Справа № 680/78/18
Суддя: Польова В. Є.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 680/78/18
№2-а/680/7/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" лютого 2018 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі :

головуючої судді - Польової В.Є. ,

з участю секретаря судового засідання - Максимчука С.М. ,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського групи реагування патрульної поліції Камянець-Подільського районного відділення поліції Камянець-Подільського міського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського ГРПП Камянець-Подільського районного відділення поліції Камянець-Подільського міського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області ОСОБА_2 серії БР № 598004 від 23 вересня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

У підтвердження позову посилається на те, що дійсно 23 вересня 2017 року о 18 годині 10 хвилин , керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по автодорозі Житомир-Чернівці в зоні дії дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» здійснив обїзд вантажного автомобіля МАН, який рухався зі швидкістю близько 20 км/год., тому правопорушення не вчиняв.

Також вказав про протиправність винесення постанови на місці його вчинення, оскільки справу слід було розглянути за місцем розташування відділення поліції. На місці зупинки автомобіля поліцейський постанову для ознайомлення не надав, не оголосив та не направив протягом трьох днів її копію, не розяснив прав. Поліцейський притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення правопорушення та за відсутності його вини.

Ухвалою суду від 01 лютого 2018 року клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду у звязку із його пропуском з поважних причин та виклик свідка - задоволено, відмовлено у задоволенні клопотання про витребування з Камянець-Подільського районного відділення поліції Камянець-Подільського міського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області матеріалів на підставі яких на нього було накладено адміністративне стягнення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Від клопотання про допит свідка відмовився, у звязку з тим, що свідок не міг зявитись через зайнятість на робочому місці.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзив у визначений судом строк не направив, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно оцінивши докази по справі, дійшов до такого висновку.

Згідно постановb серії БР №598004 від 23 вересня 2017 року ОСОБА_1 23 вересня 2017 року о 18 годині 10 хвилин на автодорозі Житомир-Чернівці, керуючи транспортним засобом FIAT д.н.з. ВХ 2664ВХ , здійснив обгін автомобіля MAN в межах дії знаку 3.25 «Обгін заборонено», чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У наданому позивачем примірнику постанови відсутні будь-які його пояснення та міститься запис «від підпису та отримання постанови відмовився».

Згідно із ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

З визначення наявного в Правилах дорожнього руху України випливає, що дорожній знак 3.25 "Обгін заборонено" - забороняє обгін усіх транспортних засобів (крім поодиноких, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год). Поодинокими вважаються одиночні транспортні засоби, автопоїзди, а також буксируючий транспортний засіб у зчепленні з буксированим.

Вимогами ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ч. 1 ст. 72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано, а судом не здобуто належних доказів того, що позивач допустив порушення вимог дорожнього знаку 3.25 "Обгін заборонено", чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Також не спростовано належними доказами доводи позивача, що він здійснив обгін поодинокого транспортного засобу, що рухався зі швидкістю менше 30км/год.

Що стосується посилання позивача на процесуальні порушення розгляду справи про адміністративне правопорушення з боку відповідача, а саме: не розяснення прав, не оголошення постанови, не вручення копії постанови, внаслідок чого позивач був позбавлений права на захист, то відповідачем також суду не надано доказів дотримання ним передбаченої законом процедури розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, оскільки вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не доведена.

В той же час, доводи позивача про те, що складання постанови на місці вчинення порушення (на автодорозі) є порушенням вимог ст. 276 КУпАП, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, про що вказав Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015 року, суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14 липня 2015 року №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм та рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Звертаючись до суду із позовом позивач також просив визнати постанову протиправною , проте у задоволені такої вимоги слід відмовити, оскільки відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Тому з використанням передбаченого ч. 2 ст. 9 КАС України права суду виходу за межі позовних вимог, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, від порушень з боку субєктів владних повноважень оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Кодекс адміністративного судочинства України відносить до судових витрат лише витрати на правничу допомогу адвоката, тоді як в даному випадку позивачем заявлене клопотання про відшкодування витрат на підставі договору про надання правової допомоги від 23 січня 2018 року з ФОП ОСОБА_3, що до витрат на правничу допомогу не відносяться.

Таким чином витрати на правову допомогу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2,5, 72-77, 90,134, 139, 241,242,244, 245, 246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позовну заяву задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 598004 від 23 вересня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В іншій частині вимог відмовити.

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: Поліцейський групи реагування патрульної поліції Камянець-Подільського районного відділення поліції Камянець-Подільського міського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області ОСОБА_2, місцезнаходження: вул. Довга, 1, м. Камянець-Подільський, Хмельницької області.

Суддя: ОСОБА_4