Справа № 163/2285/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11779/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 24 жовтня 2017 року, ухвалену головуючим суддею Павлусь О.С. в порядку письмового провадження у м. Любомлі, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил №0973/205010000/17 від 26.04.2017 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 24 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

ОСОБА_1 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції обставини, що мають значення для справи, з'ясовані неповно, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та порушені норми матеріального права. Просить скасувати постанову і прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що він не мав змоги у строк, передбачений ст. 95 МК України вивезти автомобіль з митної території України у зв'язку з тим, що відразу після ввезення автомобіля в Україну сталася його поломка і з 26.12.2016 року автомобіль знаходиться на ремонті на станції технічного обслуговування приватного підприємства «Автокомплекс- Сервіс», що підтверджується відповідною довідкою. Зазначає також, що про цю обставину він 26.12.2016 року повідомив Житомирську митницю, яка у відповіді - листі від 24.01.2017 року зазначила про необхідність вивезення автомобіля за межі митної території України після закінчення ремонту та надання відповідних підтверджуючих документів.

Вказує апелянт, що строк вивезення автомобіля порушений у зв'язку із його несправністю та перебуванням на ремонті, тобто, дана обставина не залежала від його волі, а тому він не винен у вчиненні правопорушення. Крім того, наголошує, що ним вжиті всі заходи стосовно повідомлення митних органів про зазначені обставини.

Волинська митниця ДФС подала відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на те, що ОСОБА_1 на виклик митниці щодо розгляду справи про порушення митних правил 26.04.2017 року не прибув, хоч про такий розгляд повідомлявся митницею. Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 не надавались будь-які письмові пояснення та документи у зв'язку з розглядом справи. Його покликання на це у апеляційній скарзі є недоведеними, доказів отримання митницею документів апелянт не надав. Крім того, Волинська митниця ДФС зазначає, що документи, додані позивачем до позовної заяви, зокрема, довідка ПП «Автокомплекс-Сервіс» №18 від 26.12.2017 року про те, що автомобіль марки «VWSHARAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться на ремонті, рахунок на оплату №11 від 26.12.2016 року, квитанція на оплату робіт від 26.12.2016 року не є доказами того, що вказаний транспортний засіб не вивезений за межі території України в результаті дії обставин непереборної сили чи аварії. Також зазначає, що станом на 26.12.2017 року автомобіль знаходиться на митній території України.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.12.2016 року о 06 год. 57 хв. ОСОБА_1 ввезено на митну територію України у митному режимі «транзит» автомобіль марки «VW SHARAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, для особистого користування та станом на 22.03.2017 року зазначений транспортний засіб з митної території України не вивіз.

Строк вивезення автомобіля, передбачений ст. 95 МК України, закінчився 03.01.2017 року.

22 березня 2017 року головним державним інспектором ВМО №4 митного посту «Ягодин» Волинської митниці ДФС Сидоруком М.А. складений протокол про порушення митних правил №0973/205010000/17, згідно якого ОСОБА_1 порушив ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а саме, перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки транспортного засобу більше, ніж на 10 діб.

За результатами розгляду вказаного протоколу 26 квітня 2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Негрічем Л.М. винесена постанова в справі про порушення митних правил №0973/205010000/17, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 26.12.2016 року подав заяву до Житомирської митниці ДФС про неможливість вивезти автомобіль марки «VW SHARAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, за межі митної території України в установлений строк у зв'язку з поломкою автомобіля, вказав його місцезнаходження та додав документи, зокрема, довідку №18 від 26.12.2016 року, рахунок на оплату, квитанцію про сплату послуг.

Житомирська митниця листом № 157/Л06-70-20 від 24.01.2017 року повідомила ОСОБА_1 про необхідність вивезення за межі митної території України автомобіля після закінчення ремонту та надання при перетині митного кордону України на виїзд документів, що підтверджують дію обставин непереборної сили чи аварії, оскільки відповідно п. 2 ст. 95 МК України до строків транзитних перевезень не включається час дії таких обставин.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач належним чином встановив фактичні обставини, надав вірну правову кваліфікацію діям позивача, стягнення накладено на підставі закону та в межах повноважень відповідача, а наведені позивачем обставини не доведені належними та допустимими доказами, тому оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень є законним і скасованим бути не може.

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.381 Митного кодексу України (далі - МК України) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з частиною2 статті 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 1 статті 192 МК України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, нормами Митного кодексу України чітко визначені умови звільнення особи від відповідальності за порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що має бути підтверджено відповідними документами.

Відповідно до пункту 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 (далі - Порядок №657) обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно з п.3 Розділу 8 Порядку №657 залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п.5 Розділу 8 Порядку №657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначені умови можливості невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Однак, як обґрунтовано і підставно встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 не надав ні відповідачу протягом розгляду справи про порушення ним митних правил , ні суду жодних доказів того, що настали обставини непереборної сили чи аварії, чи мали місце протиправні дії третіх осіб, що спричинили неможливість пересування автомобіля.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що документи, додані позивачем до заяви Житомирській митниці, не дають можливості встановити факт дії саме обставин непереборної сили чи аварії та не можуть бути належними та допустимими доказами наявності таких обставин.

Апеляційний суд не бере до уваги покликання апелянта на безпідставність неврахування відповідачем при винесенні постанови у справі про порушення митних правил його звернення-повідомлення до Житомирської митниці та надання їй документів, зазначених у зверненні і відповіді митниці, оскільки апелянтом не доведено, що такі документи надавались ним відповідачу, а відповідач заперечує отримання їх від позивача.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається лише те, що документи, на які покликається апелянт як на підтвердження дії обставин непереборної сили, видані у зв'язку з ремонтом транспортного засобу, а доказів того, що транспортний засіб потребував ремонту у результаті аварії або дії обставин непереборної сили, позивачем не надано.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 272, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 24 жовтня 2017 рокуу справі № 163/2285/17- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складене 20.02.2018 року