Справа № 363/4735/17
Суддя: Котлярова І. Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

20.02.2018 Справа № 363/4735/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.

при секретарі Палій Л.О.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 4 полку № 1 ОПБ Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_2, третя особа Департамент патрульної поліції НП України про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що 27 листопада 2017 року близько 23 години 45 хвилин він на власному автомобілі марки «ЗАЗ Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Богатирській та був зупинений працівниками поліції на КПП. На питання про причину зупинку, працівники поліції назвали декілька різних незрозумілих причин зупинки та забажали перевірити документи, але надати документи для перевірки відмовився до отримання вмотивованої відповіді на питання про причину зупинки. Після чого працівник поліції зазначив, що ним було порушено правила дорожнього руху, а саме рух у крайній лівій смузі руху при вільній середній та правій смузі для руху. Однак надати документи, все ж таки відмовився, оскільки вважав, що зупинка була незаконна, зачинив вікно в автомобілі та почав викликати поліцію за телефоном 102, щоб повідомити про порушення з боку поліцейських. Після чого працівники поліції повідомили, про підозрілу поведінку та просили вийти з автомобіля та відкрити багажник, на що отримали відмову. У подальшому, працівники поліції, почали застосовувати силу та витягли з автомобіля, наділи наручники та почали обшукувати автомобіль. Далі, поліцейські доставили його до Оболонського районного відділу поліції, де склали відносно нього протокол про злісну непокору працівникам поліції та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Проте ОСОБА_1 із постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП не згодний, вважає її незаконною та такою, що складена із порушенням вимог закону. У зв'язку із чим, просить суд скасувати постанову серії АР № 519073 від 27 листопада 2017 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., провадження по адміністративній справі закрити.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову до суду не надав.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, в яких зазначив, що 27.11.2017 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Богатирській в м. Києві, здійснював рух по крайній лівій смузі не маючи намір здійснити поворот ліворуч, в той час коли інші праві смуги не були зайняті, чим порушив вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, 27.11.2017р., інспектор поліції ОСОБА_2 спільно з інспекторами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 здійснювали забезпечення громадського порядку та проводячи профілактику порушень у сфері забезпечення дорожнього руху в складі екіпажу патрульної поліції, безпосередньо стали свідками вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке виразилось у русі транспортного засобу по крайній лівій смузі руху, не маючи намір здійснити поворот ліворуч, в той час, коли інші праві смуги руху були вільні.

Разом із цим, після зупинки водія ОСОБА_1, працівник поліції представившись, роз'яснив водію причину зупинки та відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», оголосив законну вимогу надати документи, що посвідчує особу водія та його спеціальне право на керування транспортним засобом. Однак особа відмовилась виконати законну вимогу поліцейського, тому водію було роз'яснено, що своїми діями він здійснює злісну непокору законній вимозі працівника поліції за що передбачена відповідальність ст. 185 КУпАП. Надалі ОСОБА_1 почав поводити себе агресивно, при цьому постійно перекладаючи особисті речі, які знаходились в автомобілі. На запитання чи є в нього які не-будь заборонені речі, водій відповіді не надавав та на вимогу поліцейського провести огляд транспортного засобу відмовився. У подальшому його було затримано відповідно до ст. 260 КУпАП та застосовано спеціальний засіб - кайданки, та відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП за вчинення злісної непокори законній вимозі працівника поліції та винесено постанову про порушення п. 11.5 ПДР України та накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, усі викладені вище пояснення, щодо обставин події та які підтверджують пояснення працівників поліції зафіксовані за допомогою нагрудної відеокамери працівника поліції, відеозапис з якої доданий до письмових пояснень.

Таким чином, поліцейський, який виносив постанову про адміністративне правопорушення, діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог, встановлених КУпАП та Інструкцією, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 519073 від 27 листопада 2017 року до позивача було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п. 11.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно пункту 11.5. ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із наданих пояснень ОСОБА_1 у позовній заяві вбачається, що позивач жодних доказів того, що він не порушував правила дорожнього руху не наводить, не вказую як само він рухався, а тільки зазначає, що вважає зупинку незаконною та вважає, що вимоги поліцейського були не обґрунтовані, а дії поліцейського, щодо застосування сили та огляду автомобіля протиправні.

Також, із матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 також було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, а саме за вчинення злісної непокори законній вимозі працівника поліції, однак позивач не вказую, чи оскаржував він даний протокол та чи був даний протокол розглянутий і яке було винесено рішення.

Крім того, судом було досліджено запис із нагрудної відеокамери поліцейського, яку надав представник третьої особи та з якої вбачається, що працівники поліції висували ОСОБА_1 законі вимоги на які останній не реагував, документи про право керування транспортним засобом і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу надавати відмовлявся. Також із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було роз'яснено причину зупинки транспортного засобу і було роз'яснено, що у разі його відмови виконати законні вимоги поліцейського, відносно нього може бути складений адміністративний протокол за ст. 185 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Таким чином, вимога зупинити транспортний засіб є правомірною.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 96 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ст. 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Нагрудною камерою патрульного поліцейського зафіксовано, що на місці зупинки водія повідомлено про причину зупинку, а саме, що водій здійснював рух у крайній лівій смузі руху, не маючи намір здійснити поворот ліворуч, в той час, коли інші праві смуги для руху були вільні на що водій не надав своїх пояснень, а лише наголошував, що зупинка не законна, будь яких заперечень з приводу руху в крайній лівій смузі руху не надавав.

Відповідачем було прийнято до уваги порушення позивачем ПДР України, пояснення водія та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 241 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Статтею 286 КАС України, передбачено, що за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу або скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи, на те, що водій ОСОБА_1 дійсно порушив правила ДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, інспектором ОСОБА_2 не порушено процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський діяв в межах наданих законом повноважень, мав право зупиняти, оглядати транспортний засіб, розглянути вказане адміністративне правопорушення та винести постанову АР № 519073 від 27.11.2017 року. Вказана постанова винесена саме за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, ознаки якого визначено ч. 1 ст. 9 КУпАП з метою виховання позивача, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 293 КУпАП, орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, - залишає постанову без змін, а скаргу або протест без задоволення.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є безпідставні та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 256,268,288,293 КУпАП, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Залишити адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 4 полку № 1 ОПБ Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_2, третя особа Департамент патрульної поліції НП України про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та регулятивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: І.Ю. Котлярова