Справа № 347/1655/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/139/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Яворського І.О., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Торкот Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2017 ухвалену суддею Гордієм В.І. в місті Косові в справі № 347/1655/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про стягнення недоплаченої пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом про стягнення недоплаченої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 1542-УІІ від 20.06.2014, внесені зміни до статті щодо мінімальних розмірів пенсії по втраті годувальника, а саме розмір пенсії по втраті годувальника не може бути нижчий двох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Закон набрав чинності з 01.01.2015. Про наявність таких змін до Закону, позивачка дізналась тільки в 2015 від своєї знайомої, якій такий перерахунок провели автоматично, а розмір пенсії ОСОБА_1 залишався незмінним. Так, у жовтні 2015 позивачка звернулась до пенсійного фонду з проханням пояснити чому не нараховується новий розмір пенсії, проте усно їй повідомили, що нарахування її пенсії здійснюється відповідно до закону і підвищень немає. Проте, 10.02.2016 позивачкою до управління ПФУ в м. Коломиї та Коломийському районі було подано заяву, про переведення на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». За таких обставин, позивачка вважає, що за 2015 їй не було доплачено пенсію на суму 9875,79 грн., які вона просить стягнути з відповідача.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2017 позовні вимоги задоволено. Судом виходив з того, що призначення пенсії позивачці відбулося всупереч її вибору, оскільки ще 28.04.2011 вона зверталась до УПФ із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності з дитинства на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

Разом з тим, згідно з розпорядженням УПФ в м. Коломия та Коломийському районі, здійснено розрахунок пенсії (за новою формулою), аналогічно до попереднього, тобто, знову ж таки на загальних підставах. Однак, відповідно до ст. 37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової службу та деяких інших осіб», пенсії вразі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Виходячи з прожиткового мінімуму на отриманої пенсії з 01.01.2015 по 09.02.2016, різниця становить 9875,79 грн., що підлягає стягненню.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачами подано апеляційні скарги, в яких вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просять його скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона відповідача (Косівське УПФУ) покликається на те, що особа має право обирати вид пенсії, коли є одночасно право на два різні види пенсії, однак остання має подати встановленого зразка заяву з необхідними документами.

З 28.04.2011 позивача переведено з пенсії по інвалідності з дитинства на пенсію по втраті годувальника відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та в подальшому проводились перерахунки. При зверненні позивачки в лютому 2016 було виявлено, що отримання пенсії по втраті годувальника згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової службу та деяких інших осіб» для неї є більш вигідним, у зв'язку з чим її було повідомлено про необхідність надання заяви встановленого взірця. Після отримання заяви, її 10.02.2016 переведено на пенсію за вказаним Законом. Інших звернень від позивача не було, тому такі доводи не підтверджені.

Крім того, суд першої інстанції не мотивував поновлення троку звернення до суду.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона відповідача (Коломийське УПФУ) покликається на аналогічні аргументи.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 28.04.2011 звернулася до управління Пенсійного фонду в Коломийському районі з заявою про переведення її з одного виду пенсії на інший, а саме, на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, що стверджується копією її заяви (а.с.59).

Крім того, як видно із копії розпорядження управління ПФУ в м. Коломия № 130947 від 08.05.2011 (а.с.4), в рядку «категорія годувальника» записано пенсіонер інвалід війни, а нижче, в рядку «П.І.Б. годувальника» - ОСОБА_2, з зазначенням його дати народження, часу виходу на пенсію та військове звання. Тобто, ще в 2011 році позивачкою ОСОБА_1 було подано всі необхідні документи, зокрема ті, з яких управлінням було в даному розпорядженні вказано, що годувальник ОСОБА_2 був інвалідом війни, однак, відповідачем позивачці було нараховано розмір пенсії, згідно того ж таки розпорядження, у разі втрати годувальника (загальний), тобто на загальних підставах.

Також, згідно копії розпорядження управління ПФУ в м. Коломия та Коломийському районі № 184896 від 22.07.2013 (а.с.5), управлінням було здійснено розрахунок пенсії (за новою формулою), аналогічно до попереднього, тобто, знову ж таки на загальних підставах.

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», установлено, що у 2015 прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність становить: з січня 2015 - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні; статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з січня 2016 - 1074 гривні. Підвищення членам сімей померлих військовослужбовців складає 25 % від прожиткового мінімуму.

Таким чином, за період з 01.01.2015 по 09.02.1016 включно, загальний розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», повинен був би становити 29164,50 грн.

Однак, як видно з довідки Косівського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області від 31.08.2017 № 1746 (а.с.6), ОСОБА_1 з 01.01.2015 по 31.01.2016 включно, було виплачено пенсію у розмірі 19288,71 грн. Тобто, їй не було доплачено пенсію на суму 9875,79 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини колегія суддів звертає увагу на те, що бажання перейти з одного виду пенсії на інший проводиться за волевиявленням пенсіонера, матеріалами справи підтверджено неодноразові звернення позивачки до територіальних органів Пенсійного фонду України, відтак підставним буде стягнення різниці не доплаченої суми пенсії.

Щодо твердження апелянтів про зміну місця проживання позивача та зміну обліку з Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, то для належного виконання судового рішення сторона позивача не позбавлена права звернутися із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні.

З огляду на викладене, доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2017 у справі № 347/1655/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді І. О. Яворський
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 23.02.2018 року.