Справа № 826/14850/17
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Файдюка В.В.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_3 на ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог та на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якій просить суд: визнати протиправними дії ДФС України, які полягають у безпідставному твердженні ДФС України у супровідному листі ДФС України №13971/К/99-99-05-02-03-14 від 24 жовтня 2017 року про "повторне" направлення позивачу відповіді на запит №1 від 12.02.2017 року на отримання доступу до публічної інформації; визнати протиправними дії ДФС України, які полягають у направленні на адресу позивача в якості відповіді на запит №1 від 12.02.2017 року на отримання публічної інформації фотокопії листа ДФС України від 24.02.2017 року №2765/К/99-99-05-02-03-14 та додатків до нього, що не має обов'язкових ознак офіційного листа; визнати протиправною бездіяльність ДФС України, яка полягає у ненаданні достовірної, повної і точної інформації на пункт 3 запиту №1 від 12 лютого 2017 року про доступ до публічної інформації; зобов'язати ДФС України (уповноважену особу ДФС України) надати відомості (довідку) за період часу з 01 січня 2016 року по 12 лютого 2017 року (помісячно) про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення особі (особам), які займали посаду (посади) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування ГУ ДФС у місті Києві (в тому числі за подвійними посадами - "заступник начальника управління- начальник відділу", тощо, - за наявності) без зазначення персональних даних відповідних осіб; стягнути на користь позивача з ДФС України моральну шкоду, завдану протиправними дією та бездіяльністю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, що встановлена Державою на дату розгляду позову.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі № 826/14850/17 за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вичинити дії в частині позовних вимог про зобов'язання ДФС України (уповноваженої особи ДФС України) надати відомості (довідку) за період часу з 01 січня 2016 року по 12 лютого 2017 року (помісячно) про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення особі (особам), які займали посаду (посади) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування ГУ ДФС у місті Києві (в тому числі за подвійними посадами - "заступник начальника управління- начальник відділу", тощо, - за наявності) без зазначення персональних даних відповідних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційні скарги. В апеляційних скаргах апелянт, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте в судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Щодо оскарження ухвали судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду першої інстанції з адміністративним позовом) суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду першої інстанції з адміністративним позовом) суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі).

Водночас, частинами 5, 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду першої інстанції з адміністративним позовом) встановлено, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із даним позовом про визнання протиправними дій ДФС України, які полягають: у безпідставному твердженні ДФС України у супровідному листі №13971/К/99-99-05-02-03-14 від 24 жовтня 2017 року про "повторне" направлення відповіді на запит №1 від 12.02.2017 року на отримання доступу до публічної інформації; у направленні на адресу позивача в якості відповіді на запит №1 від 12.02.2017 року на отримання публічної інформації фотокопії листа ДФС України від 24.02.2017 року №2765/К/99-99-05-02-03-14 та додатків до нього, що не має обов'язкових ознак офіційного листа; у бездіяльності ДФС України, яка полягає у ненаданні достовірної, повної і точної інформації на пункт 3 запиту №1 від 12 лютого 2017 року про доступ до публічної інформації.

Крім того, просить суд першої інстанції зобов'язати ДФС України (уповноважену особу ДФС України) надати відомості (довідку) за період часу з 01 січня 2016 року по 12 лютого 2017 року (помісячно) про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення особі (особам), які займали посаду (посади) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування ГУ ДФС у місті Києві (в тому числі за подвійними посадами - "заступник начальника управління- начальник відділу", тощо, - за наявності) без зазначення персональних даних відповідних осіб, а також просить стягнути на його користь з ДФС України моральну шкоду в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, що встановлена Державою на дату розгляду позову.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_3 раніше звертався до суду з позовом, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України (уповноваженої особи Державної фіскальної служби України) щодо ненадання достовірної, точної та повної інформації, а також відповідних копій документів на запит №1 від 12.02.2017 року; зобов'язати Державну фіскальну службу України (уповноважену особу Державної фіскальної служби України) вчинити дії: а) надати інформацію про нормативно-правові акти (в тому числі Державної фіскальної служби України), якими визначені (встановлювалися, регулювалися, змінювались тощо) в період часу з 01.01.2016 року по 12.02.2017 року: структура територіальних органів Державної фіскальної служби України у місті Києві; штатний розпис та схема посадових окладів рядового та начальницького складу податкової міліції Міжрегіонального управління оперативного документування головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві; б) надати копії нормативно-правових актів (документів), якими визначені (встановлювались, регулювались, змінювались тощо) штатний розпис та схема посадових окладів рядового та начальницького складу податкової міліції Міжрегіонального управління оперативного документування головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в період часу з 01.01.2016 року по 12.02.2016 року; в) надати відомості за період часу з 01.01.2016 року по 12.02.2017 року про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення особі (особам), які займали посаду (посади) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (в тому числі за подвійними посадами - "заступник начальника управління-начальник відділу" тощо, за наявності) без зазначення персональних даних відповідних осіб; стягнути на користь ОСОБА_3 з Державної фіскальної служби України моральну шкоду, завдану її протиправною бездіяльністю в розмірі 1 мінімальної заробітної плати, що встановлена державою на дату розгляду позову.

За результатом розгляду вищевказаного позову постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 року, що набрала законної сили, у справі №826/4159/17 позовні вимоги були задоволені частково.

Відповідно до вказаного судового рішення визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_3 № 1 від 12.02.2017 року та зобов'язано Державну фіскальну службу України надати відповідь на запит ОСОБА_3 № 1 від 12.02.2017 року в порядку, встановленому Законом України " Про доступ до публічної інформації". У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, посилаючись на неотримання інформації на його запит № 1 від 12.02.2017 року пункту № 3 про доступ до публічної інформації, вважає такі дії неналежним виконанням Державною фіскальною службою України постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 року, що набрала законної сили у справі №826/4159/17.

Тобто, зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично позивач вказує на виконання відповідачем постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 у справі №826/4159/17 неналежним чином, у зв'язку із чим повторно звернувся до суду із тотожною позовною вимогою щодо надання відомостей за період часу з 01.01.2016 року по 12.02.2017 року про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення особі (особам), які займали посаду (посади) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (в тому числі за подвійними посадами - "заступник начальника управління-начальник відділу" тощо, за наявності) без зазначення персональних даних відповідних осіб.

Враховуючи, що таж ж сама позовна вимога і з тих же підстав була предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі №826/4159/17 за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, в якій набрала законної сили постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 року про часткове задоволення адміністративного позову, то повторний розгляд справи за тотожним спором є неможливим.

Відповідно до частини 2 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду першої інстанції з адміністративним позовом) про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі суддя постановляє ухвалу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що оскільки обставини, які були встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 року у справі №826/4159/17, що набрала законної сили, не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін, то у суду наявні підстави для відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог в адміністративній справі у справі № 826/14850/17 за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вичинити дії в частині позовних вимог про зобов'язання ДФС України (уповноваженої особи ДФС України) надати відомості (довідку) за період часу з 01 січня 2016 року по 12 лютого 2017 року (помісячно) про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення особі (особам), які займали посаду (посади) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування ГУ ДФС у місті Києві (в тому числі за подвійними посадами - "заступник начальника управління- начальник відділу", тощо, - за наявності) без зазначення персональних даних відповідних осіб.

Щодо оскарження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.02.2017 року позивачем направлено до Державної фіскальної служби України запит №1 від 12.02.2017 року про отримання інформації та отримання доступу до публічної інформації.

У зв'язку з неотриманням відповіді на вищевказаний запит, 20.03.2017 року позивач звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2017 року в справі № 826/4159/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року в справі № 826/4159/17 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2017 року скасовано та прийняту нову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_3 №1 від 12.02.2017 року; зобов'язано Державну фіскальну службу України надати відповідь на запит №1 ОСОБА_3 від 12.02.2017 року в порядку, встановленому Законом України "Про доступ до публічної інформації". В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с. 29-33).

Частиною 1 статті 72 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення суду першої інстанції) визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких брали участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 року було скасовано рішення суду першої інстанції з підстав того, що Державною фіскальною службою України не доведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено факту отримання позивачем відповіді на запит №1 від 12.02.2017 року .

При цьому, у межах адміністративної справи №826/4159/17 Київським апеляційним адміністративним судом у своїй постанові від 14.09.2017 року не було надано оцінки стосовно неповноти чи недостовірності інформації, наведеної у листі-відповіді №2765/К/99-99-05-02-03-14 від 24.02.2017 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2017 року у справі №826/4159/17 була скасована судом апеляційної інстанції виключно з підстав відсутності у Державної фіскальної служби України належних та допустимих доказів отримання ОСОБА_3 листа-відповіді на запит №1 від 12.02.2017 року.

Більше того, слід наголосити на тому, що наявність самої відповіді не було спростовано, а в підтвердження надання відповіді на запит, відповідачем було надано копію листа про розгляд запиту від 24.02.2017 року №2765/к/99-99-05-02-03-14, адресованого позивачу.

Отже, доводи позивача стосовно того, що Державна фіскальна служба України протиправно зазначила у своєму супровідному листі №13971/К/99-99-05-02-03-14 від 24.10.2017 року про "повторне" направлення відповіді на запит №1 від 12.02.2017 року на отримання доступу до публічної інформації є безпідставними, оскільки позивач помилково ототожнює поняття "направлення" та "отримання" відповіді, адже, як встановлено вище, відповідач вже надавав ОСОБА_3 відповідь на вказаний запит.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позовні вимоги стосовно направлення в якості відповіді на запит №1 від 12.02.2017 року на отримання публічної інформації фотокопії листа ДФС України від 24.02.2017 року №2765/К/99-99-05-02-03-14 та додатків до нього, що не мають обов'язкових ознак офіційного листа, не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.76-79 Типової інструкції від 27.11.2014 року № 333 установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній, в також у випадках, передбачених в абзаці другому цього пункту.

Копія документа виготовляється і видається тільки з дозволу керівника установи, його заступників або керівника структурного підрозділу.

У разі підготовки документів для надання судовим органам, під час вирішення питань щодо прийняття громадян на роботу, навчання, засвідчення їх трудових, житлових та інших прав у взаємовідносинах з установою, а також під час формування особових справ працівників установа може виготовляти копії документів, виданих іншими установами (копії дипломів, свідоцтв про одержання освіти тощо).

Відповідач, надаючи в якості відповіді на запит №1 від 12.02.2017 року на отримання публічної інформації фотокопії листа Державної фіскальної служби України від 24.02.2017 року №2765/К/99-99-05-02-03-14 та додатків до нього, що не мають обов'язкових ознак офіційного листа, діяв правомірно, оскільки до матеріалів вищевказаної відповіді на запит позивача було долучено супровідний лист встановленого зразка з проставленням реєстраційного індексу (кореспонденції) та наявним підписом посадової особи (Першого заступника Голови ДФС України С.В. Білана) з наявним проставленням відмітки про виконавця листа (Березницька).

Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди за завдану протиправними дією та бездіяльністю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, колегія суддів зазначає наступне.

Оскільки судом першої інстанції не встановлено вчинення відповідачем у відношенні позивача протиправних дій/бездіяльності або прийняття протиправних рішень що стосуються саме позивача та які б могли завдати шкоди позивачу, то підстави для висновку про завдання Державною фіскальною службою України позивачу моральної шкоди та, як наслідок, для задоволення позову в частині стягнення такої шкоди - відсутні.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду в суді апеляційної інстанції) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.