Справа № 630/36/18
Суддя: Дем'яненко І. В.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 630/36/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 лютого 2018 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря Тимошенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №9 1-го батальйону УПП в м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_2, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з адміністративним позовом до інспектора роти №9 1-го батальйону УПП в м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та скасувати постанову серії ЕАА № 260285 від 10 січня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що 10 січня 2018 pоку він рухався на автомобілі ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1, по автодорозі Київ-Харків-Довжанський, 467 км, був зупинений інспектором поліції по причині не ввімкненого ближнього світла фар автомобіля поза населеним пунктом. Після цього інспектором поліції була винесена постанова ЕАА № 260285 від 10 січня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 425,00 грн. З такими діями відповідача він не погодився, оскільки процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення була проведена з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року. Такі порушення виразилися в тому, що інспектор поліції відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляд справи для можливості скористатися юридичною допомогою, не зафіксував належними доказами факт порушення правил дорожнього руху і не дослідив інші докази.

Позивач направив до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Відповідач про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, але в судове засідання не зявився без поважних причин. Про причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Оскільки відповідач є субєктом владних повноважень, повідомлений про дату час і місце розгляду справи, суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 5 ст.205 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків..

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених вище, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Інспектором 1-ї роти 9-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_2 було складено постанову ЕАА № 260285 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. За вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, і на нього накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

В оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 10 січня 2018 року о 15.57 год. на 467 км автодорозі Київ-Харків-Довжанський керував автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1, без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8. ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які керують транспортним засобом та порушують правила користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку,

Відповідно до п. 9.8. розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР України, під час руху у світлу пору доби з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло.

З пояснень, викладених у позовній заяві, вбачається, що позивач 10 січня 2018 року по автодорозі Київ-Харків-Довжанський рухався на своєму автомобілі, в якому були було ввімкнене ближнє світло.

Іншою суттєвою обставиною, проти якої не заперечують сторони у справі, та яку суд також вважає встановленою, є те, що в момент виявлення інспектором поліції порушення ПДР України автомобіль ВАЗ 2109, номерний знак АІ 7210СО, яким керував позивач, саме рухався по автодорозі, а не починав рух чи змінював його напрям.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до цього положення закону відповідач повідомлявся належним чином та йому пропонувалося надати відзив на позов з посиланням на відповідні докази, однак будь яких заперечень та доводів в обгрунтування правомірності своїх дій відповідач суду не надав.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно до ст. 62 Конституції України.

Таким чином, суд розглянув справу з урахуванням положень ст. 77 КАС України, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а постанова скасуванню, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів в підтвердження правомірності складеної ним постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Одночасно з цим, у відповідності до ст. 286 КАС України, суд закриває справу про адміністративне правопорушення, оскільки в ній відсутні матеріали, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 ознак відповідного правопорушення. З іншого боку, суд не вбачає підстав для направлення справи на новий розгляд до компетентного органу, оскільки така справа фактично складається з оскаржуваної постанови, а протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Заява № 17444/04) 21.10.2010 року, вимоги п. 3ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретний аспект права на справедливий судовий розгляд, гарантований п.1 ст. 6 Конвенції, що передбачає право мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є «необхідним» для підготовки основного розгляду справи. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи. Обмеження зазначених прав є порушенням п.3 ст.6 Конвенції, взятого в поєднанні з п.1 ст.6 Конвенції.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Відповідно до п.п. 2.2 п. 2 рішення Конституційного Суду України від 25 травня 2015 року № 5-рп/2015 у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.2 ч.1ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, складається по встановленій формі й повинен містити поряд з іншими обов'язковими даними також час вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Позивач зазначив, що йому не вручалась копія постанови, що в ході розгляду справи не було спростовано відповідачем.

У відповідності до статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч. 2ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд приймає до уваги, що в оскаржуваній постанові ці дані взагалі відсутні.

Таким чином суд дійшов до висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані вимоги КУпАП, оскільки позивач не був ознайомлений з правами, визначеними ст. 268 КУпАП, та не мав можливості скористатись ними.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст.6, 9, 44, 73-78, 90, 241-243, 244-246, Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №9 1-го батальйону УПП в м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_2, про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії поліцейського роти № 1 батальйону № 9 Управління патрульної поліції в м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА № 260285 від 10 січня 2018 року, про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА № 260285 від 10 січня 2018 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 425 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 22 лютого 2018 року

Суддя (підпис) І.В. Демяненко