Справа № 451/1520/17
Суддя: Мулявка О. В.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

21 лютого 2018 рокуСправа №451/1520/17
Провадження № 2-а/451/9/18

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Мулявка О.В.,

за участі секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Герчанівського Ігоря Васильовича, Головного Управління Національної Поліції у Львівській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2017 року до суду звернулася ОСОБА_1 із адміністративним позовом, відповідно до вимог якого просить визнати дії інспектора 1 батальйону 2 роти Герчанівського Ігоря Васильовича щодо складання постанови серії БР №016398 від 02.11.2017 року про адміністративне правопорушення щодо накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ст.122 ч.2 КУпАП незаконними. А також просить постанову серії БР №016398 від 02.11.2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог вказує, що 02 листопада 2017 р. близько 12 год.40 хв., керуючи автомобілем Volkswagen jetta, позивач рухалася по вул. Чорновола, 43 м. Львів та була зупинена інспектором Герчаківським І.В. 1 батальйону 2 роти. Незрозуміло відрекомендувавшись, інспектор звинуватив її у проїзді світлофора на жовтий колір і попросив передати документи. Взявши документи останньої інспектор направився до службового авто для складання протоколу про адміністративне порушення і постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постановою серії БР №016398 від 02 листопада 2017р. про адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення, передбачене ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за невиконання вимог правил Дорожнього руху пункту 3.7.3Г «Проїзд перехрестя на попереджувальний жовтий колір».

У поясненнях до протоколу позивач вказала про свою незгоду з обвинуваченням, та на те що була змушена закінчити маневр згідно Правил дорожнього руху. Вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим.

Інспектор провів розгляд справи на місці, без підготовки та надання їй часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на протокол та постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує її права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими позивач не мала можливості скористатися. При накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП. За таких обставин її процесуальні права при такому розгляді справи грубо порушено.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що постанова серії БР №016398 від 02.11.2017 р. про адміністративне правопорушення винесена з порушеннями прав позивача та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Просить особливу увагу звернути на норму, встановлену ч. 2 статті 71 КАС, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задоволити (а.с.25).

Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися та відзив на позовну заяву до суду не подали, хоча згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення визначається, що про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Із врахуванням наведеного, на підставі ст.262 та ст.229 КАС України розгляд справи проведено в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи.

Розглянувши заяви позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Із змісту статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ст.ст.77 КАС України).

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинно бути обов'язково з'ясовані серед інших обставин і такі як, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, судом встановлено, що 02 листопада 2017 року о 12:40 год. інспектором Герчанівським І.В. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР №016398, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.6).

Відповідно до фабули, викладеної в оскаржуваній постанові, під час руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1, остання проїхала перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушила Правила дорожнього руху п.8.7.3.

Зі змісту ст.ст.7,9,251 КУпАП випливає, що особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності у встановленому законодавством порядку за умови вчинення нею адміністративного правопорушення, факт вчинення якого підтверджується належними доказами.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Піддавши аналізу наявні в справі матеріали, суд вважає, що відповідачем не зібрані належні докази щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Наведене підтверджується і самою постановою, в якій не наведено таких доказів, зокрема не міститься посилань на протокол в справі про адміністративне правопорушення, показання свідків та самої ОСОБА_1, матеріали фото- чи відеозйомки тощо.

Також на думку суду слід зазначити, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених вище положеннях законодавцем визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Відповідно, на думку суду, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, а саме у м. Львів по вул. Чорновола, 43 (а.с.6), інспектор поліції не надав ОСОБА_1 можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі.

Крім цього, 26 травня 2015 року Конституційним Судом України у справі №1-11/2015 прийнято рішення, яке є обов'язковим до виконання на території України і, відповідно до такого зазначено, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем вчинення», які містяться у ст.ст.258,276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Зокрема, словосполучення «за місцем вчинення», застосоване у положенні ч.1 ст.276 цього Кодексу, за якою справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем вчинення, вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.258 КУпАП на орган, уповноважений на винесення постанов про вчинення адміністративного правопорушення, покладено обов'язок виносити таке рішення згідно вимог ст.283 КУпАП.

У ст.283 КУпАП зазначається, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Наведене слід розуміти, що для винесення постанови, співробітник поліції спочатку повинен розглянути адміністративну справу (вивчити докази, показання свідків, пояснення обвинуваченого, документи, позицію адвоката тощо).

Тобто, для винесення законного та обґрунтованого рішення у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, справа про порушення ПДР може бути розглянута лише в будівлі правоохоронного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Всупереч наведеному, оскаржувану постанову інспектором винесено безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу (а.с.6).

З урахуванням наведеного, суд переконаний, що дії інспектора суперечать вимогам чинного законодавства, а постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена всупереч вимогам закону та, відповідно підлягає до скасування.

Щодо вимоги про скасування адміністративного стягнення, суд наголошує, що при скасуванні оскаржуваної постанови, має місце автоматичне скасування і адміністративного стягнення, зазначеного у такій.

Окрім цього, в зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст.38,247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 необхідно закрити.

Керуючись ст.ст.5-10,77,241-246,255,286 КАС України, 38,247 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії інспектора 1 батальйону 2 роти Герчанівського Ігоря Васильовича щодо складання постанови серії БР №016398 від 02 листопада 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП незаконними.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР №016398 від 02 листопада 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.