Справа № 556/2045/17
Суддя: Котик Л.О.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 556/2045/17
Номер провадження 2-а/556/10/2018
ВОЛОДИМИРЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2018 р. Володимирецький районний суд Рівненської області в складi:

головуючого - судді Котик Л.О.

при секретарі -Соловей Г.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача Володимирецького об'єднаного УПФУ Рівненської області - Годунок В.М.

представника відповідача Володимирецької РДА - Воробей Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Володимирецького об'єднаного УПФУ Рівненської області, Володимирецької районної державної адміністрації (районна комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам) про визнання неправомірними відмов та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулася до суду з адміністративним позовом до Володимирецького об'єднаного УПФУ Рівненської області, Володимирецької районної державної адміністрації (районна комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам) про визнання неправомірними відмов та зобов»язання вчинити певні дії.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що вона здобула право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1. Позивачка була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно за місцем проживання отримувала пенсію. Дата останнього нарахування пенсії - 4.08.2014 року. З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації на території Донецької області вона була змушена покинути своє місце проживання у м. Макіївка і прибула в смт. Володимирець, Рівненської області, де у встановленому порядку взята на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою № від 13.06.2017 р.

Внаслідок активної фази АТО на території Донецької області було припинено здійснення повноважень відповідним органом Пенсійного фонду України, а також припинили свою роботу банківські установи та відділення поштового зв»язку, в зв»язку з чим позивачка не змогла одержати суми пенсії за період з серпня 2014 року по червень 2017 року, з незалежних від неї причин.

20.09.2017 року звернулася до відповідачів з заявами про здійснення виплати належної їй пенсії за вказаний період. Однак у задоволенні даних заяв їй було відмовлено з посиланням на те, що оскільки довідка про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи видана 13.06.2017 р., виплату пенсії поновлено з 1.06.2017 року, за попередні періоди виплата пенсії законодавством не передбачена.

Вважає такі дії відповідачів протиправними і такими, що порушують її право на належне пенсійне забезпечення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, надала пояснення по суті пред»явленого позову. Просить визнати протиправними відмови районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особами Володимирецької райдержадміністрації та Володимирецького об'єднаного УПФУ Рівненської області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_5 з вересня 2014 року по травень 2017 року включно призначеної, але не виплаченої пенсії за віком. Зобов»язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області виплатити ОСОБА_5 пенсію за віком з вересня 2014 року по травень 2017 року включно.

Представник відповідача - Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що як вони зазначили в запереченні на позов, ОСОБА_5 13.06.2017 року звернулася до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою щодо запиту пенсійної справи з м. Макіївка Донецької області і відновлення їй виплати пенсії за фактичним місцем проживання в смт. Володимирець. 1.08.2017 р. на адресу управління надійшла електронна пенсійна справа. Згідно Центральної бази даних одержувачів пенсій Інформаційного центру персоніфікованого обліку ПФУ, дата останнього нарахування пенсії позивачці - 4.08.2014 року.

15.09.2017 р. на засіданні районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Володимирецької РДА було вирішено відновити ОСОБА_5 виплату пенсії, як внутрішньо переміщеній особі, з червня 2017 року. Відповідно позивачка з серпня 2014 року до 13.06.2017 року не мала статусу внутрішньо переміщеної особи. А тому, всіх прав, передбачених ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» остання набула з 13.06.2017 р., згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. До червня 2017 року жодних заяв від позивачки до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області не надходило. А тому рахує, що управління ПФУ діяло в межах закону, і в позові ОСОБА_5 слід відмовити.

Представник відповідача - Володимирецької райдержадміністрації позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що 13.06.2017 року позивачці було видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. 15.09.2017 року на засіданні районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, прийнято рішення про призначення (відновлення) виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_5 з червня 2017 року. Комісія керувалась Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, що затверджений постановою КМУ від 08.06.2016 р. №365.

Вважає, що в позові ОСОБА_5 слід відмовити.

Заслухавши доводи позивача та заперечення відповідачів, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення НОМЕР_1, виданого 23.11.2006 р.

Як вбачається з Довідки від 13.06.2017 р. № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_5 є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилася з м. Макіївка Донецької області.

Позивач не змогла отримати суми своєї пенсії за період з серпня 2014 року по травень 2017 року, що підтверджено матеріалами пенсійної справи та не заперечується представниками відповідачів.

Згідно витягу з протоколу №18 від 15.09.2017 року засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, зокрема ОСОБА_5 було вирішено призначити (відновити) виплату пенсії з червня 2017 року (відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ №365 від 8.06.2016 року).

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Отже, відповідачі мають діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Однак відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст.. 49 Закону №1058. Проте відповідне рішення щодо припинення виплати пенсії відповідачем не приймалось.

Дані висновки суду узгоджуються і з позицією Верховного суду України, викладеній в Постанові від 6.02.2018 року, справа №233/4104/17.

Згідно ст.. 46 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 "Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції" для продовження виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262, пенсіонеру необхідно особисто стати на облік в управлінні соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) на території, яка контролюється українською владою та отримати довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та надати її до управління Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання (перебування).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Зокрема, механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування визначено саме Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок).

Документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (ч. 2 Порядку).

Пунктом 15 Порядку визначено, що орган, що здiйснює соцiальнi виплати та структурний пiдроздiл з питань соцiального захисту населення, на пiдставi рiшення комiсiї призначає (вiдновлює) таку соцiальну виплату з мiсяця, в якому надiйшла заява внутрiшньо перемiщеної особи, та здiйснює повернення сум недоотриманих соцiальних виплат за минулий перiод вiдповiдно до законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема Протоколу №18 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 15.09.2017 року, прийнято рішення про призначення (відновлення) виплати пенсії позивачу лише з червня 2017 року.

Натомість в розрізі встановлення факту невиплати позивачу, призначеної (відновленої) пенсії, відповідачі, заперечуючи факт наявності в своїх діях ознак неправомірності, , жодних належних та допустимих доказів суду не надали.

Як зазначено в ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" від 8.07.2004 року (заява №48787/99) Європейський суд з прав людини встановив обов"язок держави, навіть за відсутності ефективного контролю над частиною власної території, вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захиту гарантованих Конституцією прав заявників.

У справі "Пічкур проти України" (заява №10441/06, рішення від 7.11.2013 року), Європейський суд встановив порушення ст.14 Конвенції у поєднанні з ст.1 Першого протоколу до Конвенції з огляду на те, що право заявника на отримання пенсії було поставлено в залежність від місця його проживання, внаслідок чого склалась ситуація, коли заявник, пропрацювавши багато років в Україні та роблячи обов"язкові внески у пенсійний фонд був позбавлений права на пенсію; також державою не було надано пояснень щодо існування різниці у ставленні державних органів до пенсіонерів, які проживають на території України, та які виїхали за кордон.

З огляду на викладене, суд вважає, що в діях відповідачів містяться ознаки дискримінації відносно позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно норм діючого законодавства.

За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 4,5,8,47,49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», ст.ст. 2, 5-11, 13-14, 20, 77, 139, 241-246, 250, 257, 262-263, 293, 295, п.п.10 п.1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України ,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_5 до Володимирецького об'єднаного УПФУ Рівненської області, Володимирецької районної державної адміністрації (районна комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам) про визнання неправомірними відмов та зобов»язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправними відмови районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Володимирецькій районній державній адміністрації та Володимирецького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_5 з вересня 2014 року по травень 2017 року включно призначеної, але не виплаченої пенсії за віком.

Зобов»язати Володимирецьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (смт. Володимирець, вул.. Соборна,28, Рівненської області, 34300, Код. ) виплатити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає: АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 27.06.1997 року Ц-Міським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області, пенсію за віком, з вересня 2014 року по травень 2017 року включно.

Стягнути з Володимирецького об'єднаного УПФУ Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань - 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Котик Л.О.