Справа № 805/1216/17-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2018 року

Київ

справа №805/1216/17-а

адміністративне провадження №К/9901/22291/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Маріупольської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року (головуючий суддя- Аляб'єв І.Г.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року (колегія суддів: головуючий суддя - Шишов О.О., судді - Сіваченко І.В. та Чебанов О.О.)

у справі № 805/1216/17-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер-Буд-Південь»

до Маріупольської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач звернувся в Донецький окружний адміністративний суд з позовом до Маріупольської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що штрафні та фінансові санкції за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції до платників єдиного внеску, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції не застосовуються.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року, позов задоволено:

скасовано рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області від 22 грудня 2016 року № щодо застосування штрафу у розмірі 10 215,22 гривень за період з 21 квітня 2016 року по 13 грудня 2016 року та нарахування пені - 6 390,64 гривень за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЙСТЕР-БУД-ПІВДЕНЬ» (код за ) судові витрати у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанції зазначили про протиправність застосування контролюючим органом до позивача як суб'єкта господарювання, який знаходиться на території проведення антитерористичної операції штрафних (фінансових) санкцій та пені за невиконання обов'язків платника єдиного внеску.

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на відсутність у позивача обов'язкового сертифікату Торгово-промислової палати України, а також зазначає, що м. Маріуполь, на території якого знаходиться позивач, не є окупованою територією.

Відзиву на касаційну скаргу від позивача не надійшло.

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14 лютого 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер-Буд-Південь» (): 87517, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 2.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи посадовими особами відповідача було прийнято рішення від 22.12.2016 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 10 215 грн. 52 коп. за період з 21.04.2016 до 13.12.2016 та нараховано пеню у розмірі 6 390 грн. 64 коп. (а.с. 6) .

Факт порушення термінів сплати єдиного внеску позивач не заперечує.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, на думку колегії суддів, судові рішення судів першої та апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 10 та ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, а за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» п. 9-3, який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

З аналізу зазначених норм чинного, на момент виникнення спірних правовідносин законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати, є факт перебування такого платника на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до вказаного Розпорядження до зазначених населених пунктів належить тому числі і м. Маріуполь.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р.

Разом з тим, 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Відповідно до пунктів 1, 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; Розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Згідно з додатком до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, м. Маріуполь віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин, позивач знаходився на території проведення антитерористичної операції.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що єдиною підставою для звільнення платника єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є саме сертифікат Торгово-промислової палати України, оскільки в силу статті 10 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» зазначений сертифікат є єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили. При цьому згідно п. 9-3, 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» підставою для звільнення платників єдиного внеску від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати, є саме факт перебування такого платника на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція та відповідна заява платника єдиного внеску, подана у встановлений законом строк.

Таким чином, посилання відповідача в касаційній скарзі на ненадання позивачем контролюючому органу сертифікату Торгово-промислової палати України про підтвердження форс-мажорних обставин є неприйнятним, з огляду на безумовне звільнення позивача від зобов'язання своєчасно та в повному обсязі сплачувати єдиний внесок, яке передбачене в силу Закону.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на те, що м. Маріуполь не є окупованою територією, оскільки безумовною підставою для звільнення платників єдиного внеску від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати, є факт саме перебування такого платника на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, до якого відноситься зокрема і м. Маріуполь.

При цьому, слід зазначити, що з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» від 02.03.2015 року № 219-VIII п. 9-3 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено вважати п. 9-4.

В подальшому відповідно до Закону України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у відповідності до якого пп. 8 п. 4 ст. 11 вказаного Закону виключено.

Водночас, оскільки пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" було внесено зміни до Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не було внесено, то відповідно спірні правовідносини врегульовано положення п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність оскаржуваного рішення відповідача.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Маріупольської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова