Справа № 127/26965/17
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 лютого 2018 р. Справа № 127/26965/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці

про: визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного з Вінницького міського суду Вінницької області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, в якому позивач просить суд: визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо відмови у зарахуванні стажу роботи в повному обсязі за період з січня 2016 року по серпень 2016 року, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці зарахувати з часу призначення пенсії позивачу період роботи з січня 2016 року по серпень 2016 року в повному обсязі кожний відпрацьований місяць відповідно до ст. 1, 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці не зараховано до його страхового стажу повні робочі місяці за періоди роботи у Вінницькому національному технічному університеті з січня 2016 року по серпень 2016 року. З таким зарахуванням стажу позивач не погоджується та зазначає, що Вінницький національний технічний університет переказував єдиний соціальний внесок відповідно до вимог чинного законодавства, а тому вказаний період роботи повинен бути зарахований до його страхового стажу в повному обсязі відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, згідно якого він заперечує проти задоволення позову. Окремо зазначає про те, що для зарахування повного страхового місяця заробіток має становити не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законодавством на дату нарахування відповідного доходу, на який нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок. У 2016 році розмір мінімальної заробітної плати становив: з 01.01.2016 р. - 1378 грн., з 01.05.2016 р. - 1450 грн. Однак, розмір нарахованого позивачеві доходу становив менше розміру мінімальної заробітної плати, тому страховий стаж було зараховано пропорційно до розміру сплаченого ЄСВ, тобто менше повного місяця. Також зазначає про те, що відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону «Про єдиний соціальний внесок» страхувальником «Вінницьким національним технічним університетом» щомісячно здійснювалось донарахування до розміру мінімальної заробітної плати, яка відображалась у місячній звітності про нарахування ЄСВ типом нарахування 13 - сума різниці між розміром мінімальної заробітної плати та фактично нарахованою заробітною платою (доходом) за звітний місяць.

В той же час, відповідно до листів Державної фіскальної служби України від 20.07.2015 р. № 1882/2/99-99-17-03-01-10 та Міністерства фінансів України від 06.08.2015 р. №31-1 1 180-02-2/25413, донарахування до мінімальної заробітної плати не відноситься до заробітної плати (доходу), яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу та відповідно не захищає прав застрахованих осіб (не враховується для розрахунку пенсій та соціальних виплат); донарахування сум ЄСВ до розміру мінімальної заробітної плати (крім лікарняних, відпускних та допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами) фактично не є доходом (винагородою), отримуваним найманою особою за виконання робіт (надання послуг) відповідно Закону України «Про оплату праці», тобто не є базою для утримання ЄСВ з фізичної особи і тому не впливає на суму її пенсійного забезпечення.

Враховуючи вище викладене, представник відповідача вважає, що відповідач діяв правомірно та в межах чинного законодавства.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2017 року відкрито провадження у справі.

Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2017 року адміністративну справу передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.01.2018 року справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено проводити без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із проханням зарахувати в повному обсязі відпрацьовані місяці роботи за 2016 рік.

Листом від 11.05.2017 року 98/С-1 позивача повідомлено про те, що у 2016 році розмір мінімальної заробітної плати становив: з 01.01.2016 р. - 1378 грн., з 01.05.2016 р. - 1450 грн. Однак, розмір нарахованого позивачеві доходу становив менше розміру мінімальної заробітної плати, тому страховий стаж було зараховано пропорційно до розміру сплаченого ЄСВ, тобто менше повного місяця. Також зазначено про те, що відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ, якщо база нарахування ЄСВ не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, установленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума ЄСВ розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, установленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), і ставки ЄСВ. Тобто роботодавець повинен донарахувати ЄСВ на різницю між нарахованою заробітною платою (винагородою) та мінімальною заробітною платою. Страхувальником - Вінницьким національним технічним університетом відповідно до цієї норми законодавства та «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 441 від 11.04.2016 р. щомісячно здійснювалось донарахування до розміру мінімальної заробітної плати, яка відображалась у місячній звітності про нарахування ЄСВ типом нарахування 13 - сума різниці між розміром мінімальної заробітної плати та фактично нарахованою заробітною платою (доходом) за звітний місяць.

Водночас, відповідач зазначає, що відповідно до листів Державної фіскальної служби України від 20.07.2015 р. № 1882/2/99-99-17-03-01-10 та Міністерства фінансів України від 06.08.2015 р. №31-1 1 180-02-2/25413 донарахування до мінімальної заробітної плати не відноситься до заробітної плати (доходу), яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу та відповідно не захищає прав застрахованих осіб (не враховується для розрахунку пенсій та соціальних виплат); донарахування сум ЄСВ до розміру мінімальної заробітної плати (крім лікарняних, відпускних та допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами) фактично не є доходом (винагородою), отримуваним найманою особою за виконання робіт (надання послуг) відповідно Закону України «Про оплату праці», тобто не є базою для утримання ЄСВ з фізичної особи і тому не вплине на суму її пенсійного забезпечення. А тому страховий стаж ОСОБА_1 за 2016 рік розраховано правильно, тобто пропорційно до розміру сплаченого ЄСВ, який нарахований на розмір відповідної заробітної плати (винагороди), яка становила менше встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.6 ст.20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058) страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058).

Згідно ч. 3 ст.24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що до страхового стажу особи, яка підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується повний робочий місяць, якщо сума страхового внеску є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок, та/або якщо страхувальником здійснювалась доплата сум страхових внесків до мінімального страхового внеску у встановленому порядку. При цьому, обов'язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, з метою забезпечення прав працівників на зарахування періодів роботи до страхового стажу та на належне пенсійне забезпечення.

Пенсійний фонд України у своїх листах від 16.03.2017 року N 7918/02-12 та від 17.03.2017 року № 8134/04-11 роз'яснив, що якщо відповідна застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, то неповний місяць роботи зараховується до страхового стажу як повний місяць. Але за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Тобто по особам, яким заробітна плата нарахована в розмірі меншому, ніж мінімальна заробітна плата, з якої сплачено внесок (менший ніж мінімальний страховий внесок), та страхувальником здійснено доплату до мінімального ЄСВ (у звітності відображено з типом нарахувань 13), зазначений період враховується до страхового стажу як повний місяць.

Матеріали справи свідчать та підтверджується поясненнями, зазначеними представником відповідача у відзиві на позовну заяву, що Вінницький національний технічний університет, з яким позивач перебував у трудових відносинах, за період з січня 2016 року по серпень 2016 року щомісячно здійснював донарахування до розміру мінімальної заробітної плати, яка відображалась у місячній звітності про нарахування ЄСВ типом 13 - сума різниці між розміром мінімальної заробітної плати та фактично нарахованою заробітною платою (доходом) за звітний місяць.

Отже, Управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці протиправно не зараховано період роботи позивача з січня по серпень 2016 року до страхового стажу як повні робочі місяці.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на листи Державної фіскальної служби України від 20.07.2015 р. № 1882/2/99-99-17-03-01-10 та Міністерства фінансів України від 06.08.2015 р. №31-1 1 180-02-2/25413, оскільки як вже зазначалось вище обчислення страхового стажу здійснюється лише територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог пенсійного законодавства.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці не доведено правомірності не зарахування повних робочих місяців до страхового стажу позивача за період роботи з січня 2016 року по серпень 2016 року у Вінницькому національному технічному університеті.

Право позивача на зарахування вказаного періоду роботи в повному обсязі до його страхового стажу підтверджено сукупністю належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (21021, АДРЕСА_1) до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (21001, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ) задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, викладену в листі від 11.05.2017 року № 98/С-1 щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з січня по серпень 2016 року в повному обсязі.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з січня по серпень 2016 року з часу призначення пенсії в повному обсязі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Вінницький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Альчук Максим Петрович