Справа № 826/15583/17
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 лютого 2018 року 08:15 № 826/15583/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доВищого адміністративного суду України
про представники сторін:визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, позивач: не з'явився, відповідача: Демченко В.К.,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Вищого адміністративного суду України (далі - відповідач, ВАСУ), в якому просив:

встановити, що у відповідача відсутні повноваження не надавати відповідь на належним чином оформлений і поданий запит на інформацію, а не надання відповідачем відповіді на запит позивача від 08.11.2017 є протиправною бездіяльністю;

зобов'язати відповідача надати позивачу відповідь на запит на інформацію від 08.11.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент звернення до суду позивачем не отримано відповіді на його запит від 08.11.2017, яка має бути надана протягом 5 робочих днів з дня отримання запиту.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що запит позивача на інформацію від 08.11.2017 є зверненням громадян та, відповідно, посилання позивача на врегулювання спірних правовідносин Законом України «Про доступ до публічної інформації» є необґрунтованим, а такий запит має розглядатися у порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян», оскільки звернення викладено у формі запитань, на які у відповідача не існувало підготовлених заздалегідь відповідей та відповідач змушений був створити відповідну інформацію. При цьому, листом від 15.11.2017 № П-2327/20 відповідач надав позивачу відповідь на його звернення у встановлені Законом України «Про звернення громадян» строки. Також представник відповідача посилається на те, що відправка кореспонденції відповідача здійснюється виключно через відділ відправки та обліку документів (канцелярії) ВАСУ, який безпосередньо передає вихідну кореспонденцію на відправлення на Укрпошту, на підтвердження чого надав відповідний реєстр відправки відповіді на запит позивача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову.

Водночас, позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

Незважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, відповідач не забезпечив явку свого представника у судове засідання.

За таких умов, адміністративна справа, відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як видно з матеріалів справи, 08.11.2017 позивач звернувся до ВАСУ з запитом на інформацію (вх. від 08.11.2017 № П-2327/20), в якому просив відповідача повідомити інформацію про організаційну структуру, функції, повноваження ВАСУ в частині організації забезпечення доступу до інформації, а саме:

чи існує в ВАСУ структурний підрозділ або відповідальні особи з питань запитів на інформацію розпорядника інформації;

яку назву має означений підрозділ, якщо він існує;

які саме посадові особи ВАСУ є відповідальними з питань запитів на інформацію, які (запити) подані відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

За результатами розгляду вказаного запиту, відповідачем складено відповідь від 15.11.2017 № П-2327/20, в якій зазначено, що пунктом 1.5 розділу І Положення про забезпечення доступу до публічної інформації у ВАСУ, затвердженого наказом ВАСУ від 24.10.2017 № 29 (далі - Положення), підрозділом з питань організації доступу до публічної інформації (підрозділ організації доступу) є правове управління апарату суду, завданнями якого є забезпечення опрацювання, систематизації, аналізу та контролю щодо задоволення запитів на інформацію та надання консультацій запитувачам під час оформлення запитів. Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Положення відповідальним за надання відповіді на запит на інформацію є керівник підрозділу організації доступу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 13 названого Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Отже, відповідач, у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», є розпорядником інформації.

Водночас, відповідно до п. 1, абз. 2 п. 3.4 постанови Пленуму ВАСУ від 29.09.2016 № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов'язаний нею володіти (п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Якщо ж запит стосується інформації, яка міститься, зокрема, в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною.

Одержавши запит на інформацію, який подано згідно з Законом України «Про доступ до публічної інформації», проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до Закону України «Про звернення громадян», розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (п. 2 ч. 5 ст. 19, п. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом України «Про звернення громадян». При цьому запитувача повинно бути повідомлено у п'ятиденний строк про те, що його запит на інформацію буде розглядатися як звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Проте, будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач повідомив у п'ятиденний строк позивача про те, що його запит на інформацію буде розглядатися як звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян», відповідачем суду не надано.

Так само, як відповідь на запит позивача не містить посилання на те, що такий запит буде розглядатися як звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян», натомість вказаний запит позивача розглянуто по суті.

Крім того, зі змісту відповіді ВАСУ від 15.11.2017 № П-2327/20 видно, що запитувана позивачем інформація не тільки створена ним та міститься в одному розпорядчому документі - наказі від 24.10.2017 № 29, а й не потребує значних інтелектуальних зусиль для її збирання та надання.

За таких умов, суд вважає необґрунтованими та безпідставними твердження представника відповідача про те, що у відповідача не існувало підготовлених заздалегідь відповідей та відповідач змушений був створити відповідну інформацію, та, відповідно, що на регулювання спірних правовідносин не розповсюджується Закон України «Про доступ до публічної інформації», а такий запит має розглядатися у порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

В той же час, згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

На підтвердження направлення вказаної відповіді від 15.11.2017 № П-2327/20, яка складена в межах встановленого ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону строку, відповідачем надано реєстр вихідних документів, що відправляються простою письмовою кореспонденцією від 15.11.2017, яка не містить відбитку поштового штемпеля (кліше державного знаку маркувальної машини).

При цьому, представник відповідача посилається на те, що відповідно до п. 1.2 договору від 22.08.2017 № 111.11.1.2.-2002, укладеного між ПАТ «Укрпошта» та відповідачем, Укрпошта зобов'язується надавати послуги з приймання до пересилання письмової кореспонденції (простих, рекомендованих та рекомендованих із зворотнім повідомленням листів і бандеролей) з оплатою шляхом нанесення на поштові відправлення відбитку кліше державного знаку маркувальної машини встановленої у відповідача за адресою: вул. Московська, 8, корпус 5, м. Київ та пересилання поштових відправлень (посилок) через ВПЗ Київ-29, за діючими тарифами, у зв'язку з чим, представник відповідача стверджує про те, що таке кліше ставиться саме на відправлення (письмову кореспонденцію), а не на відповідний реєстр.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд критично ставиться до вказаних посилань представника відповідача, оскільки будь-яких інших доказів (відповіді ВПЗ Київ-29 на запит відповідача щодо здійснення направлення такого листа, звіту щодо використання коштів на відправлення кореспонденції, до якого включено кошти на відправку такої кореспонденції, складення якого передбачено розділом 2 Положення про відділ відправки та обліку документів (канцелярію) ВАСУ, затвердженого наказом ВАСУ від 30.05.2016 № 22, копія якого наявна в матеріалах справи, тощо) на підтвердження направлення відповідачем відповіді позивачу від 15.11.2017 № П-2327/20, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, суду не надано.

Враховуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами надання та надіслання відповіді на запит позивача від 08.11.2017, у зв'язку з чим, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненаданні позивачу відповіді на його запит та, відповідно, необхідним зобов'язати відповідача надати відповідь на запит позивача від 08.11.2017.

Стосовно ж позовної вимоги про встановлення, що у відповідача відсутні повноваження не надавати відповідь на належним чином оформлений і поданий запит на інформацію, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, спір щодо реалізації компетенції в сфері управління за суб'єктним складом може бути лише між суб'єктами владних повноважень, як позивачем так і відповідачем, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Водночас, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

З огляду на викладене, а також з метою повного та належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у ненаданні позивачу відповіді на запит на інформацію від 08.11.2017, зобов'язання відповідача надати відповідь на запит на інформацію позивача від 08.11.2017.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності своїх дій.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Вищого адміністративного суду України, що полягає у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на запит на інформацію від 08.11.2017.

3. Зобов'язати Вищий адміністративний суд України надати відповідь на запит на інформацію ОСОБА_1 від 08.11.2017.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.С. Пащенко