Справа № 821/2083/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/2083/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, третя особа - Громадська організація "Миколаївська обласна організація Всеукраїнського товариства політичних в'язнів і репресованих" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства соціальної політики України (далі по тексту - відповідач або Мінагрополітики), третя особа - Громадська організація "Миколаївська обласна організація Всеукраїнського товариства політичних в'язнів і репресованих" (далі по тексту - третя особа) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Указом Президента України від 26.11.2001 р. № 1147 "Про довічні державні іменні стипендії громадянам України, які зазнали переслідувань за правозахисну діяльність" та "Положення про довічні стипендії", затвердженого тим же Указом встановлено 200 іменних стипендій. Відповідно до квоти Херсонська область для реабілітованих жертв політичних репресій мала 4 стипендії. Замість померлої у 2012 р. утримувачки стипендії Херсонська обласна державна адміністрація зробила у 2016 р. подання на призначення стипендії позивачу, але Міністерство соціальної політики листом від 07.07.2017 на думку позивача, необґрунтовано відмовило ОСОБА_1 у подальшій реалізації подання.

Вказану відмову вважає неправомірною, оскільки у відповіді зазначають, що репресії, яку ОСОБА_1 зазнав у віці 6 років та звільнений з 14 років, не пов'язані із правозахисною діяльністю. При цьому позивач зазначив, що його переслідували за правозахисну діяльність після відбування покарання.

Ухвалою суду від 12 січня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання.

16 січня 2018 року третьою особою надано до суду пояснення, відповідно до яких вказав, що, на її думку, відповідачем цитується п. 2 Положення про стипендії у фальсифікованому вигляді, оскільки в Положенні йде мова про переслідування громадян за правозахисну діяльність, а не про засуджених за правозахисну діяльність.

01 лютого 2018 року позивачем подано відповідь на відзив позивача в якому ОСОБА_1 вказав що на його думку, Міністерство соціальної політики на свій розсуд трактує Положення про довічні державні іменні стипендії громадянам України, які зазнали переслідувань за правозахисну діяльність.

02 лютого 2018 року від третьої особи надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає неправомірною оскаржувану відмову Мінсоцполітики.

Крім того, 02 лютого 2018 року від позивача надійшли пояснення щодо етапів послідовності дій стосовно призначення стипендії позивачу, відповідно до яких вказав в хронологічному порядку звернення щодо призначення йому стипендії та стверджує, що репресії були у малолітньому віці з політичних причин, а у дорослому віці ОСОБА_1 переслідувався за правозахисну діяльність та як член ОУН.

05 лютого 2017 року від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, який обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 був репресований у шестирічному віці як член сім'ї бандпособника та реабілітований відповідно до статті 1 Закону як особа, яку з політичних мотивів було необґрунтовано засуджено за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25.12.1958.

Відповідач вказав, що правозахисна діяльність позивача набула суспільного значення починаючи з 2004 року. За вагомий особистий внесок у вшанування пам'яті жертв геноциду Українського народу відповідно до Указу Президента України від 30.11.2009 № 984 ОСОБА_1 нагороджений орденом "За заслуги" III ступеня.

На підставі вказаного вважає, що не може зробити висновок, що ОСОБА_1 зазнав переслідувань за правозахисну діяльність у колишньому СРСР і був ув'язнений, засланий, висланий, виключений з творчих спілок, навчальних закладів, у зв'язку з чим не здобув відповідної освіти, не мав можливості продовжувати наукову або іншу творчу діяльність, брати участь у громадській роботі.

Ухвалою суду від 06 лютого 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивач просив адміністративний позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов просив справу розглядати без його участі.

Представник третьою особи просив адміністративний позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: висновок оперуповноваженого УМДБ по Дрогобицькій області від 07.09.1950 містить відомості щодо направлення на розгляд ОСОБА_3 при МДБ СРСР облікової справи на сім'ю бандпособника ОУН ОСОБА_4 разом із сім'єю (у т.ч. ОСОБА_1, 1945 р.н.) (а.с.28-30).

Відповідно до довідки Прокуратури Херсонської області від 12.09.2016 р. № 05-2560-16, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 за рішенням особливої наради при КДБ СРСР від 17.03.1951 р. разом із родиною був виселений з місця проживання на спеціальне поселення в Іркутську область, звідки був звільнений 05.02.1958 р. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 10.02.2014 р. у справі № 2о/668/1206/14-ц встановлено факт, який має юридичне значення, що ОСОБА_1 репресований за рішенням особливої наради при КДБ СРСР від 17.03.1951, є особою, що реабілітована на підставі ст. 1 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій" (а.с. 27).

20 вересня 2016 року Херсонська обласна державна адміністрація звернулась із клопотанням № 3546/0-16/26/322-2 "Про призначення довічної державної стипендії ОСОБА_1Г.", відповідно до якого просила призначити довічну державну стипендію відповідно до Указу Президента України від 26 листопада 2001 року № 1147/2001 "Про довічні держані іменні стипендії громадянам України, які зазнали переслідувань за правозахисну діяльність" (зі змінами) (а.с. 5-6).

Судом встановлено, що листом Міністерства соціальної політики України на листи № 43-01/540 від 20.07.2017 р., № 5 від 07.06.2017 р. Адміністрації Президента України, Херсонській обласній державній адміністрації Всеукраїнського товариства політичних в'язнів і репресованих повідомлено, що з метою прийняття об'єктивного рішення стосовно включення кандидатури ОСОБА_1 до проекту Указу Президента України для призначення довічної державної іменної стипендії для громадян України, які зазнали переслідувань за правозахисну діяльність, Міністерство зверталося до Українського інституту національної пам'яті з проханням висловити позицію цього питання.

Українським інститутом національної пам'яті повідомлено, що будучи шестирічною дитиною, ОСОБА_1 не міг бути засланий за правозахисну діяльність у колишньому СРСР (а.с. 66).

Листом № 6 від 09.06.2017 р. Херсонська обласна організація Всеукраїнського товариства політичних в'язнів і репресованих про призначення ОСОБА_1 державної іменної стипендії для громадян України, які зазнали переслідувань за правозахисну діяльність.

Міністерство соціальної політики України від 07.07.2017 р. № 399/0/166-17/401 повідомлено третій особі, що відповідно до Указу Президента України від 26.11.2001 р. № 1147 "Про державні іменні стипендії громадянам України, які зазнали переслідувань за правозахисну діяльність" щодо осіб, яким призначаються вказані стипендії та повідомлено, що з урахуванням викладеного та поданих копій документів, правові підстави для призначення ОСОБА_1 довічної державної іменної стипендії відсутні, оскільки його було репресовано з мотивів, що не пов'язані із правозахисною діяльністю (а.с. 14).

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 Указу Президента від 8 червня 2001 року N 411 "Про заходи щодо посилення соціального захисту громадян України, які зазнали переслідувань за правозахисну діяльність" постановлено заснувати з 1 січня 2005 року 200 довічних державних іменних стипендій для громадян України, які зазнали переслідувань за правозахисну діяльність (далі - довічні державні іменні стипендії).

Довічні державні іменні стипендії виплачуються щомісячно в розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, незалежно від одержуваної заробітної плати, пенсії або грошового утримання.

Положенням про довічні державні іменні стипендії громадянам України, які зазнали переслідувань за правозахисну діяльність, затвердженого Указом Президента від 8 червня 2001 року N 411 (далі по тексту - Положення) встановлює порядок призначення та виплати довічних державних іменних стипендій для громадян України, які зазнали переслідувань за правозахисну діяльність у колишньому СРСР.

Відповідно до п. 2, 3 Положення, довічні державні іменні стипендії призначаються громадянам України, які зазнали переслідувань за правозахисну діяльність у колишньому СРСР та яких було ув'язнено, заслано, вислано, виключено з творчих спілок, навчальних закладів, у зв'язку з чим вони не здобули відповідної освіти, не мали можливості продовжувати наукову або іншу творчу діяльність, брати участь у громадській роботі.

Довічні державні іменні стипендії не призначаються громадянам, правозахисна діяльність яких не набула суспільного значення і не виходила за межі особистих інтересів, захисту власних прав, прав своєї сім'ї або родичів.

Довічні державні іменні стипендії призначає Президент України за поданням Кабінету Міністрів України.

Пропозиції щодо призначення довічних державних іменних стипендій подаються до Кабінету Міністрів України Міністерством соціальної політики України на підставі клопотань центральних органів виконавчої влади, ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій з урахуванням пропозицій громадських організацій політичних в'язнів і репресованих та матеріального стану кандидатів.

До клопотання про призначення довічних державних іменних стипендій додаються: копія паспорта кандидата; копія довідки про реабілітацію (п.4, 5 Положення).

Таким чином, для призначення довічної державної іменної стипендії обов'язковою умовою є переслідування за правозахисну діяльність, яка набула суспільного значення, у колишньому СРСР осіб, яких було ув'язнено, заслано, вислано, виключено з творчих спілок, навчальних закладів, у зв'язку з чим вони не здобули відповідної освіти, не мали можливості продовжувати наукову або іншу творчу діяльність, брати участь у громадській роботі.

Дослідивши подані документи до Міністерства соціальної політики України та додані документи до матеріалів справи, суд не вбачає, що позивачем надано докази, що його правозахисна діяльність набула суспільного значення і виходила за межі особистих інтересів, захисту власних прав, прав своєї сім'ї або родичів у колишньому СРСР як особи, яку було ув'язнено, заслано, вислано, виключено з творчих спілок, навчальних закладів, у зв'язку з чим вони не здобули відповідної освіти, не мали можливості продовжувати наукову або іншу творчу діяльність, брати участь у громадській роботі.

З огляду на таке, суд приходить до висновку про правомірність відмови Міністерства соціальної політики України у оформленні пропозиції до Кабінету Міністрів України щодо призначення ОСОБА_1 довічної державної іменної стипендії.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 241-246, 255 КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22 лютого 2018 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 10.3