Справа № 800/653/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем України

06.02.2018 Київ П/9901/63/18 800/653/16
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Смоковича М.І.,

суддів: Бевзенка В.М., Білоуса О.В.,

Шарапи В.М., Стрелець Т.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Гулової О.І.,

позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Білопольської Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення,

встановив:

у грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання протиправним і скасування рішення від 5 грудня 2016 року № 22/вс-16 про відмову у допуску ОСОБА_3 до участі в конкурсі на посаду судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Рішення).

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що підхід ВККС до вирішення питання щодо його допуску до участі у конкурсі на посаду судді Верховного Суду ґрунтується на хибному тлумаченні і застосуванні положень підпункту 4 підпункту «а» пункту 15 Умов проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, затверджених рішенням ВККС від 7 листопада 2016 року № 145/зп-16 (далі - Умови). На думку позивача, визначений у підпункті «а» пункту 15 Умов перелік документів не є імперативним, а досвід професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше десять років може підтверджуватися також іншими документами, оскільки основною ціллю надання кандидатами на посаду судді Верховного Суду документів є доведення адвокатами їх відповідності вимогам, встановленим пунктом 3 частини першої статті 38 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII). Тож, як стверджує позивач, судові рішення не є безальтернативними (винятковими) доказами наявності в адвоката досвіду роботи і їх відсутність, за наявності інших документів (зокрема довіреностей, договорів доручення, ордерів), не може розцінюватися як невиконання вимог щодо підтвердження адвокатом свого досвіду професійної діяльності, у тому числі щодо представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення. Також позивач додав, що здійснене відповідачем трактування положень законодавства є ще й дискримінаційним стосовно професії адвоката, позаяк ставить до представників цієї професії більш складні вимоги щодо підтвердження досвіду практичної роботи у порівнянні з представниками інших професій (суддів, науковців), які можуть брати участь у конкурсі до Верховного Суду. З огляду на зазначені вище мотиви позивач просить скасувати Рішення як протиправне.

У зв'язку з початком роботи Верховного Суду зазначену справу передано до Касаційного адміністративного суду, який ухвалою від 5 січня 2018 року призначив її до розгляду в судовому засіданні за участю сторін за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових обґрунтуваннях до цього позову, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву від 23 січня 2017 року. Обґрунтовуючи свою позицію відповідач зазначив про те, що довіреність, ордер, чи договір, якими адвокат підтверджує свої повноваження як представника у судовому процесі, не є достатнім свідченням того, що такий адвокат дійсно реалізував надані йому представницькі функції. Тож без судових рішень, постановлених за участю позивача, чи інших документів процесуального характеру, адресованих суду (з відповідними відмітками про їх подання/отримання) названі вище документи як підстава для представництва не можуть доводити наявність в адвоката досвіду практичної роботи як кваліфікаційної вимоги до кандидатів на посаду судді з-поміж представників цієї професії. З посиланням на положення підпункту 3 пункту 4.1 Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженого рішенням ВККС від 2 листопада 2016 року № 141/зп-16, відповідач зазначив, що наданий позивачем перелік судових рішень (у формі таблиці), без їхніх копій та без посилання на відповідну сторінку в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР) не дає змоги безпосереднього доступу до конкретного документа, якщо не вчиняти для цього додаткових пошукових дій. Водночас при вирішенні питання щодо допуску кандидата до участі в конкурсі Комісія не повинна з'ясовувати вірогідність наданої їй інформації чи перевіряти повідомлені кандидатом відомості шляхом звернення із запитами, листами тощо до інших органів, як і займатися пошуком потрібних відомостей за допомогою довідкових систем, реєстрів, держателем яких державні органи чи органи місцевого самоврядування. Подані кандидатом документи мали б давати Комісії вичерпну інформацію про досвід професійної діяльності адвоката, однак позивач цієї вимоги не виконав, у зв'язку з чим і було прийнято оскаржене Рішення.

У судовому засіданні представник відповідача таку позицію підтримала з мотивів, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд заслухав пояснення позивача та представника відповідача, дослідив надані ними докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень і з'ясував таке.

Рішенням від 7 листопада 2016 року № 145/зп-16 Комісія оголосила конкурс на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, а також затвердила згадані вище Умови.

Окрім того, на виконання вимог частини другої статті 79 Закону № 1402-VIII Комісія рішенням від 2 листопада 2016 року № 141/зп-16 затвердила Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді (далі - Положення)

21 листопада 2016 року ОСОБА_3 подав до ВККС заяву про проведення кваліфікаційного оцінювання для участі в конкурсі на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за спеціальною процедурою призначення. У цій же заяві позивач зазначив про те, що кваліфікаційне оцінювання він має намір проходити як особа, яка відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 38 Закону № 1402-VIII, тобто має досвід професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше десять років.

До заяви ОСОБА_3, окрім іншого, додав: копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю від 25 березня 1994 року, копію витягу з Реєстру адвокатів України, перелік судових справ за його участю як представника учасника судового процесу за останні десять років (2007-2016 роки, 178 судових справ), копії ордерів адвоката (40 ордерів), копії довіреностей від юридичних осіб на представництво їхніх інтересів в судових органах (140 довіреностей), а також декілька копій процесуальних документів поданих до судів різної юрисдикції та різних інстанцій у кількості шести примірників (позовні заяви, касаційна скарга, заперечення, заява про перегляд судових рішень), а також заяву, яку він підготував для звернення до Європейського суду з прав людини.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 та доданих до неї документів ВККС прийняла оскаржене Рішення, в якому зазначено про таке.

ОСОБА_3 надав Комісії витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, сформований 14 травня 2013 року, що більш ніж на три роки передує даті його звернення до Комісії (21 листопада 2016 року). Відтак інформація щодо адвокатської діяльності кандидата потребує уточнення на предмет її актуальності. За змістом Рішення, зазначена обставина свідчить про недотримання позивачем вимог пункту 4.2 Положення.

Стосовно переліку судових рішень у формі таблиці, який позивач надав на підтвердження наявності у нього досвіду професійної адвокатської діяльності щодо здійснення представництва в суді за 2007-2016 роки, то Комісія з посиланням на пункт 4.2 Положення ствердила, що за відсутності копій цих рішень наданий позивачем перелік не є достатнім і належним підтвердженням участі позивача як представника у перелічених ним справах.

Поряд з тим Комісія критично оцінила й зміст наявної у цьому переліку судових справ (у формі таблиці) інформації. Зокрема відповідач звернув увагу на те, що позивач вказав рік розгляду справи, зміст позовних вимог, найменування сторін і свого довірителя, суд, який розглянув справу, а також результат розгляду, однак не зазначив дати постановлення судових рішень. З посиланням на пункт 4.1 Положення Комісія зазначила про те, що підтвердження досвіду професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення для допуску до кваліфікаційного оцінювання має бути безпосереднім, тобто прямо вбачатися з наданих матеріалів або відсилати до інших джерел інформації, зокрема ЄДРСР, виключно у спосіб, що однозначно і безальтернативно надає доступ до конкретного документа, не вимагаючи при цьому здійснення додаткових операцій із пошуку відповідних відомостей. Останнє могло бути реалізовано шляхом подання переліку судових рішень в електронній формі, що містить дійсні електронні адреси електронних ресурсів постійних сторінок цих рішень в ЄДРСР. Як зазначено в Рішенні, участь кандидата в судовому процесі має прямо вбачатися з текстів судових рішень, в яких має бути зазначено його ім'я в повній або скороченій формі (прізвище, ініціали), водночас повноваження на представництво повинно підтверджуватися належним документом, який теж слід надати Комісії. Зазначено в Рішенні й про те, що за наслідками вибіркової перевірки відомостей за допомогою ЄДРСР з'ясувалось, що в рішеннях, ухвалах, постановах у справах №№5011-64/13950-2012, 5011-13/16977-2012, 5011-14/16808-2012, які зазначені в переліку кандидата, відсутні відомості про його участь у відповідних процесах, а представниками названих ним сторін зазначено інших осіб.

З огляду на наведені вище мотиви, Комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_3 не надав безпосереднього підтвердження досвіду своєї професійної діяльності як адвоката, що й стало підставою для відмови йому у допуску до участі у конкурсі на посаду судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

При прийнятті рішення суд бере до уваги таке.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 79 Закону № 1402-VIII конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу. За частиною другою цієї статті положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді затверджується Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

За частиною першою статті 81 Закону № 1402-VIII спеціальною процедурою призначення на посаду судді вищого спеціалізованого суду або Верховного Суду для цілей цього Закону вважається процедура призначення на посаду судді відповідного суду осіб, які відповідають одній із вимог, визначених частиною першою чи другою статті 33, частиною першою статті 38 цього Закону відповідно.

Відповідно до частини другої статті 81 Закону № 1402-VIII на посаду судді Верховного Суду за спеціальною процедурою може бути призначена особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 38 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 1402-VIII суддею Верховного Суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, а також відповідає одній із таких вимог: 1) має стаж роботи на посаді судді не менше десяти років; 2) має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше десять років; 3) має досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше десять років; 4) має сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1 - 3 цієї частини, щонайменше десять років.

За пунктом 4.1 Положення на підставі поданих кандидатом документів член Комісії-доповідач здійснює перевірку: 1) відповідності осіб, які звернулися для участі в конкурсі, вимогам до кандидатів на посаду судді, встановлених Конституцією України та Законом; 2) дотримання кандидатом встановлених умовами конкурсу строку та процедури звернення для участі в конкурсі; 3) поданих документів на відповідність переліку та вимогам до їх оформлення.

Відповідно до пункту 4.2 Положення досвід професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення підтверджується свідоцтвом на право зайняття адвокатською діяльністю, витягом з реєстру адвокатів та документами: 1) договором, ордером або іншим документом, що посвідчували повноваження адвоката на надання правової допомоги під час здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення; 2) декларацією про доходи від професійної діяльності для самозайнятої особи або фізичної особи-підприємця; 3) довідками з місця роботи, про заробітну плату, трудовою книжкою - для осіб, що здійснюють адвокатську діяльність у складі юридичної особи чи адвокатського об'єднання; 4) копіями судових рішень та іншими процесуальними документами; 5) іншими документами, поданими відповідно до умов проведення конкурсу.

Досвід професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення, який здійснював таку діяльність до набрання чинності Законом України «Про адвокатуру» від 19 грудня 1992 року № 2887-XII, підтверджується засвідченою належним чином копією рішення про прийом у члени колегії адвокатів.

За змістом пункту 6 Умов, для участі у конкурсі кандидат на посаду судді у дату та час, визначені в процесі повідомлення, особисто подає такі документи: <…> 15) документи, які підтверджують дотримання однієї з вимог, визначених частиною першою статті 38 Закону: а) для підтвердження досвіду професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення - копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, витяг з реєстру адвокатів та такі документи: 1 копії договорів, ордерів або інших документів, які посвідчували повноваження адвоката на надання правової допомоги під час здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення; 2) копії декларацій про доходи від професійної діяльності - для самозайнятої особи або фізичної особи - підприємця; 3) довідки з місця роботи та про заробітну плату, копію трудової книжки - для осіб, що здійснюють адвокатську діяльність у складі юридичної особи чи адвокатського об'єднання; 4) копії судових рішень та інших процесуальних документів, які підтверджують досвід професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення.

Кандидат може подати інші документи, що підтверджують досвід професійної діяльності адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення.

Суд встановив, що підставою для прийняття оскарженого Рішення було те, що позивач, звертаючись із заявою про допуск до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не надав Комісії копій судових рішень, якими він підтверджує свій десятирічний досвід професійної діяльності як адвоката щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення.

Аналізуючи зміст наведених вище як законодавчих норм, так і нормативних актів ВККС, прийнятих на їх виконання, суд дійшов висновку, що особа, яка вважає, що відповідає вимогам до кандидата на посаду судді Верховного Суду і виявила намір взяти участь у конкурсі на зайняття вакантних посад в цьому суді зобов'язана надати Комісії, з-поміж іншого, такий пакет документів, який би містив достовірну і вичерпну інформацію про досвід (стаж) своєї професійної діяльності, на основі якого Комісія при проведенні перевірки у відповідності з пунктом 4.1 Положення змогла б впевнитися у тому, що кандидат дійсно відповідає вимогам, встановленим частиною першою статті 38 Закону № 1402-VIII, без необхідності додаткового з'ясування (підтвердження, співставлення) наданої інформації чи пошуку нової.

З огляду на зміст інформації, зазначеної в переліку судових справ (у формі таблиці), у яких позивач, як він стверджує, брав участь саме як представник одного із учасників судового процесу, то обґрунтованими, на думку суду, є твердження відповідача про те, що без документального підтвердження таких відомостей судовими рішеннями (у яких було б зазначено ім'я позивача як представника), постановленими в цих справах, немає достатніх підстав для того, щоб погодитися з позивачем стосовно наявності у нього десятирічного адвокатського досвіду щодо представництва у суді та/або захисту від кримінального обвинувачення.

Водночас, як висновується з Рішення, допустимим, на погляд Комісії, варіантом надання судових рішень було не лише оформлення їх копій на паперовому носії, але й надання переліку в електронній формі, що містив би дійсні електронні адреси електронних ресурсів - постійних сторінок таких рішень в ЄДРСР. Такий формат був би прийнятним, позаяк надав би Комісії можливість без додаткових зусиль знайти потрібне судове рішення безпосередньо в ЄДРСР (шляхом активації посилання на відповідну сторінку) і пересвідчитися у тому, що адвокат дійсно брав участь у судовому процесі як представник. Натомість наданий позивачем перелік судових справ передбачає, що Комісія, аби перевірити повідомлену інформацію, повинна самостійно вводити/заповнювати пошукові дані в ЄДРСР для того, щоб знайти потрібне судове рішення. Судячи зі змісту Рішення, відповідач вибірково це і зробив, внаслідок чого виявив суперечливу інформацію стосовно участі позивача як представника у деяких вказаних ним справах, що поряд з наведеним вище ставить під сумнів вірогідність усього переліку справ.

Стосовно аргументів позивача про можливість підтвердження досвіду практичної діяльності адвоката іншими документами, як-от ордерами, довіреностями, які також було додано до заяви від 21 листопада 2016 року, то такі доводи, на думку суду, є непереконливими.

Умовою допуску до конкурсу на посаду судді Верховного Суду кандидата, який вирішив взяти у ньому участь як адвокат, є наявність, в тому числі, досвіду щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення. Документи, на які покликається позивач, підтверджують те, що він як адвокат мав право на представництво інтересів в суді, однак не доводять того факту, що позивач його реалізував на підставі цих документів. Тому тут суд теж погоджується з позицією відповідача про те, що для підтвердження практичного досвіду щодо представництва в суді потрібно надати або копії процесуальних документів суду (як-от: судові рішення, протоколи судових засідань, розписки про отримання повістки), або копії звернень адвоката до суду (у формі позовної заяви, апеляційної/касаційної скарги, клопотання тощо), на яких була б відмітка про їх реєстрацію в суді. Тобто надати слід було такі документи, з яких однозначно і безпосередньо висновується, що в адвоката безсумнівно є практичний десятирічний досвід по представництву в суді (захисті від кримінального обвинувачення). З огляду на наведене, лише перелік зі 178 справ (без посилання на сторінку в ЄДРСР), а також довіреності та ордери як свідчення того, що адвокату було надано право на представництво інтересів в суді (наданих окремо, без вказівки на представництво у якій конкретно судовій справі ці документи було видано, що відповідно ставило перед Комісією завдання самостійно перевіряти ці відомості), суд дійшов висновку про те, що Рішення ВККС за наслідками розгляду питання про допуск ОСОБА_3 є обґрунтованим.

Щодо доводів ОСОБА_3 про дискримінаційний підхід відповідача при вирішенні питання про його допуск до участі в конкурсі до Верховного Суду, то з цього приводу слід зазначити, що вимоги до кандидата на посаду судді Верховного Суду встановлено Законом №1402-VIII і завданням ВККС є перевірити відповідність кандидата цим вимогам. Професія адвоката, як і будь-яка інша, має притаманні їй особливості роботи. Цим і зумовлені складнощі у зборі інформації, потрібної для участі в конкурсі на посаду судді Верховного Суду. Те, що законодавець висунув такі вимоги до представників адвокатської професії, які мають намір брати участь у конкурсі, і позивачеві було складно зібрати необхідні документи за такий тривалий період часу (десять років) не є підставою для висновку саме про дискримінаційне ставлення до адвокатів у порівнянні з суддями і науковцями, та відповідно, про дискримінаційний підхід відповідача при прийнятті оскарженого Рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. За частиною другою цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС визначено перелік критеріїв, на відповідність яким суд повинен перевірити рішення (дії, бездіяльність) суб'єкта владних повноважень у справах про їх оскарження.

З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 не підтвердив свого досвіду професійної діяльності як адвоката як того вимагають Закон № 1402-VIII, Умови і Положення, відтак оскаржене Рішення відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС, зокрема таке прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, пропорційно та з дотриманням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За правилами статті 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору, сплаченого за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.І. Смокович

Судді В.М. Бевзенко

О.В. Білоус

В.М. Шарапа

Т.Г. Стрелець