Справа № 826/13132/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року № 826/13132/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві

до Приватного підприємства «Ширма»

про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту - позивач або ГУ ДФС у м. Києві) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства «Ширма» (далі по тексту - відповідач або ПП «Ширма»), в якій просить надати дозвіл на погашення суми податкового боргу відповідача у розмірі 156 880,12 грн. за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за Приватним підприємством «Ширма» рахується податковий борг зі сплати земельного податку та штрафних санкцій у сумі 156 880,12 грн.

Обставини щодо виникнення суми в розмірі 123 862,25 грн. податкової заборгованості підтверджені в судовому порядку постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.20.17 року у справі № 826/20273/16 про стягнення заборгованості. ДПІ у Голосіївському районі м. Києва неодноразово вживалися передбачені Податковим кодексом України належні заходи для погашення податкового боргу відповідача за рахунок коштів такого платника податків на рахунках у банківській установі, однак вжиті заходи погашення заборгованості не дали результатів, тому контролюючий орган звернувся до адміністративного суду з позовом для отримання дозволу на погашення залишку податкового боргу відповідача за рахунок його майна, що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.10.2017 залишено без руху позовну заяву Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та надано строк для виправлення недоліків. Позивачем листом, який зареєстровано канцелярією суду 09.11.2017 надав оригінал платіжного доручення та докази направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками, тому Ухвалою від 24.11.2017 судом відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 15.01.2018.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В призначене судове засідання представники сторін не з'явились хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

На підставі ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом ухвалено про перехід до розгляду справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що Приватне підприємство «Ширма» () зареєстроване ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві як юридична особа та знаходиться за адресою: 03118, м. Київ, пров. Доватора, буд. 28, кв. (офіс) 1.

Також з матеріалів справи вбачається, що за Приватним підприємством «Ширма» обліковується заборгованість на загальну суму 156 880,12 грн., яка складається із заборгованості по земельному податку в розмірі 121 446, 49 грн. та штрафних санкцій у розмірі 35 434, 09 грн.

Із пояснень наданих в позовній заяві, вбачається, що Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2017 у справі № 826/20273/16, встановлено, що відповідачем подано до контролюючого органу звітну податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік із зазначенням суми податку в розмірі 15 434, 47 грн. та уточнюючу податкову декларацію з зазначенням суми 18 817,14 грн., за 2016 рік звітною податковою декларацією, задекларовано суму земельного податку в розмірі 95 436,87 грн., з щомісячним платежем 7 953, 07 грн., також позивачем нараховані штрафні санкції.

Зважаючи на вказане, загальна сума боргу становила 123 862,25 грн.

Дана постанова суду від 27.02.2017 року за даними Єдиного державного реєстру судових рішень та КП «Діловодство спеціалізованого суду» в порядку апеляційного провадження не переглядалася, та відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набрала законної сили.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначені обставини не підлягають доказуванню у межах цього спору.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість з земельного податку з юридичних осіб виникла на підставі самостійно задекларованих сум, які підтверджуються наявними в матеріалах справи податковими деклараціями з плати за землю (а.с. 58-61,62-64,65-67, 68-71) та за податковими повідомленнями-рішеннями № від 26.01.2016 (а.с. 51), № від 26.01.2016 (а.с. 52), № від 15.08.2016 (а.с. 53) та № від 11.11.2016 (а.с. 57).

Заборгованість із штрафних санкцій виникла у розмірі 35 434, 09 грн. на підставі винесених податкових повідомлень-рішень № від 22.08.2016 (а.с.54), № від 22.08.2016 (а.с. 55) та № від 22.08.2016 (а.с. 56).

Також відповідно до довідки позивача № 8674/9/26-15-17-02-31 від 29.06.2017 станом на 22.06.2017 року за ПП «Ширма» обліковується податковий борг в сумі 156 880,58 грн., що підтверджується наданими розрахунками із карток платника податків (а.с. 9-50).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог з урахуванням вищенаведеного, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України (далі - ПК України) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як встановлено з матеріалів справи, податковим органом було виставлено відповідачу податкову вимогу форми «Ю» № 3803-25 від 06.05.2014 на загальну суму 1041,01 грн., яку представник відповідача отримав 21.05.2014.

В контексті наведеного слід зазначити, що відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг, це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Представником відповідача не надано доказів оскарження податкової вимоги, податкових повідомлень-рішень, тому суд вважає суму податкової заборгованості узгодженою.

Відповідно до підпункту 14.1.155. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податкова застава, це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

За змістом п.п. 87.2 ст. 82 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Поряд з цим, п. 87.3 ст. 87 цього Кодексу передбачені випадки, коли кошти, майно та майнові права платника податків не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків.

Відповідачем не надано суду жодних доказів щодо наявності в останнього випадків, передбачених п. 87.3 ст. 87 ПК України.

Відповідно до п.п. 41.2, 41.3 статті 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Пунктом 88.1 ст. 88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно з п. 88.2 ст. 88 ПК України право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Таким чином, податковий борг може бути погашений як за рахунок грошових коштів так і за рахунок майна платника податків.

Судом встановлено, що з метою вжиття заходів щодо погашення заборгованості відповідача, податковий орган вже звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача на користь держави податкової заборгованості, а саме: постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2017 року по справі № 826/20273/16 було задоволено позовні вимоги контролюючого органу до ПП «Ширма» про стягнення податкового боргу.

Пунктами 95.1 і 95.2 ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно із приписами п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

На підставі Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2017, позивач інкасованими дорученнями (розпорядженнями): № 41/26-15-17-02-23 від 18.05.2017 на суму 85 750,25; № 42/26-15-17-02-23 від 18.05.2017 на суму 85 750,25 та № 43/26-15-17-02-23 від 18.05.2017 на суму 85 750,25 проводив заходи щодо погашення відповідачем вказаної заборгованості.

Проте, інкасові доручення не були виконані, в зв'язку з чим повернуті контролюючому органу відповідно до п. 12.7, 12.9, 12.11 Інструкції. Підстава повернення яких - відсутність коштів на рахунках платника податків.

Зважаючи на вказане, слід зазначити, що механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений гл. 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22 (далі - Інструкція).

Цей механізм передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 89.2. статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Пунктом 89.3. статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

При цьому, якщо майно платника податків є неподільним і його балансова вартість більша від суми податкового боргу, таке майно підлягає опису у податкову заставу у повному обсязі (п. 89.6. Кодексу).

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що достатньою умовою для звернення до суду, за яких можливе надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є наявність у такого платника податкового боргу та відсутність на його розрахункових рахунках грошових коштів, достатніх для погашення цього боргу.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 05.12.2013 у справі №К/800/31295/13, від 08.10.2014 у справі №К/9991/38076/12, 23.02.2015 у справі №К/9991/53253/12, від 08.07.2015 у справі №К/800/23019/15, від 18.08.2015 у справі №К/800/62002/14.

Доказів погашення податкового боргу відповідачем не надано, а з наданих інкасованих доручень вбачається, що їх повернуто без виконання з підстав відсутності грошових коштів на рахунку платника податків.

Рішенням ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 07.02.2017 № 1852/26-50-17- 26 призначено здійснити опис майна відповідача у податкову заставу, а у разі, якщо на момент складання акту опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу, - також того майна, права власності на яке відповідач набуде у майбутньому.

Зазначене рішення отримане представником ПП «Ширма» 13.02.2017, що підтверджується розпискою на вказаному Рішенні.

На підставі вищезазначеного, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві складено Акт опису майна від 14.02.2017 № 2/26-50-17-27, а саме: торгівельний павільйон, який розташований на 107,3 квадратних метрах за адресою м. Київ, проспект В.Лобановського,138а, на загальну суму 15 129, 90 грн. та Акт опису майна від 14.02.2017 №3/26-50-17-27, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому.

При цьому, доказів оскарження вказаного Рішення або Акту, до суду не надходило, спростування наявності податкової заборгованості відповідачем не надано, а судом не встановлено.

Відтак, виходячи з аналізу наведених норм, суд може надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, за умови доведеності, зокрема: (1) наявності у відповідача податкового боргу та (2) доведеності його коректного розміру (п. 95.2. ПК України); (3) відсутності у боржника грошових коштів; (4) наявності у боржника ліквідного майна та (5) прийняття керівником контролюючого органу рішення про опис цього майна та (6) його пред'явлення (рішення) боржнику; (7) проведення опису майна в податкову заставу з визначенням балансової вартості або вартості за результатами оцінки цього майна; та (8) звернення до суду не раніше ніж через 60 днів направлення платнику податкової вимоги та, у разі виникнення нового податкового боргу, - не раніше 60-го дня після дня виникнення нового податкового боргу.

Зважаючи на вказане, суд встановив розмір податкового боргу відповідача, що відповідає наданим податковим повідомленням-рішенням та податковим деклараціям, в сумі 156 880,58 грн. та рахується узгодженим, позивачем надано докази відсутності коштів на рахунках платника податків, що підтверджується Інкасованими дорученнями, згідно з Акту опису майна ПП «Ширма», в останнього наявне майно на суму 15 129, 90 грн., також керівником контролюючого органу прийняте відповідне Рішення про опис майна, яке пред'явлено боржнику під розписку, про що є докази в матеріалах справи.

Тому Суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до пункту 95.3. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до положень п.п.95.1-95.3 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов'язання в розмірі 156 880,58 грн. набула статусу податкового боргу відповідача, беручи до уваги те, що позивачем було вжито всіх передбачених Податковим кодексом України заходів з погашення податкового боргу відповідача, які, в свою чергу, не дали позитивного результату, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо надання дозволу на погашення боргу у розмірі 156 880,58 грн.

Доказів погашення податкового боргу відповідачем не надано, а з наданих інкасованих доручень вбачається, що їх повернено без виконання з підстав відсутності коштів на рахунку платника. Надані позивачем копії інкасових доручень з відмітками банку про причини їх невиконання суд вважає належними доказами відсутності у відповідача коштів на рахунках.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про надання дозволу на погашення суми податкового боргу відповідача за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі та на майно, на яке відповідач в майбутньому набуде право власності є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з вимогами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити.

2. Надати Головному управлінню Державної фіскальної служби у м. Києві дозвіл на реалізацію майна Приватного підприємства «Ширма» (, місцезнаходження: 03118, м. Київ, пров. Доватора, буд. 28, кв. (офіс) 1), яке перебуває у податковій заставі згідно Акту опису майна № 2/26-50-17-27 на загальну суму 15 129, 90 грн. та Акту опису майна № 3/26-50-17-27 від 14.02.2017 на майно, на яке в майбутньому у відповідача виникне право власності, з метою погашення усієї суми податкового боргу з плати за землю та штрафних санкцій, що в сумі складає 156 880, 58 (сто п'ятдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят гривень 58 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Головне управління ДФС у м. Києві, 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, .

Відповідач: Приватне підприємство «Ширма», 03118, м. Київ, пров. Доватора, буд. 28, кв. (офіс) 1, .

Суддя Л.О. Маруліна