Справа № 817/613/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 лютого 2018 р. Рівне №817/613/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. розглянувши клопотання про вжиття заходів забезпечення позову в справі за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області ;
про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу від 14.04.2017 № Ф-1156-17У про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на обов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 11627,42 грн.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги від 14.04.2017 № Ф-1156-17У, в межах виконавчого провадження № 55564655.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, позивач посилається на те, що державним виконавцем здійснюється виконавче провадження з примусового стягнення з позивача боргу у розмірі 11627,42 грн. за вимогою від 14.04.2017 № Ф-1156-17У, яка є предметом розгляду в межах адміністративної справи № 817/613/18. Вважає спірну вимогу такою, що має очевидні ознаки протиправності, оскільки позивач має статус людини з інвалідністю, та має другу групу інвалідності, отримує державну соціальну допомогу, а відтак є звільненим від сплати єдиного внеску.

Таким чином, подальше здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні може істотно ускладнити ефективний захист його прав, адже державним виконавцем в рамках виконавчого провадження може бути здійснено опис і реалізацію майна належного позивачу на праві власності.

Вирішуючи по суті заявлене позивачем клопотання, проаналізувавши наведені останнім обставини та наявні у матеріалах позовної заяви докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; 2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень; 4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у звязку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши зазначені норми, в контексті викладених обставин, уважно вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання, з огляду на те, що на підтвердження своїх доводів, позивачем не надано достатніх доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що згідно з п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення субєкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обовязку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Таким чином, з огляду на те, що зупинення стягнення, яке здійснюється Рівненським МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області на підставі вимоги ГУ ДФС у Рівненській області від 14.04.2017 № Ф-1156-17У про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на обов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 11627,42 грн. до моменту вирішення адміністративної справи № 817/613/18 є фактично зупиненням дії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 55564655, суд приходить до висновку, що позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення субєкта владних повноважень старшого державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області, яке не є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Махаринець Д.Є.