнати протиправною та скасувати винесену ГУ ДФС у Чернігівській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 05.12.2017 року на суму 24478,31 грн.; визнати протиправним та скасувати винесене ГУ ДФС у Чернігівській області рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.12.2017 року на суму 4193,27 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що винесені вимога та рішення в частині сум 24478,31 грн. та 4193,27 грн. є протиправними та підлягають скасуванню, через те, що Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», зокрема стаття 2, встановлює виключність регулювання саме цим Законом бази нарахування єдиного внеску, але він не містить норм, які б визначали базу нарахування єдиного внеску як результат арифметичної операції ділення суми доходу, отриманого платником єдиного внеску за рік, на кількість календарних місяців. Позивач вважає, що ГУ ДФС в Чернігівській області невірно тлумачить ст. 7 цього Закону, а саме база нарахування єдиного внеску визначена відповідачем на рівні середньомісячного доходу, що не відповідає вказаним вище вимогам законодавства. Внаслідок цього, відповідачем на власний розсуд застосована максимальна база нарахування єдиного внеску з кожний місць звітного року - здійснено обрахунок добутку сімнадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за 2015 рік та двадцяти пяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб за 2016 рік, встановленого законом на відповідний місяць, та ставки єдиного внеску. Позивач вважає, що сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на загальній системі оподаткування, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Позивач наполягає на тому, що відповідачем не враховано положень п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України та прийнято рішення не на користь позивача за умови, що норма чинного законодавства, яка регулює відповідні відносини (ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»), дозволяє трактувати її на користь позивача на відміну від положень Наказу Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 «Про затвердження Порядку формування та подання формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Між тим, позивач погоджується з виявленими в акті перевірки порушеннями позивачем приписів ст. 44, п. 138.1 ст. 138, ст. 177 ПК України, внаслідок чого позивачем було занижено чистий оподатковуваний дохід за 2014 рік на суму 20000,00 грн. З врахуванням наведеного, позивач визнає вимогу про сплату недоїмки на суму 6940,00 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій на суму 1041,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, пояснив, що відповідно до п.п.2 п.5 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом МФУ від 20.04.2015 №449, платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу II цієї Інструкції, здійснюють розрахунок єдиного внеску за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При визначенні доходу (прибутку), з якого сплачується єдиний внесок, враховується кількість календарних місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується відповідна ставка, зазначена в пункті 3 розділу III цієї Інструкції.

Перевіркою було встановлено, що чистий дохід, отриманий ФОП ОСОБА_4 протягом 2015 року, складає 141440,97 грн. Платником в поданому до Чернігівської ОДПІ звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік (від 09.02.2016р., вх.№) визначено 6 місяців, протягом яких було отримано дохід, а саме: січень, березень, травень, жовтень, листопад, грудень. Також перевіркою встановлено, що чистий дохід, отриманий ФОП ОСОБА_4 протягом 2016 року складає 278540,72 грн. Платником в поданому до Чернігівської ОДПІ звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік (від 08.02.2017р., вх.№) визначено 12 місяців, протягом яких було отримано дохід, а саме: січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень. За результатами перевірки було підтверджено кількість місяців, протягом яких платником було отримано дохід та перераховано базу нарахування єдиного внеску у звязку з вимогами п.п.2 п.5 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом МФУ від 20.04.2015 року №449. Враховуючи наведене, ГУ ДФС в Чернігівській області встановлено, що ФОП ОСОБА_4 внаслідок порушення підпункту 2 пункта 1 статті Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та п.п.2 п.5 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом МФУ від 20.04.2015 року №449 було занижено суму нарахованого єдиного соціального внеску за 2014 рік на 6940,00 грн. за 2015 рік на 17454,42 грн. 2016 рік на 7023,89 грн. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що ним правомірно донараховано суму єдиного соціального внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік у розмірі 34,7% 6940.00 грн. за 2015 рік у розмірі 34,7% 17454,42 грн. 2016 рік у розмірі 22,0 % 7023.89 грн. За наведених обставин, ГУ ДФС у чернігівській області вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що ГУ ДФС у Чернігівській області було проведено планову документальну виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2016 року. За результатами перевірки складено акт від 17.11.2017р. №647/13/НОМЕР_2.

В акті перевірки встановлені порушення:

ст.44, п.138.1 ст.138, ст. 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого платником було занижено суму податку на доходи фізичних осіб всього на суму 3000,00 грн., в т.ч. за 2014 рік на 3000,00 грн.;

п.п. 2 п. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, п.п.2 п.5 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом МФУ від 20.04.2015 року №449, в результаті чого було занижено суму єдиного соціального внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 31418,31 грн., в т.ч. за 2014 рік у розмірі 34,7% 6940,00 грн. за 2015 рік у розмірі 34,7%.17454,42 грн, 2016 рік у розмірі 22,0 % 7023,89 грн.;

п.2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року N 637 (із змінами і доповненнями) а саме: не своєчасне оприбуткування готівки в книзі обліку розрахункових операцій на підставі даних розділу 2 книг обліку розрахункових операцій №р/7 від 10.08.2016р. на суму 1867,71 грн.

На підставі акту перевірки ФОП ОСОБА_4 було направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 05.12.2017, відповідно до якої ГУ ДФСМ в Чернігівській області вимагає сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на загальну суму 31418,31 грн.

Також ГУ ДФС в Чернігівській області винесено рішення № НОМЕР_1 від 05.12.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від на суму 5234,27 грн.

Під час проведеної перевірки встановлено заниження ФОП ОСОБА_4 оподатковуваного доходу за 2014 рік на 20000,00 грн. внаслідок встановлених порушень, викладених в пункті 2.2.2 акту перевірки. Перевіркою встановлено, що чистий дохід, отриманий платником протягом 2014 року складає 30412.35 грн.

Позивачем в порушення підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, в звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік занижено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок на 20000 грн.

Перевіркою також встановлено, що чистий дохід, отриманий ФОП ОСОБА_4 протягом 2015 року, складає 141440,97 грн., протягом 2016 року складає 278541,22 грн.

ФОП ОСОБА_4 на порушення п.п.2 п.5 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом МФУ від 20.04.2015 року №449, була занижена база нарахування єдиного внеску, а саме за 2015 рік на 50300.96 грн. та за 2016 рік на 31926.75 грн.

Перевіркою було встановлено, що чистий дохід, отриманий ФОП ОСОБА_4 протягом 2015 року, складає 141440,97 грн. Платником в поданому до Чернігівської ОДПІ звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік (від 09.02.2016р., вх.№) визначено 6 місяців, протягом яких було отримано дохід, а саме: січень, березень, травень, жовтень, листопад, грудень. За результатами перевірки було підтверджено кількість місяців, протягом яких платником було отримано дохід та перераховано базу нарахування єдиного внеску у звязку з вимогами п.п.2 п.5 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом МФУ від 20.04.2015 року №449.

Також, перевіркою встановлено, що чистий дохід, отриманий ФОП ОСОБА_4 протягом 2016 року складає 278540,72 грн. Платником в поданому до Чернігівської ОДПІ звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік (від 08.02.2017р., вх.№) визначено 12 місяців, протягом яких було отримано дохід, а саме: січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень. За результатами перевірки було підтверджено кількість місяців, протягом яких платником було отримано дохід та перераховано базу нарахування єдиного внеску у звязку з вимогами п.п.2 п.5 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом МФУ від 20.04.2015 року №449.

Внаслідок цих порушень ФОП ОСОБА_4 було занижено суму нарахованого єдиного соціального внеску за 2014 рік на 6940,00 грн. за 2015 рік на 17454,42 грн. 2016 рік на 7023,89 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно частини 2 статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 3 ст 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Перевіркою не встановлено заниження ФОП ОСОБА_4 чистого доходу за період 2015 та 2016 роки. Протягом перевіряємого періоду позивач здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування та був платником таких видів податків і зборів: податку на доходи фізичних осіб; податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати найманих працівників; податку на додану вартість; військового збору; акцизний податок; єдиного соціального внеску.

ФОП ОСОБА_4 є платником єдиного внеску згідно п. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» як фізична особа - підприємець.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Тобто, база оподаткування, як складова частина порядку нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, регламентується виключно Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в редакції, що діяла в 2015-2016 роках, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Стаття 7 цього Закону регулює питання саме визнання бази нарахування єдиного соціального внеску

Згідно пп. 1 п. 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015, «Обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції»: обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Із зазначеного випливає, що база нарахування єдиного внеску, якою є дохід (прибуток), отриманий від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, визначається на підставі даних річних податкових декларацій.

Відповідно до пункту 11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції станом на 2015 рік), єдиний внесок для позивача було встановлено у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до пункту 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції станом на 2016 рік), єдиний внесок для позивача було встановлено у розмірі 22 відсотка до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. (абз. 3, 5 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Таким чином, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою- підприємцем, яка перебуває на загальній системі оподаткування, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою підприємцем, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, позивач визначив базу нарахування єдиного внеску на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік у розмірі 141440,97 грн., що є чистим доходом ФОП ОСОБА_4 та сума якого підтверджена в акті перевірки. Відповідно до положень наведених вище норм позивач нарахував єдиний соціальний внесок за ставкою 34,7% від цієї суми чистого доходу. Так само, позивач визначив базу нарахування єдиного внеску на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік у розмірі 278541,22 грн. (сума підтверджена в акті перевірки), та відповідно нарахував єдиний соціальний внесок за ставкою 22 % від суми річного чистого оподатковуваного доходу.

Враховуючи аналіз Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», суд звертає увагу на те, що виключно цим Законом регулюється розмір та порядок сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, і він не містить норм, які б визначали базу нарахування єдиного внеску як результат арифметичної операції ділення суми доходу, отриманого платником єдиного внеску за рік, на кількість календарних місяців. Закон не визначає, що базою нарахування єдиного внеску є середньомісячний доход субєкта господарювання фізичної особи, а чітко встановлює, що базою є сума доходу (прибутку), отриманого від діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб за відповідний період. Статтею 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що для позивача таким періодом є календарний рік.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не вимагає фізичної особи-підприємця, який перебуває на загальній системі оподаткування проводити обчислення суми єдиного внеску з середньомісячного чистого доходу, вирахуваного шляхом ділення річного чистого доходу на 12 місяців. Єдиною вимогою виступає відповідність даним річної податкової декларації.

Наведена позиція висловлена Вищим адміністративним судом України від 23.02.2016 у справі № К/800/46841/15.

І зазначеного слідує, що положення Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015, які визначають, що платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий (п.п.2 п.5 розділу 4 Інструкції) суперечать нормам Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які не передбачають ділення чистого оподатковуваного доходу на кількість місяців, в яких такий дохід отримано. Отже, положення Закону та Інструкції містяться неоднозначне правове регулювання порядку сплати єдиного внеску.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, Головне управління ДФС в Чернігівській області прийняло рішення не на користь позивача за умови, що норма чинного законодавства, яка регулює відповідні відносини (ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»), дозволяє трактувати її на користь позивача на відміну від положень Наказу Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 „Про затвердження Порядку формування та подання формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про протиправність та необхідність скасування вимоги ГУ ДФС у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 05.12.2017 року на суму 24478,31 грн. та рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.12.2017 року на суму 4193,27 грн.

Суд враховує те, що позивач погоджується з тим, що ним порушено приписи ст. 44, п. 138.1 ст. 138, ст. 177 ПК України, внаслідок чого позивачем було занижено чистий оподатковуваний дохід за 2014 рік на суму 20000,00 грн. та погоджується із визначеною сумою заборгованості по єдиному внеску в розмірі 6940,00 грн. та сумою, нарахованих штрафних санкцій в розмірі 1041,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, а відповідачем не доказана правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування в частині вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 05.12.2017 та рішення ''Про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску'' від 05.12.2017 № НОМЕР_1 - підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 11 ) про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 05.12.2017 в частині суми 24478,31 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 11 ) ''Про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску'' від 05.12.2017 № НОМЕР_1 в частині суми 4193,27 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 11 ) 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судових витрат на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (14000, м. Чернігів, вул. П'ятницька, 74/1, код НОМЕР_2) .

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19 лютого 2018 року.

Суддя О.В. Кашпур