Справа № 806/3480/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року м. Житомир справа № 806/3480/17

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Хорошівського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Радичі" про стягнення коштів,

встановив:

Хорошівське об’єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Радичі" із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість із відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в сумі 76 648,65 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказана заборгованість утворилась за період: червень 2014 року - серпень 2014 року, серпень 2015 року - грудень 2017 року, та вказані витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути відшкодовані згідно з вимогами п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Оскільки заборгованість відповідачем у добровільному порядку не погашена, вона підлягає стягненню в примусовому порядку.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 03.01.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Станом на 31 січня 2018 року рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження, або поштове відправлення із відміткою про причини не вручення на адресу суду не повернулися. З метою забезпечення реалізації права відповідача на подання відзиву на позовну заяву та надання пояснень по суті справи ухвалою суду від 31.01.2018 справу призначено до судового розгляду в порядку ст. 262 КАС України, судовий розгляд справи призначений на 20.02.2018 о 14:15.

В судове засідання призначене на 20.02.2018 о 14:15 сторони та учасники справи не з'явилися.

20 лютого 2018 року перед початком судового засідання на офіційну електронну поштову адресу суду надійшло клопотання представника Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив. Ухвала про відкриття провадження направлялась відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, однак поштове відправлення повернулося як не вручене адресату з незалежних від суду причин, а тому, відповідно до ч.6 ст. 7, ч. 11 ст. 126 КАС України, ухвала вважається врученою належним чином.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст. 261 КАС України та зазначений в ухвалі про відкриття провадження, відзив на позовну заяву не надіслав.

Керуючись приписами ч. 3 ст. 194, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Радичі" зареєстроване як платник збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в Хорошівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Як встановлено з матеріалів справи, у відповідача за період: червень 2014 року - серпень 2014 року, серпень 2015 року - листопад 2017 року утворилась заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 74 485,61 грн. по списку №2, чим порушено вимоги частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, позивачем також зазначено заборгованість за грудень 2017 року у розмірі 2 163,04 грн.

Заборгованість підтверджується наявними у матеріалах справи: копіями розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах (а.с. 11-23, 25-26, 28-31, 33-35), довідкою-розрахунком суми заборгованості на суму 76 648,65 грн. (а.с. 5) та витягом з картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій. (а.с. 7-10)

Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій надсилались відповідачу у встановленому законом порядку, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями: супровідних листів та рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1, п.2 ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

Згідно з п.1 ст.2 Закону №400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об’єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п.2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. При цьому до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено розділом шостим Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція №21-1).

Відповідно до п.6.1 Інструкції №21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах, зокрема, для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах: 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Згідно з п.6.4 Інструкції №21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.7 Інструкції №21-1 встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Відповідно до п. 6.8 Інструкції №21-1, підприємства щомісячно до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомлені місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. В разі зміни розміру пенсії або настання обставин, що впливають на суму відшкодування, органи Пенсійного Фонду повідомляють про це підприємства у місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Верховним Судом України при вирішенні питання щодо правильного застосування пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та підпункту 6.6 розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України неодноразово висловлювалась правова позиція, яка полягає у тому, що обов'язок з відшкодовування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в частині пенсій, призначених у порядку статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", покладений на підприємства (постанова від 07 липня 2015 року (№ 21-735а15), постанова від 11 листопада 2015 року (справа № 21-2810а15).

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо позовних вимог в частині заборгованості за грудень 2017 року у розмірі 2163,04 грн. суд зазначає, що на момент звернення до суду (14.12.2017) відсутнє порушене право позивача, оскільки не настав строк для сплати вказаної заборгованості.

На момент судового розгляду справи позивачем не було надано доказів виникнення у відповідача заборгованості за грудень 2017 року, а у відповідача ще не сплинув строк на оскарження рішення щодо визначення такої заборгованості, встановлений ч. 2 ст. 122 та п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Заборгованість Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Радичі" у розмірі 74 485,61 грн. підтверджена сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надіслав, доказів погашення заборгованості у розмірі 74 485,61 грн. не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині заборгованості за період червень 2014 року - серпень 2014 року, серпень 2015 року - листопад 2017 року у розмірі 74 485,61 грн. є обґрунтованими, а позов підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на відсутність витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 250, 255, 258, 261-262 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Хорошівського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Древлянська, 1, смт. Хорошів, Хорошівський район, Житомирська область, 12101. Код ) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Радичі" (Радичі, Хорошівський район, Житомирська область, 12115. Код ) про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Радичі" на користь Хорошівського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заборгованість із відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період червень 2014 року - серпень 2014 року, серпень 2015 року - листопад 2017 року в сумі 74 485,61 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят п'ять гривень шістдесят одна копійка).

У решті заявлених вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.Г. Попова

Повний текст рішення виготовлено: 20 лютого 2018 року.