Справа № 818/1811/17
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 р. Справа № 818/1811/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Савицької Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Веріч А.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Левицької А.М.,

представника третьої особи - Литвиненка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/1811/17 за позовом ОСОБА_7 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, третя особа - Головне управління Національної поліції в Сумській області про визнання дій незаконними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 звернувся в суд із позовом до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, в якому просить визнати незаконними дії Управління ДМС України в Сумській області щодо прийняття рішення від 09.10.2017 №351 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Йорданії ОСОБА_7 та скасувати рішення Управління ДМС України в Сумській області щодо прийняття рішення від 09.10.2017 №351 про скасування йому посвідки на тимчасове проживання в Україні.

В обгрунтування позовних вимог зазначає про те, що 30.10.2017 позивач отримав рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 09.10.2017 №351 про скасування посвідки на тимчасове проживання, в якому зазначено, що 21.08.2017 та 03.10.2017 до Управління від Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшла інформація про те, що дії іноземця становлять загрозу національній безпеці України, передбачену абзацом 8 ст.7 Закону України «Про основи національної безпеки України», а саме: загроза посягань з боку окремих груп та осіб на права і свободи громадян. Під час ознайомлення із матеріалами, які стали підставою для скасування посвідки, позивачу стало відомо, що загрозу становлять його дії, які полягають у порушенні ним правил дорожнього руху, а саме: здійснення руху на заборонений знак, постановка автомобіля у два ряди, відсутність посвідчення водія транспортного засобу під час зупинки патрульним.

Позивач вважає рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області протиправним і таким, що не відповідає принципам забезпечення національної безпеки та пріоритетами національних інтересів України, закріпленим Законом України «Про основи національної безпеки України», а застосований до нього захід є неспіврозмірним реальним і потенційним загрозам.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем вчинені протиправні дії при прийнятті рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання. Так, відповідно до п.19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251, рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання приймається начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для скасування посвідки. Проте, в порушення даної норми рішення прийняте начальником відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС України в Сумській області Шуваєвою Є.О., тобто особою, що не має відповідних повноважень. При цьому зазначає, що відповідачем були також порушені строки прийняття оскаржуваного рішення та строки його надсилання позивачеві. З огляду на наведене, позивач просить визнати дії відповідача щодо прийняття рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні незаконними та скасувати його. Крім того, позивач просить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрат по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

Представник відповідача проти позову заперечувала і пояснила, що 19.08.2017 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області надійшов лист від Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування посвідки окремим категоріям осіб, в якому зазначалось про порушення позивачем адміністративного законодавства. Зокрема, повідомлялось про те, що 25.11.2016 відносно позивача складено протокол №114087, за статтею 126, частиною 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), що передбачає керування транспортним засобом особами, які не мають права керування або водіями, які не мають при собі чи не пред'явили для перевірки відповідних документів), в наслідок чого накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн; 01.02.2017 відносно Позивача складено протокол № 919172, за статтею 126, частиною 1 КУпАП, що передбачає керування транспортним засобом особами, які не мають права керування або водіями, які не мають при собі чи не пред'явили для перевірки відповідних документів), в наслідок чого накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн; 22.04.2017 відносно позивача складено протокол №919118, за статтею 122, частиною 1 КУпАП, що передбачає перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн; 24.06.2017 відносно позивача складено протокол №466021, за статтею 122, частиною 1 КУпАП, що передбачає перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн; 19.09.2017 відносно позивача складено протокол за частиною 1 статті 122, КУпАП, що передбачає перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Крім того, в цьому ж листі зазначалось, що, зважаючи на систематичне вчинення позивачем адміністративних правопорушень, що супроводжується постійним порушенням громадського порядку, прав і законних інтересів громадян України, що свідчить про зухвале ігнорування ним законодавства України, органи поліції вважали би за доцільне прийняти рішення про скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання в Україні.

На підставі вказаного листа та зібраних матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у відповідності до підпункту 4 пункту 19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251, було прийняте рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні. Вказувала на те, що рішення фактично прийняте заступником начальника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, шляхом його затвердження.

Представник Головного управління Національної поліції в Сумській області, залученого судом до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача, при вирішенні справи покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є громадянином Йорданії і прибув в Україну з метою навчання. 10.12.2013 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Донецькій області йому видана посвідка на постійне проживання серії ТР №072910 терміном дії до 04.11.2014. 19.09.2014 ОСОБА_7 прибув до м.Суми для навчання в Сумському державному університеті і за його клопотанням Управлінням Державної міграційної служби України в Сумській області посвідку було продовжено до 03.10.2015. У подальшому 01.10.2015 та 15.09.2016 вказану посвідку було продовжено до 01.10.2016 та 31.08.2020 відповідно, а рішенням від 20.10.2016 обміняно на нову посвідку серії ТР №115275, згідно якої позивач проживає на території України по теперешній час (а.с.37-48).

09.10.2017 Управлінням Державної міграційної служби України в Сумській області прийнято рішення №351 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні серії ТР №115275, виданої громадянину Йорданії ОСОБА_7 (а.с.58).

Суд вважає зазначене рішення протиправним, а дії відповідача при його прийнятті такими, що не відповідають вимогам нормативно-правових актів, що регулюють порядок скасування посвідок на тимчасове проживання в Україні.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт ( рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий ( прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Тобто, рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні є актом індивідуальної дії, відповідно має виражати волю суб'єкта владних повноважень, його владні приписи, повинне мати офіційний характер, обов'язковий до виконання, має регулювати певні суспільні відносини, спричиняти правові наслідки, повинне бути юридично оформлене у визначеній формі.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, приймаючи рішення, суб'єкт владних повноважень має діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підстави та порядок скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні визначені п.19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 №251, відповідно до якого посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, зокрема, у разі, коли дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров'ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання приймається начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником протягом п'яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для скасування посвідки.

Тобто, порядком чітко визначено, що рішення приймається конкретними посадовими особами: начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником.

У той же час зі змісту оскарженого рішення вбачається, що цей документ не містить чіткого припису органу влади стосовно іноземця, оскільки в ньому зафіксована лише думка іншої посадової особи відповідача - начальника відділу у справах іноземців та осіб без громадянства Управління Державної міграційної служби України в Сумській області Шуваєвої Є.О., котра вважала би за доцільне скасувати посвідку, ця думка затверджена заступником начальника управління. При цьому до кола посадових обв'язків начальника відділу у справах іноземців та осіб без громадянства входить лише підготовка проектів рішень з питань отримання/скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні (а.с.99-104). Зазначений документ не містить ознак проекту рішення, оскільки проект за своїм змістом має відповідати оригіналу рішення, фактично зазначений документ є спільним рішення декількох осіб про доцільність скасування посвідки, що в свою чергу не є рішенням, прийнятим в порядку, передбаченому п.19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання. Таким чином рішення прийняте не у спосіб, визначений законом, відповідно є протиправним, так само і дії відповідача, що полягали у скасуванні посвідки у спосіб, що не передбачений нормативно-правовим актом є протиправними.

Крім цього, рішення про скасування посвідки було направлено відповідачем на адресу позивача із порушенням строків, встановлених у пункті 20 вказаного Порядку.

Також суд вважає, що відсутні і підстави для скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні, виходячи з такого.

Так, п.19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання передбачено, що посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, зокрема, у разі, коли дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров'ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Тобто, вирішуючи питання про скасування довідки, суб'єкт владних повноважень повинен встановити в чому полягають протиправні дії іноземця та якому виду суспільних відносин загрожують.

Відповідач же, у рішенні про скасування посвідки власних висновків не зробив, а посилається лише на інформацію, що 21.08.2017 та 03.10.2017 надійшла від Головного управління національної поліції в Сумській області про те, що дії іноземця становлять загрозу національній безпеці Україні, передбаченій абзацом 8 статті 7 Закону України "Про основи національної безпеки України", а саме: загрозу посягань з боку окремих груп та осіб на права і свободи громадян.

Проте, зі змісту цієї інформації вбачається, що позивач п'ять разів був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а саме: 25.11.2016 відносно позивача складено протокол №114087, за статтею 126, частиною 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), що передбачає керування транспортним засобом особами, які не мають права керування або водіями, які не мають при собі чи не пред'явили для перевірки відповідних документів), в наслідок чого накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн; 01.02.2017 відносно Позивача складено протокол № 919172, за статтею 126, частиною 1 КУпАП, що передбачає керування транспортним засобом особами, які не мають права керування або водіями, які не мають при собі чи не пред'явили для перевірки відповідних документів), в наслідок чого накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн; 22.04.2017 відносно позивача складено протокол №919118, за статтею 122, частиною 1 КУпАП, що передбачає перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн; 24.06.2017 відносно позивача складено протокол №466021, за статтею 122, частиною 1 КУпАП, що передбачає перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн; 19.09.2017 відносно позивача складено протокол за частиною 1 статті 122, КУпАП, що передбачає перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн. У зв'язку з викладеним, та вважаючи, що подальше перебування позивача на території України може призвести до систематичних порушень громадського порядку, т.в.о.начальника кримінальної поліції ГУНП вважає за доцільне прийняти Державною міграційною службою рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання.

У судовому засіданні представник відповідача також зазначив, що постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивачем не оскаржувалися, штрафи за вчинені адміністративні правопорушення були сплачені у повному обсязі. Тобто, за вчинення вказаних діянь позивач вже був притягнутий до юридичної відповідальності.

Щодо питання про загрозу національній безпеці, то суд вважає за необхідне вказати, що основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності визначає Закон України "Про основи національної безпеки України".

Відповідно до ст.7 цього Закону на сучасному етапі основними реальними та потенційними загрозами національній безпеці України, стабільності в суспільстві є, зокрема у сфері державної безпеки загроза посягань з боку окремих груп та осіб на державний суверенітет, територіальну цілісність, економічний, науково-технічний і оборонний потенціал України, права і свободи громадян, про що саме і зазначає відповідач, виокремлюючи об'єкт посягань - права і свободи громадян.

Однак, ні відповідачем, ні ініціатором звернення до відповідача, не встановлено, на які ж саме права та свободи громадян спрямовані дії позивача. При цьому, склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об»єктом посягань визначає суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а об'єктом правопорушення, передбаченого cт.122, ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, висновок про загрозу посягань з боку позивача у сфері державної безпеки на права і свободи громадян не відповідає фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 09.10.2017 року №351 не відповідає вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, прийняте не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 просив стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви у вказаній справі. Будь-яких інших заяв про відшкодування судових витрат до закінчення судових дебатів у справі сторонами зроблено не було.

Судом встановлено, що відповідно до квитанцій позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 640 грн. (а.с.18,19), тому зазначена сума підлягає відшкодуванню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_7 (40034, АДРЕСА_1) до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (, вул. Герасима Кондратьєва, 27, м. Суми, 40000), третя особа - Головне управління національної поліції в Сумській області, про визнання дій незаконними та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Сумській області щодо скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Йорданії ОСОБА_7.

Скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 09.10.2017 № 351 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Йорданії ОСОБА_7.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (, вул. Герасима Кондратьєва, 27, м. Суми, 40000) на користь ОСОБА_7 640 грн ( шістсот сорок гривень) в рахунок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено і підписано 27.02.2018.

Суддя Н.В. Савицька