Справа № 817/2139/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2018 року м. Рівне №817/2139/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд" про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення на його користь заборгованості по фактичних витратах Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та страхових внесків в сумі 22599,43грн. з відповідача - Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд". Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Позивач зазначає у позові, що відповідач як правонаступник Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд-324 УНР" свого обов'язку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком не дотримувався. Відтак, витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 22599,43грн. залишились невідшкодованими. З наведених підстав просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач адміністративний позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву. Свої заперечення обґрунтував тим, що Філія Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд" "324 Управління начальника робіт" була ліквідована на підставі наказу керівника Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд" №67 від 15.10.2001, проте позивачем не додано до позовної заяви належних доказів того, що спірна заборгованість була узгоджена і включена у реєстр кредиторських вимог при ліквідації вказаної Філії відповідача. Крім того, відповідач вказує на відсутність обов'язку відшкодування підприємствами виплачених працівникам пільгових пенсій, оскільки на момент прийняття Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", частина 2 статті 13 Закон України "Про пенсійне забезпечення", яка покладала на підприємства такий обов'язок, була виключена відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України" від 17.02.2000 №1461-ІІІ. Також, вказує на безпідставність твердження позивача про те, що до спірних правовідносин застосовуються положення ч.15 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки ним заявлено вимогу про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, а не недоїмки, пені та штрафів. Таким чином, на думку відповідача, позивачем було пропущено строк звернення до суду, визначений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки про наявність заборгованості позивачу було відомо з 10.01.2002. З огляду на вказане, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та застосувати наслідки пропущення позивачем строків звернення до адміністративного суду.

В судове засідання прибули представники відповідача Браславський І.Л. та Баркас Г.В. які через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду подали клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

За правилами ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

В матеріалах справи наявні клопотання всіх учасників справи, тому її розгляд здійснюється в письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд виходив з наступного.

Твердження відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду, оскільки до спірних правовідносин не застосовуються положення ч.15 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058) суд вважає помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058, підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 6.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (далі - Інструкція №21-1), підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464 (далі - Закон №2464) визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.15 ст.106 Закону № 1058, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Таким чином, на підставі аналізу вищезазначених норм права суд дійшов висновку, що в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення ч.15 ст.106 Закону № 1058. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 122 КАС України, не застосовуються.

Такий висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду України, висловленим в постанові від 25.11.2015 по справі №21-3122а15.

Доводи відповідача про відсутність обов'язку відшкодування підприємствами виплачених працівникам пільгових пенсій суд вважає неприйнятними у зв'язку з наступним.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058 в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788). У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом №1058 питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б"-"з" статті 13 Закону №1788, було врегульовано Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР), відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1 якого платниками збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, в т.ч. їхні філії, відділення та інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, <...> об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

З аналізу вказаних норм права слідує, що суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, зобов'язанні відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату і доставку пенсії, призначеної працівнику відповідно до пунктів "б"-"з" частини першої статті 13 Закону № 1788.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 31 січня 2011 року по справі №21-69а10 та від 13 лютого 2012 року по справі №21-11а12.

Вимогами пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058 встановлено, що після 01.01.2004 року зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, який діяв до набрання чинності цим Законом.

До 01 січня 2004 року діяв порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, відповідно до якого бюджетні, громадські, інші установи й організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи відшкодовують Пенсійному фонду 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку (п.6.1 Інструкції №21-1).

За даними позивача громадянам, які працювали у Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд-324 УНР" та правонаступником якого є відповідач, призначена і виплачується пільгова пенсія.

Відповідно до п.6.1. Інструкції №21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах:

20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році;

30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році;

40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році;

50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році;

60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році;

70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році;

80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році;

90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році;

100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Відповідно до п.6.4. Інструкції №21-2, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з п.6.7. Інструкції №21-2, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Також, п.6.3. Інструкції №21-2 передбачено, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

Позивач вказує, що відповідно до карток особового рахунку заборгованість Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд-324 УНР" відшкодувань фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій становить 22599,43грн. Зазначена сума боргу була узгоджена і включена у реєстр кредиторських вимог Філії. Повідомлень щодо невизнання боргу ні від ліквідаційної комісії Філії, ні від відповідача до позивача не надходило.

З огляду на вказане, ухвалою суду від 17 січня 2018 року з метою з'ясування всіх обставин у справі, що мають значення для її правильного вирішення, у позивача витребовувалися: докази, що підтверджують наявність та розмір заборгованості Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд-324 УНР" з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах; докази на підтвердження того, що відповідач є правонаступником Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд-324 УНР"; докази дійсного понесення фактичних витрат на виплату та доставку пенсій у невідшкодованій сумі.

На виконання вказаної ухали позивач подав до суду письмові пояснення, в яких повідомив про неможливість надати витребовувані судом докази у зв'язку з тим, що вони не збереглися.

В даному випадку, суд звертає увагу, що згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи, що на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, останнім не було надано суду належних та достатніх доказів, та такі докази не були встановлені судом під час судового розгляду справи, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та до задоволення не належать.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 205, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд" про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 34, );

2) відповідач - Державне підприємство Міністерства оборони України "Західвійськбуд" (79040, м. Львів, Залізничний р-н, вул. Городоцька, 224, ).

Повне рішення суду складено 21 лютого 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.