Справа № 820/5815/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 лютого 2018 р. № 820/5815/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дробязги Т.В.,

представника позивача - Бевзюк О.О.,

представника відповідача - Макаренко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мідас ОІЛ" до Державної фіскальної служби в особі Харківського управління про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ПрАТ «Концерн Авек та Ко» у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління № від 17.11.2017р.

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що на граничну дату оплати самостійно узгоджених податкових зобов'язань з ПДВ за липень 2017р. (30.08.2017р.) мав на рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ суму коштів, достатню для перерахування до бюджету 2.531.703,00грн. Стверджував, що 30.08.2017р. ініціював переказ на цей рахунок додаткової суми коштів у розмірі 540.000,00грн. Проте, контролюючий орган помилково визнав датою платежу не 30.08.2017р., а 31.08.2017р. і у зв'язку з цим застосував штраф у розмірі 10% несвоєчасно оплаченої суми податку (53.323,28грн.).

Відповідач, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що станом на день настання граничного строку оплати самостійно узгоджених платником у декларації з ПДВ за липень 2017р. податкових зобов'язань з ПДВ - 30.08.2017р. сума розміщених на електронному рахунку в СЕА ПДВ безготівкових коштів була недостатньою для оплати у повному обсязі задекларованої суми - 2.531.703,00грн. Тому погашення задекларованих зобов'язань було проведено у межах наявного залишку безготівкових коштів. 31.08.2017р. на електронний рахунок платника в СЕА ПДВ надійшла сума безготівкових коштів у розмірі 540.000,00грн., котра і була спрямована на погашення залишку невиконаних податкових зобов'язань за липень 2017р. Оскільки оплата податкових зобов'язань з ПДВ за липень 2017р. 31.08.2017р. знаходиться поза межами граничного строку, то контролюючий орган цілком правомірно застосував штраф у розмірі 10% від несвоєчасно оплаченої суми.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши обгрунтованість доводів сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини спірних правовідносин, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що працівником відповідача 30.10.2017р. була проведена камеральна перевірка ТОВ з питання своєчасності сплати до бюджету узгодженої суми податкового зобов'язання з ПДВ за липень 2017р.

Результати перевірки оформлені актом №80/28-10-50-09-08/39363828 від 30.10.2017р.

Цей акт містить судження владного суб'єкта про вчинення особою порушення п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України за рахунок несвоєчасної оплати частини самостійно задекларованого у декларації за липень 2017р. податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 533.232,80грн. поза межами граничного строку, який скінчився 30.08.2017р.

З посиланням на даний акт владний суб'єкт 17.11.2017 року прийняв податкове повідомлення - рішення № про застосування штрафу у розмірі 53.323,28грн.

Як з'ясовано судом, юридичною підставою для прийняття спірного рішення владний суб'єкт обрав положення ст.126 Податкового кодексу України, а фактичною підставою послугувало судження контролюючого органу про несвоєчасну оплату ПДВ за декларацією липня 2017р. по строку 30.08.2017р. , так як 533.232,80грн. були оплачені лише 31.08.2017р.

Перевіряючи відповідність закону юридичних та фактичних мотивів, покладених владним суб'єктом в основу спірного рішення, суд зазначає, що правовідносини з приводу строку оплати самостійно задекларованого платником у поданій до контролюючого органу декларації з ПДВ податкового зобов'язання унормовані п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а правовідносини з приводу порядку виконання податкового обов'язку за цим публічним платежем унормовані приписами ст.ст.36-38, ст.200-1 Податкового кодексу України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

У ході розгляду справи судом встановлено, що по строку 30.08.2017р. платник був зобов'язаний перерахувати на користь держави 2.531.703,00грн. безготівкових коштів як виконання податкового обов'язку за декларацією з ПДВ липня 2017р.

В обґрунтування доводів про достатність коштів на рахунку в СЕА ПДВ платник посилається на витяги від 28.08.2017р. (а.с.15), від 29.08.2017р. (а.с.18), від 30.08.2017р. (а.с.17), від 31.08.2017р. (а.с.16).

Між тим, суд змушений указати, що перелічені витяги є неналежними доказами з приводу обставин суми безготівкових коштів, які розміщені платником на рахунку в СЕА ПДВ та можуть бути використані для погашення узгоджених податкових зобов'язань з ПДВ.

Так, відповідно до п.200-1.1 ст.200-1 Податкового кодексу України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Подані платником витяги не містять жодних відомостей про розмір залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Водночас з цим, за правилом п.200-1.5 ст.200-1 Податкового кодексу України саме кошти платника податків, розміщені на рахунку в СЕА ПДВ (а не інші величини як-то: сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні тощо) можуть бути спрямовані на виконання податкового обов'язку у спосіб перераховування коштів до бюджету.

За даними контролюючого органу станом на 28.08.2017р. залишок безготівкових коштів платника на рахунку в СЕА ПДВ склав 1.992.444,31грн.

У період з 29.08.2017р. по 30.08.2017р. цей залишок не поповнювався.

Указаної суми коштів вистачило для оплати лише частини самостійно задекларованої платником у декларації з ПДВ за липень 2017р. суми в розмірі 2.531.703,00грн.

Решта суми у розмірі 539.258,69грн. (2.531.703,00грн. - 1.992.444,31грн.) станом на 30.08.2017р. залишилась неоплаченою.

Стосовно доводу позивача про платіжне доручення №145 від 30.08.2017р. на суму 540.000,00грн. суд зауважує, що при оформленні даного платіжного документа платник самостійно включив реквізит - «виконати в після операційний час».

На виконання вимог ст.9 КАС України суд витребував від платника докази про обставини виконання означеного платіжного доручення банківською установою.

З довідки банка (а.с.61) слідує, що кошти у розмірі 540.000,00грн. були перераховані отримувачу - Державному казначейству України лише 31.08.2017р., тобто поза межами граничного строку на оплату ПДВ за декларацією липня 2017р.

Посилання платника на суму у 801.809,76грн. не заслуговують на увагу суду, адже ця сума є показником суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні, а не показником суми безготівкових коштів, котрі можуть бути спрямовані на оплату узгоджених податкових зобов'язань з ПДВ.

Таким чином, доводи платника податків не знайшли підтвердження у ході розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки факт вчинення особою податкового правопорушення у розумінні п.57.1 ст.57, ст.126 Податкового кодексу України матеріалами справи підтверджений, то у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мідас ОІЛ" до Державної фіскальної служби в особі Харківського управління про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України.

Роз'яснити, що судове рішення у повному обсязі виготовлено за правилами ч.3 ст.243 КАС України 26.02.2018 року.

Суддя Старосєльцева О.В.