Справа № 263/5191/17
Суддя: Томілін О. М.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№2а/263/10/2018
№263/5191/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Гущиній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, складу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, який діє у Центральному районі міста Маріуполя, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, складу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, який діє у Центральному районі міста Маріуполя, про скасування постанови складу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, який діє у Центральному районі міста Маріуполя, від 11.04.2017 року №11 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.179 КУпАП, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Так, 16 березня 2017 року відносно ОСОБА_1 співробітниками Управління патрульної поліції в м. Маріуполі було складено протокол серія АА №159698 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.179 КУпАП. Відповідно до протоколу, 16.03.2017 р. о 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 в адмінбудівлі Апеляційного суду Донецької області за адресою: м.Маріуполь, пр.Миру, 1, знаходився на робочому місці в нетверезому стані. 11 квітня 2017 р. Адміністративна комісія Виконавчого комітету Маріупольської міської ради (склад, який діє у Центральному районі міста Маріуполя) винесла постанову №11, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.179 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 51 грн.

Позивач вказує, що він, знаходячись на роботі в адмінбудівлі Апеляційного суду Донецької області, за адресою: м.Маріуполь, пр.Миру, 1, був тверезим, алкогольних напоїв не вживав. Протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.179 КУпАП було складено з порушенням чинного законодавства. Зокрема, з порушенням ст.255 КУпАП, згідно з якою протокол про адміністративне правопорушення, що передбачено статтею 179 КУпАП, має право скласти власник (керівник) підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Після чого протокол направляється до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Відповідно до п.7 ст.40 КЗпП України у разі появи працівника на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір. Під час складання протоколу були допущені порушення Тимчасової інструкції про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння, затвердженого заступником Міністра охорони здоров'я СРСР 01.08.1988 N 06-14/33-14, зокрема, згідно з інструкцією огляд здійснюється за направленнями працівників правоохоронних органів, а також посадових осіб підприємств, установ і організацій за місцем роботи особи, щодо якої здійснюється огляд. Основою медичного висновку з питання станів, пов'язаних зі споживанням алкоголю, повинні служити дані всебічного медичного огляду. Після його закінчення проводиться відбір видихуваного повітря або біологічних рідин організму для дослідження на наявність алкоголю. Лабораторні дослідження (видихуваного повітря, сечі, слини) при проведенні огляду є обов'язковими. У випадках сумнівною картини алкогольного сп'яніння необхідно застосовувати не менше двох біологічних реакцій на алкоголь, піддавати аналізу різні біологічні середовища; у випадках дослідження видихуваного повітря або слини здійснювати їх повторне проведення через 20-30 хвилин після першого. На підставі медичного огляду формулюється висновок, в якому повинно бути чітко охарактеризовано стан оглянутого на момент обстеження. Лікар при складанні висновку має керуватися методичними вказівками з медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння. Результати огляду повідомляються обстежуваній особі відразу ж після закінчення обстеження.

В зазначений день до ОСОБА_1 з боку керівництва претензій щодо виконуваної ним роботи не було. ОСОБА_1 як судовий розпорядник в Апеляційному суді Донецької області належно виконував свої повноваження, зокрема, забезпечував належний стан залу судового засідання, запрошував до нього учасників цивільного процесу; оголошував про вхід і вихід суду та пропонував всім присутнім встати; слідкував за додержанням порядку особами, присутніми у залі судового засідання; виконував інші доручення головуючого судді, пов'язані із створенням умов, необхідних для розгляду справи, тощо.

В порушення вимог Закону України «Про національну поліцію», КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015р. № 1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015р. № 1452/735 співробітниками Управління патрульної поліції позивачу не було роз'яснено права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, та надати письмові пояснення запропоновано не було. Крім того, про результат проведеного огляду на стан сп'яніння позивачу повідомлено не було. Акт огляду на стан сп'яніння та протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не підписував, письмових пояснень не давав, копію протоколу про адміністративне правопорушення та висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння позивачу на надали.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 вважає, що Адміністративна комісія Виконавчого комітету Маріупольської міської ради неповно з'ясувала обставини справи, спірна постанова в порушення вимог КАС України прийнята необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття, тому постанова Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 11 від 11.04.2017р. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо позивача підлягає закриттю.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діє після 15 грудня 2017 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Крім того надав додаткові письмові пояснення по суті справи, в яких вказав, що він 16 березня 2017 року, знаходячись на роботі в адмінбудівлі Апеляційного суду Донецької області був тверезим, алкогольних напоїв не вживав. В зазначений день до нього з боку керівництва претензій щодо виконуваної ним роботи не було. Як судовий розпорядник він належно виконував свої посадові обов'язки. 16.03.2017 року співробітники Управління патрульної поліції в м. Маріуполі знаходились у будівлі Апеляційного суду Донецької області в м.Маріуполі у зв'язку зі слуханням справи про адміністративне правопорушення. Позивач приймав участь у даному судовому засіданні, виконуючи свої службові обов'язки як судовий розпорядник. Співробітники Управління патрульної поліції з невідомих причин від самого початку були вороже налаштовані до позивача. Після судового засідання вони стали грубити та вимагати, щоб позивач проїхав з ними для огляду на стан сп'яніння. Позивач спочатку відмовлявся з ними їхати, однак, співробітники поліції продовжували грубити, спричиняти ґвалт та стали силком змушувати його проїхати з ними. Задля недопущення розвитку цього конфлікту в адмінбудівлі суду позивач був змушений поїхати із співробітниками поліції для огляду на стан сп'яніння. 16.03.2017 р. він був хворий, тому приймав ліки Ангелікс-здоров'я, у склад яких входить спирт. Лікар під час огляду не запитував, чи приймав він лікарські препарати, та не повідомив про можливість проведення інших досліджень, зокрема досліджень біологічного середовища. Вважає, що Акт огляду на стан сп'яніння не може враховуватися судом як належний доказ по справі, оскільки під час проведення медичного огляду ОСОБА_1 не було повідомлено про можливість встановлення стану сп'яніння шляхом дослідження біологічного середовища, сам акт огляду на стан сп'яніння безпосередньо після огляду позивачу не було надано, чим було порушено п. 20 Р. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015р. № 1452/735. Крім того, про результат проведеного огляду на стан сп'яніння позивачу повідомлено не було. Акт огляду на стан сп'яніння та протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не підписував, письмових пояснень не давав. Копію протоколу про адміністративне правопорушення та висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння позивачу на надали. Огляд на стан сп'яніння було проведено за допомогою технічного засобу, не дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Оскільки проведення медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп'яніння було здійснено з порушеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я, МВС від 09.11.2015 р. №1452/735, тому акт огляду на стан сп'яніння не може вважатися допустимим доказом. Співробітниками Управління патрульної поліції позивачу не було роз'яснено його права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та не було запропоновано надати письмові пояснення. Враховуючи вказане позивач вважає, що Адміністративною комісією було не повно з'ясовано обставини даної справи, і тому спірна постанова є незаконною.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Також додатково надала письмові пояснення, в яких вказала, що відповідно до положень статті 255 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, що передбачено статтею 179 КУпАП, має право скласти власник (керівник) підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Після чого протокол направляється до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Також, відповідно до п.7 ст.40 КЗпП України у разі появи працівника на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір. Факт появи на роботі в нетверезому стані має бути засвідчений актом, складеним у довільній формі і підписаним кількома свідками. Представник позивача посилається на допущені порушення Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів від 24 лютого 1995 року № 114/38/15-36-18, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства юстиції України (дану Інструкцію Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства юстиції України від 21.04.2009 N 81/261/712/5 було визнано такою, що втратила чинність, однак, іншого нормативно-правового акту, яким би регулював дані правовідносини прийнято не було), яка визначає коло осіб, які можуть проводити огляд працівників і давати висновок за його результатами. Відповідно до Інструкції огляд проводиться в будь-який час доби в спеціалізованих кабінетах наркологічних диспансерів психіатрами-наркологами або у визначених органами охорони здоров'я лікувально-профілактичних установах психіатрами, психіатрами-наркологами, невропатологами, спеціально підготовленими лікарями інших спеціальностей, а також фельдшерами фельдшерсько-акушерських пунктів, значно віддалених від лікувальних закладів, які пройшли спеціальну підготовку з використанням методик і приладів, дозволених Міністерством охорони здоров'я України, за списком, затвердженим головним лікарем центральної міської (районної) лікарні. Якщо особа направляється на огляд підприємством, у неї має бути письмове звернення за підписом посадової особи, завірене відповідною печаткою підприємства. Допускається проведення огляду з ініціативи самого працівника, але тільки на підставі його письмової заяви. Особа, направлена на огляд за письмовим зверненням підприємства, може прибути в заклад охорони здоров'я як самостійно, так і в супроводі уповноважених працівників підприємства, але не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для проведення такого огляду. Уповноважений представник підприємства, який супроводжує працівника на огляд, зобов'язаний засвідчити особу працівника, а лікар - ознайомитися з документами останнього (паспортом, посвідченням водія тощо). Відсутність документів не може бути причиною для відмови у проведенні огляду. У цьому разі в протоколі огляду зазначаються прикмети обстежуваного, а також те, що особисті дані записані з його слів. Лікар, у присутності супроводжуючого, повідомляє оглянутій особі висновки за результатами огляду, про що робиться запис у протоколі. Протокол складається у двох примірниках, перший, засвідчений підписом лікаря і печаткою, видається уповноваженому представникові підприємства, котрий супроводив працівника на огляд, а другий залишається в закладі охорони здоров'я. Якщо за направленням підприємства працівник самостійно звернувся до закладу охорони здоров'я для проведення огляду, протокол медичного огляду надсилається поштою на підприємство або передається його представникові. Особа, яку оглядають, має право в десятиденний термін оскаржити висновки огляду до контрольної комісії медичного огляду або до відповідної контрольної комісії Міністерства охорони здоров'я чи до суду. Висновки щодо огляду особи на стан сп'яніння, одержані з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними. Разом з тим трапляється, що працівник відмовляється від проходження медичного огляду. Така ситуація і може бути врегульована в інструкції з відсторонення від роботи працівників, які перебувають у стані сп'яніння, що є внутрішнім нормативним актом підприємства, а отже, обов'язковим для виконання всіма його працівниками. Окремі положення інструкції необхідно включати до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства чи колективного договору. Обидва документи ухвалюються на загальних зборах (конференції) трудового колективу за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). З інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку ознайомлюють усіх працівників під розписку під час прийняття на роботу. Отриманий з медичної установи протокол огляду працівника на стан сп'яніння слугує підставою для розірвання трудового договору за пунктом 7 статті 40 КЗпП.

З огляду на вищевказане представник позивача вважає, що співробітники патрульної поліції не мали повноважень складати протокол, а Адміністративна комісія Центрального району виконавчого комітету Маріупольської міської ради не мала повноважень притягати позивача до адміністративної відповідальності, оскільки вказані в протоколі та в постанові правопорушення мають характер порушень законів про працю. Крім того, звернула увагу суду на неповноважний, на її думку, склад адміністративної комісії виконавчого комітету у Центральному районі м.Маріуполя, яка виносила спірну постанову, оскільки відповідно до додатку до рішення виконавчого комітету №144 від 01.06.2016р. «Про розподіл повноважень адміністративних комісій» вказана комісія складається з 9 членів, пунктом 3.2 Положення про адміністративну комісію передбачено, що комісія діє в складі голови, заступника голови, відповідного секретаря і не менш як 6 членів, в той час як спірне рішення прийнято комісією в складі 5 осіб.

В подальшому представник позивача надала заяву про розгляд справи в її відсутність.

Від заступника голови Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради ОСОБА_4 надійшли письмові заперечення проти позову, в яких останній наполягає на законності прийнятого рішення, оскільки протокол серія АА №159698 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.179 КУпАП, складений уповноваженими на те працівниками Національної поліції, був прийнятий до розгляду комісією на підставі ч.1 ст.255 КУпАП, до протоколу були надані належні докази на підтвердження вини позивача. На підставі вивчених матеріалів адміністративної справи та з урахуванням пояснень ОСОБА_1 комісія визнала останнього винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.179 КУпАП та наклала стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. Просив розглянути справу без участі представника Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Від представника виконавчого комітету Маріупольської міської ради ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог представник заперечувала. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що перебуває на посаді старшого судового розпорядника Апеляційного суду Донецької області. В його посадові обов'язки входить розподіл роботи між іншими судовоми розпорядниками та контроль за її виконанням. 16.03.2017 р. приблизно о 08.00 год. усі судові розпорядники прибули на робочі місця, усі були тверезі, ніхто не поводив себе агресивно або якимось іншим чином давав підстави для скарг та зауважень. Свідок розподілив обов'язки по-між судових розпорядників та усі приступили до роботи. Будь-яких скарг від суддів або інших працівників апарату суду на ОСОБА_1 не надходило. Приблизно о 10.00 год. свідок вийшов з зали судового засідання та побачив працівників патрульної поліції, а також інших осіб, які в агресивній формі стверджували, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Останній це заперечував та просив не заважити йому працювати. Працівники поліції сказали, що затримують ОСОБА_1 і тоді він погодився з ними проїхати. Свідку відомо, що працівники поліції прибули до суду як вільні слухачі у справі про притягнення певної особи до адміністративної відповідальності, однак, слухання справи не відбулося, ОСОБА_1 в цей час вийшов до слухачів та повідомив, що розгляд справи відкладається, на що представники поліції висловили своє обурення та почали пред'являти претензії.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що він перебував на посаді начальника відділу забезпечення діяльності палати Апеляційного суду Донецької області з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення. Враховуючи, що керівник апарату суду знаходиться в м.Бахмуті, а його заступник 16.03.2017р. перебував у відрядженні, ОСОБА_7 виконував обов'язки керівника апарату суду. В його обов'язки входив нагляд за додержанням трудової дисципліни працівниками суду. У вказаний день зранку він бачив ОСОБА_1, спілкувався з ним, жодних ознак алкогольного сп'яніння в нього не було, претензій до нього від суддів або працівників апарату суду не надходило. Свідку зателефонував охоронець та попросив підійти до варти. Наявні в холі працівники поліції почали задавати питання з приводу розгляду справи про адміністративне правопорушення. Їм було повідомлено, що розгляд справи не відбудеться у зв'язку з відсутністю головуючого судді. Поліцейські були обурені тим, що їх не повідомили про відкладання розгляду справи та почали пред'являти претензії працівникам суду, зокрема, ОСОБА_1, який в цей час був поряд, вони казали, що останній знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. Свідок при цьому працівникам поліції зазначив, що не вважає, що ОСОБА_1 знаходиться в стані сп'яніння та просив не перешкоджати роботі працівників суду. ОСОБА_1 також заперечував факт перебування в стані алкогольного сп'яніння. Враховуючи, що працівники поліції перешкоджали виконанню роботи ОСОБА_1 останній був змушений поїхати з ними.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, свідчення яких також підтверджуються листом в.о. голови Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_2 від 02.11.2017р. з якого вбачається, що скарг на неналежне виконання ОСОБА_1 посадових обов'язків, у тому числі щодо знаходження у нетверезому стані на своєму робочому місці 16.03.2017р., не надходило, та листом УПП в м.Маріуполі від 08.11.2017р., з якого вбачається, що виклик до адміністративної будівлі Апеляційного суду Донецької області 16.03.2017р. о 10.11 год. здійснив заступник начальника УПП Скрипник, дослідивши письмові пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, інші матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що 16.03.2017р. до ОСОБА_1 претензій з боку керівництва щодо знаходження в стані алкогольного сп'яніння не було, що підтверджується вищенаведеними доказами. Однак, в той же день інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Маріуполі ДПП ОСОБА_8 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №159698 відносно ОСОБА_1 Відповідно до цього протоколу ОСОБА_1 16.03.2017р. о 10.30 год. в адмінбудівлі Апеляційного суду Донецької області за адресою: м.Маріуполь, пр. Миру, 1, перебував на робочому місці в нетверезому стані, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.179 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частинами першою та другою статті 152-1, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 186-1, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.216 КУпАП адміністративні комісії мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення при наявності не менш як половини членів їх складу, а виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад - при наявності не менш як двох третин від загального складу виконавчого комітету.

11 квітня 2017 р. Адміністративна комісія Виконавчого комітету Маріупольської міської ради (склад, який діє у Центральному районі міста Маріуполя) винесла постанову №11, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.179 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 51 грн.

З протоколу №11 від 11.04.2017р. засідання складу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, який діє у Центральному районі міста Маріуполя не вбачається, що ОСОБА_1 були роз'яснені його права, що є порушенням вимог ст.279 КУпАП. У вказаному протоколі також в порушення вимог КУпАП не зазначені пояснення ОСОБА_1

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення ж своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вказаних вимог Закону адміністративна комісія виконавчого комітету Маріупольської міської ради, склад якої діє у Центральному районі міста Маріуполя, під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.179 КУпАП не дотрималася, через що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Частина 1 статті 179 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на виробництві (на робочих місцях, у приміщеннях і на території підприємств, установ, організацій) або перебування на роботі в нетверезому стані.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого вказаною статтею, полягає у розпиванні спиртних напоїв на виробництві (на робочих місцях, у приміщеннях і на території підприємств, установ, організацій); перебуванні на роботі в нетверезому стані. Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу. Факт перебуванні працівника на роботі в нетверезому стані може бути визначений як керівником, так і на підставі його огляду, який проводиться згідно з вимогами відповідної інструкції щодо встановлення порядку направлення громадян для огляду на стан сп'яніння та проведення самого огляду.

Так, Департамент реформ та розвитку медичної допомоги Міністерства охорони здоров'я України листом від 21.06.2013 р. за №3.22-17/327/18254 на запит про інформацію щодо застосування документа МОЗ СРСР від 01.09.88 N 06-14/33-14 повідомив, що Тимчасова інструкція про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння, яку затверджено заступником Міністра МОЗ СРСР від 01.09.88 N 06-14/33-14, є доповненням до наказу Міністерства охорони здоров'я СРСР від 08 вересня 1988 року N 694 "Про заходи щодо подальшого вдосконалення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння". Зазначений Наказ включений до Переліку наказів МОЗ СРСР, які застосовуються в Україні, що додається до вказівки Міністерства охорони здоров'я України від 28 травня 1996 р. N 165 (пункт 399).

Крім того, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачений ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008р №1103, якою затверджено «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»; спільним Наказом МВС та МОЗ України віл 9 листопада 2015р. № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», самої Інструкцією.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.179 КУпАП, працівниками поліції до адміністративної комісії надані протокол про адміністративне правопорушення серії АА №159698 від 16.03.2017р., довідка КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Маріуполя» №667 від 16.03.2017р. за висновком огляду ОСОБА_1 з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, письмові пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_10, в присутності яких щодо ОСОБА_1 складався протокол про адміністративне правопорушення, рапорт інспектора Чернова О.С., який складав протокол, відеозапис подій у Апеляційному суді Донецької області 16.03.2017р., з якого вбачається, що працівники поліції в приміщенні Апеляційного суду Донецької області стверджували, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, на що останній заперечував. Будь-яких явних ознак стану алкогольного сп'яніння у ОСОБА_1 з відеозапису не вбачається.

Разом з тим, процедура проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, на переконання суду, була грубо порушена.

Відповідно до п. 4 Тимчасової інструкції про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння, затвердженого заступником Міністра охорони здоров'я СРСР 01.08.1988 N 06-14/33-14 (далі - Тимчасова Інструкція), огляд здійснюється за напрямами працівників правоохоронних органів, а також посадових осіб підприємств, установ і організацій за місцем роботи особи щодо якої здійснюється огляд.

Згідно з п. 7 Тимчасової Інструкції, основою медичного висновку з питання станів, пов'язаних зі споживанням алкоголю, повинні служити дані всебічного медичного огляду. Після його закінчення проводиться відбір видихуваного повітря або біологічних рідин організму для дослідження на наявність алкоголю.

Лабораторні дослідження (видихуваного повітря, сечі, слини) при проведенні огляду є обов'язковими. Кров для аналізів на алкоголь слід брати у виняткових випадках тільки за медичними показаннями (наприклад, важкі травми, отруєння тощо).

Відповідно до п. 8 Тимчасової Інструкції, Характер і послідовність проведення біологічних проб визначається лікарем (фельдшером) у залежності від особливостей клінічного стану обстежуваного. У випадках сумнівною картини алкогольного сп'яніння необхідно застосовувати не менше двох біологічних реакцій на алкоголь (проба Рапопорта, Мохова-Шинкаренко, апарат ППС-1), піддавати аналізу різні біологічні середовища; у випадках дослідження видихуваного повітря або слини здійснювати їх повторне проведення через 20-30 хвилин після першого.

Згідно з п. 13 Тимчасової Інструкції, на підставі медичного огляду формулюється висновок, в якому повинно бути чітко охарактеризовано стан оглянутого на момент обстеження.

Лікар при складанні висновку має керуватися методичними вказівками з медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння.

Пунктом 14 Тимчасової Інструкції, результати огляду повідомляються обстежуваній відразу ж після закінчення обстеження. Особам, доставив оглянутого для визначення факту вживання алкоголю або стану сп'яніння, видається на руки протокол медичного огляду. При відсутності супроводжуючої особи протокол огляду надсилається на адресу направила організації поштою.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди воді на проведення зазначеного огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п.3 Порядку КМУ огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров'я.

Згідно до п.6 Порядку КМУ та п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Порядок проведення огляду лікарем на предмет встановлення факту сп'яніння передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Пунктом 9 Розділу 3 даної Інструкції передбачено використання в закладах охорони здоров'я лише для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, що підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Із аналізу наведених норм слід зробити висновок, що можливості застосування в ході медичного огляду водія на стан алкогольного сп'яніння лікарем у лікувальному закладі, технічних засобів вимірювання даною Інструкцією не передбачено.

Лікар, як спеціаліст в галузі медицини, оглядає особу, яка доставлена працівниками поліції для огляду, перевіряє наявність зовнішніх ознак сп'яніння, заміряє тиск, пульс та кількість подихів у хвилину, проводить інші обстеження, з метою перевірки стану опорно-рухового апарату та мовної сфери.

Згідно з п.15 Розділу 3 цієї ж Інструкції, саме за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Згідно з п.22 Розділу «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09.11.2015 року, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважаються недійсними.

Згідно з п.3.10,12-16,19 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я, предметом лабораторного дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічного середовища. Відповідно до п.15 Розділу 3 Інструкції, відібрання зразків біологічного середовища та проведення з ними лабораторних досліджень в ході проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я є необхідним для максимально об'єктивного та неупередженого винесення остаточного висновку огляду пацієнту, для встановлення діагнозу та складення акту медичного огляду проведення.

З матеріалів справи, а саме, «медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння» №667 вбачається, що при проведенні огляду ОСОБА_1, лікарем використовувався технічний прилад алкотест 6810, за результатами зазначеного огляду на стан сп'яніння встановлено вміст алкоголю 0,93%. Біологічне середовище, зокрема, сеча, слина, кров та інш. не досліджувалися.

З даним діагнозом не був згодний ОСОБА_1, що вбачається з його пояснень та суті позову, крім того, його підпису у зазначеному висновку не має. У такому випадку лікарем не було запропоновано провести лабораторні дослідження з метою підтвердження встановленого діагнозу.

При таких обставинах висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 має суттєві протилежності, складений в порушення вимог діючої Інструкції 1452/735.

Пунктом 22 Розділу ІІІ Інструкції 1452/735 передбачено, що висновки, щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені в порушення вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ст.280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа), при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дії суб'єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності при відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність події, складу адміністративного правопорушення і винність особи у його вчиненні, не можуть вважатися правомірними та порушують принцип презумпції невинуватості, визначений статтею 62 Конституції України. Будь-які сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. До спірних правовідносин також має бути застосована практика Європейського суду з прав людини, який у справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості. Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98). Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі. У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

За викладених обставин, склад Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, який діє у Центральному районі міста Маріуполя, при розгляді адміністративної справи не врахував вищевикладені обставини та не надав їм належної оцінки, не звернув увагу на допущені порушення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення та документів до нього, не пересвідчився у доведеності вини позивача у вчиненні вказаного правопорушення.

Таким чином у даній справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовували правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Адміністративною комісією під час прийняття вказаної постанови не враховано відсутність достатніх даних та доказів, що підтверджують вину особи, не перевірено наявність підстав для визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 179 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене постанова складу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, який діє у Центральному районі міста Маріуполя, від 11.04.2017 року №11 підлягає скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.179 КУпАП, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.7, 179, 247, 251, 252, 280, 293 КУпАП, керуючись ст.ст.2, 9, 77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову складу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради, який діє у Центральному районі міста Маріуполя, №11 від 11.04.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.179 КУпАП, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.179 КУпАП - закрити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.М.Томілін