Справа № 638/16707/17
Суддя: Семіряд І. В.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - СЕМІРЯД І.В.

при секретарі - РОМАНОВІЙ О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП лейтенанта поліції Архіпова Володимира Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

03.11.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №050623 від 24.10.2017 скасувати, а провадження по адміністративній справі у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченою ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 24.10.2017 він рухаючись на автомобілі «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Залізничній у м. Кременчуці, був зупинений співробітником патрульної поліції лейтенантом поліції Архіповим В.В. Після зупинки співробітник поліції пояснив причину зупинки тим, що я здійснив рух по крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, коли інші праві смуги були не зайняті, чим порушив вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху. На підставі цього співробітник поліції виніс постанову серія БР № 050623 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 425 грн. З винесеною постановою він не згоден та вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення є незаконними та протиправними, а постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, а тому підлягає скасуванню.

Постанова складалася інспектором без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення і потоку інших автомобілів. Доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, місце скоєння правопорушення та його рух вказано не вірно, тобто факт порушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Позивач зазначає, наступне, 24.10.2017 близько о 18 годині 50 хвилин, у темний час доби, я рухався на автомобілі марки «Renault Trafic» з державним номерним знаком ВІ 6778 ВМ в місті Кременчук по вулиці Чкалова у бік центру міста та на перехресті здійснив поворот ліворуч на вулицю Залізничну, по якій рух в одному напрямку має дві смуги, які утворюють затяжний правий поворот з обмеженою видимістю. Під час здійснення вказаного маневру, він звернув увагу на транспортний засіб, який рухався у правій полосі з увімкненим сигналом правого повороту, що в свою чергу змусило його продовжити рух у лівій смузі з метою виконання об'їзду зазначеного ТЗ відповідно до п. п. 11.2., 11.5. Правил дорожнього руху. Надалі вказаний автомобіль здійснив поворот праворуч на стоянку придорожнього автомагазину «Фалеть». В подальшому, рухаючись у лівій смузі, одразу після завершення об'їзду, він не мав змоги виконати перестроювання у праву смугу в зв'язку із пошкодженням на ній дорожнього покриття, а саме наявність ям та напливів асфальту, що могли пошкодити автомобіль та спричинити аварійно небезпечні наслідки. Проїхавши ще приблизно двадцять метрів, він наблизився до пішохідного переходу, який знаходиться на повороті та має обмежену видимість початку руху пішоходів, тим більше у темний час доби на погано освітлювальній ділянці дороги, він продовжив рух у лівій смузі задля забезпечення безпечного проїзду повороту та з метою дотримання правил перетину пішохідних переходів. Крім того, відразу за вказаним пішохідним переходом з правого боку на узбіччі, він помітив патрульний автомобіль із увімкненими синіми проблисковими маячками, що додатково викликало в мене занепокоєння щодо стану дорожньої ситуації на цій ділянці дороги. Оцінивши можливу небезпечність виконання перестроювання у праву смугу безпосередньо за десять - п'ятнадцять метрів до пішохідного переходу, він продовжив рух у лівій смузі за що був зупинений працівником патрульної поліції Архіповим В.В.

Позивач вважає вимогу працівника патрульної поліції Архіпова В.В. на зупинку транспортного засобу не законною, оскільки вказаний працівник поліції знаходився на відстані приблизно 250-300 м. від зазначеного перехрестя та не міг дати належну оцінку діям, як водію, який для нього щойно виїхав із-за повороту. Однак, вказане зауваження інспектором патрульної поліції Архіповим В.В. проігнороване, так само, як і його пояснення щодо дорожньої ситуації яка змусила його деякий час рухатись у лівій смузі.

Після повторного надання пояснень вказаний працівник патрульної поліції знов проігнорував їх та попросив пред'явити посвідчення водія, технічний паспорт автомобіля та страховий поліс, на цю вимогу, він надав інспектору Архіпову В.В. всі необхідні документи.

Крім того, позивач зазначає, що в постанові навіть не вказано де та по якій вулиці міста рухався мій автомобіль, «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1, істотне значення має та обставина, що в постанові інспектором місце нібито вчинення правопорушення вказане невірно. В самій постанові не відображено хто, куди та як їхав, в якому напрямку він перетнув перехрестя, де його було зупинено та інше. Крім того, в розділі 8 зазначеної постанови інспектором поліції Архіповим В.В. вказано, що до постанови нічого не додається, проте бланк пояснень, який частково заповнений його рукою та на якому він надав свої письмові пояснення інспектор залишив у позивача .

Також, у розділі 10 зазначено про те, що він ніби то відмовився отримати копію постанови однак працівником патрульної служби не було запропоновано йому ознайомитись із постановою, а тим більше отримати її копію. У постанові об'єктивна сторона правопорушення не зазначена взагалі. Отже, на думку позивача, у його діях відсутній склад правопорушення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач інспектор роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП лейтенанта поліції Архіпов В.В. у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх наданими доказами, прийшов до наступного.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судовим розглядом встановлено, що 24.10.2017 ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Залізничній у м. Кременчуці, був зупинений співробітником патрульної поліції лейтенантом поліції Архіповим В.В. Після зупинки співробітник поліції пояснив причину зупинки тим, що він здійснив рух по крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, коли інші праві смуги були не зайняті, чим порушив вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху. На підставі цього співробітник поліції виніс постанову серія БР № 050623 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 121, ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Так, під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП, положення ст. 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП , уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Окрім того, аналіз п. 2.3 зазначеного рішення Конституційного Суду України, дає підстави для висновку про те, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ст. 122 КУпАП ) на місці вчинення такого правопорушення.

Разом з тим, у позовній заяві позивач вказує, що відповідач не надав можливості йому скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідженими у справі доказами достовірно встановлено факт складання відповідачем оскаржуваної постанови.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Таким чином, судом встановлено що при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зокрема не було зафіксовано покази свідків, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався позивач та не надано доказів в спростування доводів позивача.

Винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, , оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б їх обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню, таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 8, 17, 18, 19, 69, 70 - 74, 87, 94, 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст. 1, 2, 9, 23, 126, 245, 247, 251, 288 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП лейтенанта поліції Архіпова Володимира Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП лейтенанта поліції Архіпова Володимира Володимировича про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №050623 від 24.10.2017 скасувати, і закрити справу про адміністративне правопорушення, передбаченою ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: Семіряд І.В.