Справа № 817/543/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля Д.П.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" лютого 2018 р. Справа № 817/543/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "30" жовтня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування вимоги , -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.11.2016 року №Ф4681-17 на суму 241024,29 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець та мала право на здійснення оптової торгівлі кам'яним вугіллям із сплатою єдиного податку. ОСОБА_3 вважає, що підстав для переходу до загального порядку оподаткування, передбаченого п.298.2.3 Податкового кодексу України, у позивача не було. Зазначає, що у відповідача не було підстав для нарахування їй боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску. Проте, відповідач з порушенням строків та порядку сформував та направив позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки), а тому остання підлягає скасуванню. Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.11.2016 року №Ф4681-17 на суму 241024,29 грн. позивач вважає необґрунтованою та протиправною, просить скасувати.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 в задоволені позову ОСОБА_3 до Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області про скасування вимоги № Ф 4681-17 від 24.11.2016 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

У відзиві на апеляційну скаргу податковий орган просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, з тих підстав, що позивачем документально не підтверджено відсутність недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не є обов'язковою, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно ст.308 КАС України справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_1 від 29.05.2012 року позивач ОСОБА_3 з 01.01.2012 року перейшла на спрощену систему оподаткування зі ставкою єдиного податку 5% (група 3) (а.с.5).

В період з 31.07.2015 року по 03.08.2015 року контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.04.2012 року по 31.07.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 0.01.2011 року по 31.07.2015 року, за результатами якої складено акт перевірки №378/17- від 10.08.2015 року.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску №Ф- від 05.01.2016 року в сумі 217708,49 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 05.01.2016 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.04.2016 року, яке набрало законної сили 11.08.2016 року у справі №817/46/16, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Здолбунівської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2016 року №Ф на суму 217708,49 грн., рішення від 05.01.2016 року № про застосування штрафних санкцій на суму 23315,80 грн.

Відтак, рішенням у даній справі, підтверджено правомірність донарахування податковим органом відповідно до п.2 ч.1 ст. 7, ч.11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 217708,49 грн., прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2016 року № на суму 217708,49 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій від 05.01.2016 року № на суму 23315,80 грн.

Судами встановлено, що 24.11.2016 року Здолбунівським відділенням Рівненської ОДПІ, ОСОБА_3 виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф 4681-17 на суму 241024,29 грн., з якої вбачається, що сума боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 24.11.2016 року становить 241024,29 грн., з якої недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 217 708,49 грн. та штраф на суму 23315,80 грн.

Наявність боргу також підтверджується карткою особового рахунку платника ОСОБА_3 за період з 17.09.2015 по 30.11.2016.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 24.11.2016 року №Ф-4681-17 на суму 241024,29 грн. відповідає вказаним критеріям правомірності, а тому не підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України №2464 від 08.07.2010 року недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464 від 08.07.2010 року, єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України №2464 від 08.07.2010 року, єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону України №2464 від 08.07.2010 року, передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно ч. 4 ст. 25 Закону України №2464 від 08.07.2010 року, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 28.03.2016 № 393) та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 07.05.2015 року за № 508/26953(далі - Інструкція).

У відповідності до п. 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Судами встановлено правомірність нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску на суму 217708,49 грн. та застосування штрафу за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 23315,80 грн.

Крім того, відповідно до картки особового рахунку платника, 22.11.2016 року по особовому рахунку позивача зросла сума недоїмки зі сплати єдиного внеску на суму узгодженого штрафу у розмірі 23315,80 грн., а тому 24.11.2016 року відповідачем на підставі п. 3 розділу VI Інструкції було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.11.2016 року №Ф-4681-17 на суму 241024,29 грн., яка була надіслана на адресу ОСОБА_3, відповідно до копії фіскального чеку (а.с.68).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем дотримано порядок формування та строків надсилання спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.11. 2016 року №Ф-4681-17.

З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін відповідно до вимог ст.316 КАС України.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "30" жовтня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "22" лютого 2018 р.