Справа № 263/11749/17
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/263/44/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу адміністративної юрисдикції за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Донченко Миколи Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 3.09.2017 року серії АР №334671 інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Донченко М.В. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., за правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Згідно із зазначеною постановою він, порушив п.п.15.9 г) Правил дорожнього руху України, норма якої забороняє зупинку на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків, крім випадків надання перемоги в русі. В той же час, як вбачається з цієї ж постанови, він здійснив не зупинку, а стоянку транспортного засобу, заборона якої встановлена п.15.10 Правил дорожнього руху України і яка не передбачає такої заборони, як зупинка на пішохідних переходах. Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідне для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо), а стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більше ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. Отже, оскаржувана ним постанова містить суперечливі відомості, які виключають один одного, а тому і виключають адміністративну відповідальність, оскільки з постанови незрозуміло, яке саме адміністративне правопорушення ним було скоєне. Крім того, оскаржувана ним постанова була прийнята інспектором безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, у зв'язку з чим була порушена процедура розгляду справи, не роз'яснені права передбачені ст.268 КУпАП.

В судове засідання не з'явилися позивач ОСОБА_1 та його представник, будучи належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи, останній надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав та просив його задовольнити.

Стосовно анкетних даних відповідача, позивач його зазначив, як ОСОБА_3, разом з тим надані суду документи свідчать про те, що ним є Донченко Микола Вікторовича, тому суд у справі вважає відповідачем - інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Донченко Миколу Вікторовича.

Відповідач Донченко М.В. та його представник в судове засідання не з'явилися, надали суду відзив на адміністративний позов, в якому позов не визнали, просили розглянути справу за їх відсутності. На їх думку позов не підлягає задоволенню оскільки обставини правопорушення підтверджуються наявним відеозаписом зробленим нагрудним реєстратором. Твердження позивача, що розділ 15.10 Правил дорожнього руху України не містить заборони стоянки не відповідає дійсності оскільки пунктом 15.10 а) Правил дорожнього руху України визначено, що стоянка забороняється у місцях де заборонена зупинка.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи позицію сторін, дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення матеріали, переглянувши відеозапис, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №334671, 3.09.2017 року інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Донченко М.В. за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Митрополитська, б.74 виніс вказану постанову, відповідно до якої, 3.09.2017 року о 10 годині 30 хвилин в м.Маріуполі, по вул.Митрополитській (Центральний ринок), водій ОСОБА_1, здійснив стоянку транспортного засобу марки «LEXUSLS 430» державний номерний знак НОМЕР_1 на пішохідному переході чим порушив п.п. 15.9. г, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та керуючись положеннями статей 33 та 284 КУпАП застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 255 грн.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

За загальними положеннями Правил дорожнього руху України, п.п.1.10 терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до п.15.1 Правил дорожнього руху України,зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно п.п. 15.9. г) Зупинка забороняється:на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

За п.п.15.10. а) Стоянка забороняється: у місцях, де заборонена зупинка.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП до адміністративний відповідальності притягуються водії за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд вважає, що інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Донченко М.В. під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності були порушені вимоги ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП, а саме: не повно з'ясовано обставини справи, опис обставин, встановлених під час розгляду справи та зазначених в постанові носить суперечливий характер, інспектор визнає ОСОБА_1 виним у тому, що він здійснив саме стоянку на пішохідному переході, чим порушив п.п.15.9 г) який стосується заборони зупинки, без посилання на п.п.15.10 а) щодо заборони стоянки; крім того, зазначивши нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, інспектор разом з тим не послався на Правила дорожнього руху України, вимоги яких порушив ОСОБА_1, з цього приводу можна тільки припускати, що інспектор мав на увазі саме Правила дорожнього руху України.

Згідно до статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, зазначені обставини не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови та не можуть бути усунуті під час розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, постанову скасувати і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу.

Згідно ст. 132 КАС судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 5-11, 77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Донченко Миколи Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №334671 від 3 вересня 2017 року винесену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Донченко М.В. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 255 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя : П.І. Папаценко