Справа № 425/211/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2018 року

Київ

справа №425/211/16-а

адміністративне провадження №К/9901/13232/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 425/211/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про визнання неправомірними дій, скасування розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Ястребової Л.В., суддів - Ляшенко Д.В., Компанієць І.Д.,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_1, з урахуванням змінених позовних вимог, просив суд:

- визнати дії Управління Пенсійного Фонду (далі - УПФ) України в м. Рубіжному Луганської області щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах неправомірними;

- скасувати розпорядження відповідача від 26 квітня 2016 року № 21 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно статті 13 та статті 100 Закону «Про пенсійне забезпечення» при досягненні 57-річного віку.

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 червня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано відмову УПФ України в м. Рубіжному Луганської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, згідно пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оформлену листом від 21 січня 2016 року № 2/С-14, неправомірною.

Розпорядження УПФ України в м. Рубіжному Луганській області від 26 квітня 2016 року № 21 «Про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, згідно пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» скасовано.

У задоволенні вимог про зобов'язання УПФ України в м. Рубіжному Луганської області призначити ОСОБА_1 з 19 січня 2016 року пенсію за віком на пільгових умовах, згідно пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відмовлено.

Стягнуто з УПФ України в Луганській області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 367,46 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року апеляційну скаргу УПФ України в м. Рубіжному Луганської області задоволено. Постанову Рубіжанського міського суду від 22 червня 2016 року скасовано. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявив вимогу про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі постанови Рубіжанського міського суду від 22 червня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідач у запереченнях на касаційну скаргу просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскарженого судового рішення - без зміни, оскільки відсутні підстави для його скасування.

Суди у цій справі встановили, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 12 січня 2016 року звернувся до УПФ України в м. Рубіжне Луганської області із заявою про призначення йому пенсії за Списком № 2 з 19 січня 2016 року.

Листом від 21 січня 2016 року № 2/с-14 відповідач повідомив заявника, що період роботи в Закритому акціонерному товаристві (далі - ЗАТ) «Рубіжанськбуд» з 21 липня 1984 року по 30 вересня 1990 року не може бути зараховано до пільгового стажу, оскільки Списком № 2 виробництв, цехів, професій, посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 посада муляра не була віднесена до пільгових професій. Отже, оскільки стаж позивача за Списком № 2 відповідно наданих документів склав 06 років 01 місяць 12 днів, права на пенсію згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» він не має.

Відповідно до поданої позивачем заяви, зареєстрованої у формі 10 від 19 квітня 2016 року під № 98 та пакетом документів за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідачем прийнято розпорядження від 26 квітня 2016 року № 21 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що відповідно до наданих довідок, уточнюючих особливий характер роботи стаж пільгової роботи за Списком № 2 складає 01 рік 05 місяців 16 днів. Загальний стаж роботи складає 27 років 10 місяців 04 дні. Позивачу повідомлено про право виходу на пенсію у 60 років, а саме з 20 січня 2019 року.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірним є період роботи позивача з 21 травня 1984 року по 03 лютого 1985 року та з 19 червня 1985 року по 02 вересня 1990 року муляром Будівельного управління № 9 тресту «Рубіжанськхімбуд».

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, зазначив, що положеннями пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» передбачено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року, тобто передбачена можливість зарахування до стажу із шкідливими і важкими умовами праці періодів роботи особи за професією, яка спочатку могла і не бути включена у список, але потім включена до нього.

Скасовуючи таке рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність рішення відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд погоджується з таким висновком апеляційного суду, враховуючи наступне.

Відповідно до абзацу першого пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок застосування Списків № 1 і № 2) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов'язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до копії трудової книжки позивач працював каменщиком (муляром) з 21 травня 1984 року по 02 вересня 1990 року і у період його роботи діяв Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, в якому ця професія відсутня.

З 26 січня 1991 року діяли Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 і, згідно з постановою Кабінету Міністрів СРСР від 09 серпня 1991 року № 591, Розділ 22900000 XXVII «Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших об'єктів» Список № 2 доповнено позицією 2290000а-12680 «Каменщики, постоянно работающие в бригадах каменщиков и в специализированных звеньях каменщиков комплексных бригад». З 11 березня 1993 року діяв Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162, Розділом XXVII якого передбачено професію муляра, за умови постійної праці в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад (код 2290000а-12680).

Отже, позивач, працюючи за професією муляра мав право на зарахування періоду роботи до пільгового стажу, починаючи з 09 лютого 1984 року, за умови роботи у бригаді мулярів і у спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад.

У трудовій книжці позивача відсутні відомості про роботу позивача у складі комплексних, спеціалізованих бригад та ланок мулярів.

Надані довідки ВАТ «Рубіжанськбуд» від 30 травня 2016 року № 122 про роботу позивача муляром (з 21 травня 1984 року по 03 лютого 1985 року - 00 років 08 місяців 13 днів) та від 30 травня 2016 року № 127 про роботу позивача муляром (з 19 червня 1985 року по 02 вересня 1990 року - 05 років 02 місяців 14 днів) також не підтверджують роботу позивача у складі комплексних, спеціалізованих бригад та ланок мулярів.

Докази, зокрема накази (розпорядження) підприємства про створення бригад з обліковим складом бригад мулярів, не надано.

Під час зустрічної перевірки факт роботи позивача в шкідливих умовах праці за списком № 2 в Будівельному управлінні № 9 тресту «Рубіжанськхімбуд» не підтверджено.

Таким чином, за відсутності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, відмова відповідача є правомірною.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року у справі № 425/211/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик

Судді Верховного Суду