Справа № 820/125/18
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 р. № 820/125/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ломаги А.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Вартанян Н.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкової вимоги та податкової застави,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправною, незаконною та скасувати повністю податкову вимогу № 72269-17 від 30.11.2017 року на загальну суму 17534,76 грн. та скасувати податкову заставу майна позивача зареєстровану Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області у Державному реєстру обтяжень рухомого майна за №16637761 від 21.12.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не мав правових підстав для прийняття податкової вимоги та накладення податкової застави на майно ОСОБА_3.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що податковий борг у позивача виник внаслідок винесення контролюючим органом податкових повідомлень - рішень, вказані податкові повідомлення - рішення позивачем у судовому порядку оскаржені не були, а отже вони вважаються узгодженими. Враховуючи те, що у платника наявний податковий борг у загальному розмірі 17534,76 грн., йому була направлена податкова вимога.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 отримав податкову вимогу від 30.11.2017 №72269-17, згідно якої повідомлено позивача про те, що станом на 29.11.2017 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 175534,76 грн., з них штрафні (фінансові) санкції - 2881,46 грн., пеня - 3807,50 грн., основний платіж -10845,80 грн.

Наголошуючи на відсутності узгоджених податкових зобов'язань та не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Під грошовим зобов'язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За змістом пп. 2.1., 2.2, 2.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 № 576 (в редакції, чинній на час прийняття спірних рішень), податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків. Податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки. Протягом строків оскарження суми грошових зобов'язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

У взаємозв'язку з наведеним, пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем прийнято та надіслано позивачу податкові повідомлення-рішення від 07.11.2017 року №, яким було донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами у розмірі 12558,29 грн., від 07.11.2017 року №, яким було донараховано військовий збір у розмірі 998,97 грн., від 07.11.2017 року №, яким було донараховано штрафні санкції у розмірі 170 грн.

Позивачем оскаржено податкове повідомлення-рішення від 07.11.2017 року № в адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України від 06.12.2017 року № 16249/Х/99-99-11-02-01-14 продовжено строк розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 07.11.2017 року №.

Станом на час розгляду даної справи рішення за скаргою ОСОБА_3 на податкове повідомлення-рішення від 07.11.2017 року № не прийнято.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.15 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

У зв'язку з наведеним та відповідно до положень пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України грошові зобов'язання, визначене у податковому повідомленні - рішенні від 07.11.2017 року № в силу закону вважається неузгодженими та, відповідно, не набуло статусу податкового боргу.

Зі змісту оскаржуваної податкової вимоги вбачається, що сума податкового боргу включає узгоджені грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) у розмірі 16255,24 грн.

Провівши системний аналіз вищезазначених норм Податкового кодексу України, суд зазначає, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання, а податкова вимога може бути надіслана платнику податку тільки у разі наявності у нього податкового боргу.

Водночас, беручи до уваги той факт, що позивачем здійснюється процедура адміністративного оскарження по податковому повідомленню - рішенню від 07.11.2017 року №, суд приходить до висновку, що податкові зобов'язання визначені відповідачем у податковій вимоги №72269/17 від 30.11.2017 року не набрали статусу податкового боргу, а отже надіслання позивачу податкової вимоги є передчасним.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача про визнання протиправною та скасування податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №72269-17, від 30.11.2017 року.

Щодо позовної вимоги про скасування податкової застави майна позивача зареєстровану Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області у Державному реєстру обтяжень рухомого майна за №16637761 від 21.12.2017 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до висновків Вищого адміністративного суду України, викладених у постанові від 27.01.2014 року по справі №К/9991/66881/12, п. 93.2. ст. 93 Податкового кодексу України визначено, що підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті. Судами не враховано, що в чинному законодавстві відсутні підстави для скасування податкової застави.

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про скасування податкової застави майна позивача зареєстровану Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області у Державному реєстру обтяжень рухомого майна за №16637761 від 21.12.2017 року не підлягають задоволенню.

За приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, перевіряючи правомірність такого рішення, суд відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України повинен перевірити, чи прийняте воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкової вимоги та податкової застави підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкової вимоги та податкової застави - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №72269-17, від 30.11.2017 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (61123, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) судові витрати в загальному розмірі 704,80 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46 , ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21.02.2018 року.

Суддя О.М. Тітов