Справа № 813/3052/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 рокум. Львів№ 876/10364/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» про застосування арешту коштів на рахунках платника податків, -

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_3,

час ухвалення рішення 11:04:20 год.,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 03.10.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (правонаступником якої є Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби) звернулась до суду з позовом до ТзОВ «Корпорація КРТ», яким просила накласти арешт на кошти відповідача на рахунках відкритих в банківських установах.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 року дану справу було об'єднано в одне провадження з адміністративною справою № 813/2374/17 за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до ТзОВ «Корпорація КРТ» про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 року провадження у справі № 813/3052/16 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 813/3033/16 за позовом ТзОВ «Корпорація КРТ» до Спеціалізованої державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу про призначення перевірки від 12.09.2016 року № 272.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2017 року поновлено провадження у справі в зв'язку із набранням законної сили рішення суду у справі № 813/3033/16.

Також у звязку з відмовою у задоволенні позову ТзОВ «Корпорація КРТ» та набранням законної сили зазначеною ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 року, Офіс великих платників податків ДФС наказом від 23.06.2017 року № 1391 вніс зміни до наказу від 12.09.2016 року № 272 з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що з врахуванням норм ст. 94 Податкового кодексу України та «Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 568, які визначають арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування, суд дійшов висновку, що застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого згідно з п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України. З огляду на те, що доказів прийняття рішення про застосування адміністративного арешту контролюючим органом не надано, підстави для застосування арешту коштів на відкритих рахунках відповідача відсутні, оскільки такий арешт є лише складовою загального арешту майна. Крім того, позивач не надав доказів наявності у ТзОВ «Корпорація КРТ» податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, було встановлено правомірність наказу від 12.09.2016 року № 272 про призначення позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» з питань господарських відносин з ТзОВ «Готліб ЛТД» (ТзОВ «Екодит», ТзОВ «ТКП Елегія») за серпень 2015 року, ТзОВ «Рідмар» (ТзОВ «Абіон Ресурс», ТзОВ «Ісіда Груп») за жовтень-грудень 2015 року, ТзОВ «Трекота-люкс» (ТзОВ фірма «Гравіс», ТзОВ «Домус Альянс», ТзОВ «Амінтранс») за серпень-жовтень 2015 року, ТзОВ «Міранем» за лютий 2016 року, а тому недопуск відповідачем посадових осіб контролюючого органу до проведення цієї перевірки є протиправним, що відповідно до норм п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України є підставою для застосування арешту коштів на рахунках ТОВ «Корпорація КРТ». Також з метою проведення зазначеної перевірки наказом від 23.06.2017 року № 1391 були внесені зміни до наказу від 12.09.2016 року № 272. Крім того, на думку апелянта, суд об'єднав дві справи в одне провадження з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС скерувала ТзОВ «Корпорація КРТ» письмові запити від 02.06.2016 року № 7021/10/28-06-42-0010/801, від 07.07.2016 року № 8819/10/28-06-42-0010/1041, від 07.07.2016 року № 8820/10/28-06-42-0010/1042 та від 18.07.2016 року № 9289/10/28-06-42-0010/1117 про надання інформації та її документального підтвердження щодо господарських взаємовідносин із ТзОВ «Екодит», ТзОВ «Абіон Ресурс», ТзОВ «Амінтранс» і ТзОВ «Міранем».

12.09.2016 року голова комісії з реорганізації Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС виніс наказ № 272 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» та виписав направлення на перевірку від 13.09.2016 року № 468 і № 469. Як вбачається із змісту цього наказу, він був винесений відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та на підставі службового допису начальника відділу податкового супроводження підприємств транспорту, звязку та інших галузей від 08.09.2016 року № 1428/28-06-42.

На підставі даного наказу та направлень 13.09.2016 року посадові особи Спеціалізованої державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби здійснили вихід за фактичною адресою ТзОВ «Корпорація КРТ» (м. Львів, вул. Лазаренка 1) з метою проведення перевірки.

Головний бухгалтер підприємства ОСОБА_4 отримала під розписку копію наказу від 12.09.2016 року № 272 про проведення перевірки та письмово повідомила про недопуск працівників контролюючого органу до її проведення, про що останні склали відповідний акт від 13.09.2016 року № 182/28-06-14-00/37786903. Від ознайомлення з направленнями на перевірку від 13.09.2016 року № 468 та № 469 головний бухгалтер ТзОВ «Корпорація КРТ» ОСОБА_4 відмовилася, про що було складено акт від 13.09.2016 року № 184/28-06-14-00/37786903.

В зв'язку із недопущенням працівників контролюючого органу до проведення зазначеної перевірки, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС звернулась до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування у спірному випадку арешту коштів на рахунках ТзОВ «Корпорація КРТ», виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 цього Кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Вичерпний перелік підстав для проведення документальної позапланової перевірки визначений статтею 78 цього Кодексу.

Зокрема, відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (на підставі якої позивач призначив зазначену вище перевірку відповідача) документальна позапланова виїзна перевірка може бути здійснена коли виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з п. п. 78.4, 78.5 ст. 78 цього Кодексу про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 81 цього Кодексу посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу.

Непред'явлення або ненадсилання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Як зазначено вище, головний бухгалтер ТзОВ «Корпорація КРТ» ОСОБА_4 отримала під розписку копію наказу від 12.09.2016 року № 272 про проведення позапланової виїзної перевірки, відмовилась ознайомитись з направленнями на перевірку та письмово повідомила про недопуск працівників контролюючого органу до її проведення, про що останні склали відповідні акти.

При цьому, як правильно встановив суд першої інстанції, працівники Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС в порушення норм ст. 81 Податкового кодексу України первинно в акті від 13.09.2016 року № 182/28-06-14-00/37786903 зазначили про недопуск до проведення перевірки, а згодом актом від 13.09.2016 року № 184/28-06-14-00/37786903 констатували факт відмови у підписанні направлень на перевірку від 13.09.2016 року № 468 та № 469.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, наказ від 12.09.2016 року № 272 також складено з порушення вимог наведеної статті, а саме не зазначено адреси об'єкта перевірки, що вимагається у разі проведення перевірки в іншому місці, ніж юридична адреса, у спірному випадку за фактичним місцезнаходженням ТзОВ «Корпорація КРТ» (м. Львів, вул. Лазаренка 1), про що вказано у зазначених вище актах.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків (його посадових осіб або осіб, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню, патентуванню та/або сертифікації) від проведення такої інвентаризації або ненадання для перевірки документів, їх копій (за умови наявності таких документів) застосовуються заходи, передбачені статтею 94 цього Кодексу.

Процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені ст. 94 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є загальними та визначені пунктом 94.2 цієї статті. Зокрема, згідно з п. 94.2 цієї статті арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

При цьому, як вбачається із змісту наведеної статті, обидва види арешту застосовуються з однакових підстав, але відрізняються процедурою застосування за рішенням керівника податкового органу (арешт майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Відповідно до п. 7.3 розділу VII «Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 31.10.2013 року № 568, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року за № 1389/24371 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган державної податкової служби подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття податковим органом рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до п. 94.4 ст. 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

А згідно з п. п. 94.6, 94.10, 94.19 цієї статті керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється,зокрема, у звязку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Враховуючи наведені вище норми ст. 94 Податкового кодексу України та зазначеного Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, які визначають арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування, застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого згідно з п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України.

Однак, як встановив суд, керівник Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС (його заступник) після встановлення факту недопуску працівників інспекції до проведення перевірки ТзОВ «Корпорація КРТ» не приймав рішення про застосування повного або умовного адміністративного арешту майна відповідача на підставі та в порядку, встановленому ст. 94 Податкового кодексу України, відповідно і відсутні докази підтвердження у судовому порядку обґрунтованості такого арешту.

А відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстави для застосування арешту коштів на рахунках ТзОВ «Корпорація КРТ», оскільки такий арешт є лише складовою загального арешту майна, а,отже, відсутні підстави для задоволення позову.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Таким чином, за змістом наведеної норми для виникнення у контролюючого органу права звернення до суду для застосування арешту коштів мають настати дві умови у платника податків виник податковий борг і у нього відсутнє майно для погашення цього податкового боргу.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, позивач не надав доказів наявності у ТзОВ «Корпорація КРТ» станом на день звернення до суду з даним позовом податкового боргу та відсутності майна для його погашення.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволенння адміністративного позову Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про арешт коштів на рахунках платника податків ТзОВ «Корпорація КРТ».

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі № 813/3052/16 за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» про застосування арешту коштів на рахунках платника податків залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 22.02.2018 року