Справа № 738/71/18
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 лютого 2018 року м. Чернігів Справа № 738/71/18

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Бородавкіна С.В. перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій незаконними, скасування наказу, поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

22.01.2018 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та просить:

- визнати незаконними дії відповідача щодо звільнення її з посади головного спеціаліста відділу платежів до пенсійної системи та контрольно-перевірочної роботи;

- поновити її на публічну службу на посаду головного спеціаліста Менського відділу обслуговування громадян;

- скасувати незаконний наказ від 30.03.2017 № 10-ОС, виданий Управлінням Пенсійного фонду України в Менському районі, «Про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу платежів до пенсійної системи та контрольно-перевірочної роботи відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу»;

- стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, в розмірі, згідно витребуваної довідки по день розгляду справи.

Ухвалою Менського районного суду від 22.01.2018 позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.

До поданого позову позивачем було долучено клопотання про поновлення строку звернення до суду, однак, наведені в ньому обставини судом розцінені як неповажні, у зв'язку з чим ухвалою від 15.02.2018 позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, в тому числі, для надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

21.02.2018 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду мотивована тим, що після звільнення з займаної посади ОСОБА_1 перебувала на обліку в центрі зайнятості, де їй 11.07.2017, 08.08.2017, 28.11.2017 пропонували роботу та пройти конкурс на інші посади, відмовитись від проходження яких вона не могла, що зайняло час. Крім того, протягом року у членів її сім'ї був поганий стан здоров'я, а в грудні 2017 року хворіла і сама позивач. Також, ОСОБА_1 зверталась до відповідача з метою досудового врегулювання спору. Зазначила, що вона не є фахівцем в галузі права, тому змушена була скористатись правовою допомогою.

Однак, вказані доводи ОСОБА_1 щодо неможливості звернення до суду у встановлений Кодексом адміністративного судочинства строк суд вважає необґрунтованими, враховуючи таке.

Згідно із частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд наголошує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При цьому, слід зазначити, що строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналізуючи вищенаведені доводи, суд зазначає, що вказані обставини неможливості звернення до суду були викладені ОСОБА_2 і в поданій 22.01.2018 заяві про поновлення строку звернення до суду, та визнані ухвалою суду від 15.02.2018 неповажними.

Кінцевим терміном для звернення ОСОБА_1 до суду з відповідним позовом було 30.04.2017. Відповідь Пенсійного фонду України, на переконання якого позивача звільнено з займаної посади на законних підставах, датована 28.04.2017. Тобто, ОСОБА_1, не погоджуючись із своїм звільненням, мала можливість оскаржити наказ про звільнення в межах встановленого строку, однак вказаним правом не скористалась. Також, суд вважає, що перебування на обліку в центрі зайнятості та хвороби рідних не позбавляли ОСОБА_1 права звернутись до суду з відповідним позовом, тим більше, що відповідно до викладених у вищевказаній заяві фактів, позивач почала проходити конкурси на вакантні посади через чотири місяці після звільнення - 11.07.2017.

Також, як вбачається з долученого за заяви від 19.02.2018 про поновлення строку звернення до суду наказу Менського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 571-нв, адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 було призначено в листопаді 2017 року (06.11.2017), однак, до Менського районного суду Чернігівської області вона звернулась 22.01.2018.

Враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_1 було відомо про зміст наказу, який на її думку порушує права та інтереси останньої, з березня 2017 року, однак до суду вона звернулась лише 22.01.2018, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк на звернення до суду із зазначеним позовом.

Суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, оскільки зважаючи на обізнаність позивача про порушення своїх прав, останній не був позбавлений можливості подати обґрунтований позов до суду в межах строків, встановлених чинним законодавством України.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, то заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Скорочення строків здійснення окремих процесуальних дій не звужує змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (абзац дев'ятий десятий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року N 17-рп/2011).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в порушення якої позивачем не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строків звернення до суду.

Частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій незаконними, скасування наказу, поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя С.В. Бородавкіна