Справа № 273/139/18
Суддя: Новицький Є. А.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/139/18
Провадження № 2-а/273/7/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції у м. Львові Межова Василя Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.01.2018 року він рухався на власному автомобілі ВАЗ 111830 з номерними знаками НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп. На стаціонарному посту дорожньо- патрульної служби, що знаходиться в населеному пункті Добряни 610 км. Автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп його було зупинено працівником поліції-інспектором Межовим Василем Володимировичем, який пояснив причину зупинки тим, що він нібито рухався без увімкненого світла ближніх фар поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п. 9.8 Правил дорожнього руху.

На заперечення ОСОБА_1 та вимоги надати докази правопорушення інспектор не реагував, не зважаючи на те, що пост ДПС знаходиться на території населеного пункту Добряни (де було зупинено ОСОБА_1.), рух в якому без увімкнення ходових вогнів або фар ближнього світла не заборонено Правилами дорожнього руху України.

Жодних відео чи фото доказів вказаного вище правопорушення інспектор не пред'явив. Більше того, свідків правопорушення також не було.

Тобто, позивач зазначає, що вказана вище постанова була винесена без достатньої доказової бази та грунтувалася лиш на припущеннях.

Крім того, зазначив, що працівником поліції було порушено вимоги ст.ст. 258, 276, 283 КУпАП внаслідок чого винесено постанову про його притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, тоді як ст. 276 КУпАП вказує на розгляд справ за місцем вчинення правопорушення,що згідно рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції. В результаті вказаних вище дій, ОСОБА_1 був позбавлений можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

З огляду на викладене, позивач вирішив звернутися до суду із вказаним позовом.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подавав.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інші.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 77 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів скоєння позивачем правопорушення зазначеного у постанові від 29.01.2018 р., в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

Окрім зазнаного вище, суд звертає увагу на положення ст. 245 КУпАП, якою визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

У частині позову про закриття провадження по адміністративній справі слід відмовити, оскільки в даному випадку у провадженні суду розглядається справа щодо оскарження правомірності винесення рішення суб'єкта владних повноважень, а не провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14,72-77,90,241,242,243 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції у м. Львові Межова Василя Володимировича про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення- задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БР №881931 від 29 січня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Межовим Василем Володимировичем за ч. 2 ст. 122 Кодексу україни про адміністративне правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.А. Новицький