Справа № 302/989/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/349/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Онишкевича Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 року, ухвалену суддею Кривка В.П., 10:24:49, смт. Міжгір'я, дата складання повного тексту рішення 14 грудня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області про визнання протиправною та скасування відмови у призначенні пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області, в якому просить визнати протиправною та скасувати відмову відповідача, оформлену протоколом комісії № 20 від 23.05.2017 р., в призначенні пенсії на загальних підставах по віку.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 6 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною і скасовано відмову Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, оформлену протоколом комісії № 20 від 23.05.2017 р., в призначенні пенсії на загальних підставах по віку ОСОБА_1.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідач неправомірно і передчасно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на загальних підставах. Зокрема, управлінням Пенсійного Фонду неналежно виконано вимоги пунктів 1.7, 3.3, 4.2 і 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 р. Зокрема, відповідач прийняв заяву позивача про призначення пенсії 23.02.2017 р., а рішення про відмову в призначенні пенсії виніс 23.05.2017 р. Відповідачем у протоколі № 20 від 23.05.2017 р. не вмотивовано чому, який трудовий стаж, за який період, що зафіксований в трудовій книжці позивача, не взято до уваги. Окрім цього, після винесення рішення відповідачем про відмову в призначенні пенсії з установ, підприємств на запити відповідача надано відповіді і підтверджуючі документи про трудовий стаж позивача, зафіксований в його трудовій книжці (відповіді на запити, надані і зареєстровані відповідачем в липні 2017 року). Комісія відповідача повторно зазначені документи не розглядала.

Також, суд першої інстанції звертає увагу, що відповідач не взяв до уваги вимоги ст.62 закону «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною із невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Міжгірське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що постанова суду першої інстанції винесена на підставі єдиного документу - трудової книжки. Суд взяв трудову книжку, як єдиний доказ підтвердження стажу роботи позивача не дивлячись на те, що у трудовій книжці відсутній на титульному аркуші відтиск печатки підприємства, що здійснило видачу такої та підпис посадової особи, яка здійснила відповідні записи та видачу трудової книжки. Крім того, записи про періоди роботи не відповідають первинним документам, які знаходяться в архівних установах - накази про прийняття на роботу та звільнення відсутні, у відомостях про заробітну плату такий працівник не значиться (наприклад, радгосп «Скадовський-2»), або згідно відомостей про зарплату значиться тільки по декілька місяців вмісто повного календарного року. Також, у трудовій книжці наявні виправлення, які належним чином не завірені, а саме, дата прийняття на роботу у радгосп «Скадовський» у 1988 році.

Апелянт звертає увагу, що проведеною зустрічною перевіркою виявлено, що записи у трудовій книжці (яка є неналежним чином видана як у відповідності до діючого законодавства на період її видачі так і до законодавства на момент розгляду справи) не відповідають первинним кадровим та бухгалтерським документам.

Також зазначає, що позивач та його представник не здійснили конкретний розрахунок періодів роботи. Не зробив цього і суд першої інстації. Відтак, є незрозумілим, який саме період роботи розраховано позивачем та задоволено судом для розрахунку пенсії.

Учасники справи в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від учасників справи, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, досягнувши пенсійного віку - 60 років, 23.02.2017 звернувся до Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Згідно протоколу № 20 від 23.05.2017 року комісії по призначенню пенсії управління Пенсійного Фонду України в Міжгірському районі комісія вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії по віку відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» по причині відсутності необхідно страхового стажу 15 років. Зазначено, що загальний стаж ОСОБА_1 становить 04 років 5 місяців.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частинами 1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежновід використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, якою визначено, що у відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ , організацій та їх правонаступників.

З наведеного вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Позивач надав відповідачу трудову книжку.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 р., (далі - Порядок) у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Пунктом 4.2 Порядку визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно п.4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З системного аналізу зазначених норм права та матеріалів справи, апеляційний суд дійшов висновку, що Міжгірське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області допустило протиправну бездіяльність під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, оскільки не провівши попередньої перевірки належного оформлення представлених документів, не зазначивши у розписці переліку відсутніх документів, які необхідно подати в трьохмісячний термін з дня прийняття заяви, та самостійно не витребувавши необхідні документи від підприємств, відповідач з порушенням встановленого законом строку прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії, оформлене протоколом комісії № 20 від 23.05.2017 р., в призначенні пенсії по віку ОСОБА_1. Крім того, відповідачем у протоколі № 20 від 23.05.2017 р. не нк зазначено та не вмотивовано чому, який трудовий стаж, за який період, що зафіксований в трудовій книжці позивача, не взято до уваги.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області про визнання протиправною та скасування відмови у призначенні пенсії є підставними та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 року у справі №302/989/17 за позовом ОСОБА_1 до Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області про визнання протиправною та скасування відмови у призначенні пенсії - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 20.02.2018 року.