Справа № 461/5847/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12369/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Яворського І.О., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова, прийняту о 15 годині 30 хвилин 22 листопада 2017 року у м. Львові суддею Лялюком Є.Д. (час складення повного тексту постанови не вказано), у справі за його позовом до Львівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Євро Фасад» про визнання протиправною та скасування ухвали,

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради (далі - Рада) № 2242 від 29 червня 2017 року «Про надання ТзОВ «Укр Євро Фасад» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1».

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 22 листопада 2017 року у справі № 461/5847/17 у задоволенні позову було відмовлено повністю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив зазначене судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Євро Фасад» (далі - ТОВ «Укр Євро Фасад») не є офіційним орендарем земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), на відміну від ПрАТ «АК «Монтажбудзв'язок», власником та керівником якого він є. Спірна земельна ділянка не має цільового використання для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, про що говориться в оспорюваній ухвалі.

Рада, ОСОБА_4, ОСОБА_5 приховали, що зверталися до Ради щодо оренди землі за адресою: м. Львів, вул. Шафарика, 11, при діючому договорі оренди на дану земельну ділянку Ради з ПрАТ «АК Монтажбудзв'язок».

Винесення оспорюваної ухвали Ради та зміна власника нерухомого майна відбулася в період дії ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова Головатого Р.Я. по справі № 463/47/16-к від 13 січня 2016 року про арешт майна.

Особи, які беруть участь у справі, на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до частини 2 статті 313 КАС України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні прозову, суд першої інстанції виходив із того, що 5 березня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені у відповідності до статті 38 Закону України «Про іпотеку», укладеного між ПП «Агентство земельних відносин» (Продавець) та ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перейшло право власності на нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1.

1 лютого 2017 року зазначене нерухоме майно у зв'язку із необхідністю формування статутного капіталу ТОВ «Укр Євро Фасад», учасниками (засновниками) якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перейшло у власність ТОВ «Укр Євро Фасад».

Земельна ділянка площею 0,1586 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), на якій розміщене наведене нерухоме майно, згідно із договором оренди від 11 липня 2003 року, укладеним між Радою та попереднім землекористувачем ЗАТ Спеціалізоване управління по будівництву ліній електропередачі, засобів та споруд зв'язку «Монтажбудзв'язок», перебувала в оренді ЗАТ Спеціалізоване управління по будівництву ліній електропередачі, засобів та споруд зв'язку «Монтажбудзв'язок».

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

У зв'язку з переходом права власності на нерухоме майно до ТОВ «Укр Євро Фасад» автоматично перейшло право оренди (користування) земельної ділянки, яка раніше перебувала в користуванні ПАТ «АТ «Монтажбудзв'язок» на підставі договору оренди земельної ділянки від 11 липня 2003 року.

Наявність будь-яких спорів щодо нерухомого майна, а також ухвал суду про арешт майна, не є підставами, для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. На момент реєстрації права власності на нерухоме майно будь-яких обтяжень на вказане нерухоме майно у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано не було.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у редакції на час звернення ОСОБА_1 із даним адміністративним позовом, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії.

Право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

ОСОБА_1 оспорив ухвалу Ради № 2242 від 29 червня 2017 року «Про надання ТзОВ «Укр Євро Фасад» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1». Такий правовий акт породжує права й обов'язки тільки того суб'єкта, якому його адресовано.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 мотивував тим, що зазначена ухвала Ради № 2242 від 29 червня 2017 року зачіпає інтереси ПрАТ «АК «Монтажбудзв'язок», власником та керівником якого він є. При цьому апеляційний суд підкреслює, що даний позов було подано не від імені ПрАТ «АК «Монтажбудзв'язок», а від імені ОСОБА_1, як фізичної особи.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, у ОСОБА_1 відсутні у будь-які права чи обов'язки у зв'язку із виданням оскаржуваної ухвали, а отже вона не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про недоцільність аналізу інших доводів апелянта, які висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування постанови суду першої інстанції і задоволення позову ОСОБА_1

Підсумовуючи наведене апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 листопада 2017 року у справі № 461/5847/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді І.О.Яворський

І.М.Обрізко

Постанова у повному обсязі складена 19 лютого 2018 року.