Справа № 825/2151/17
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року м. Чернігів Справа № 825/2151/17

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за учасю секретаря Роговець М.О. ,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сіндєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання звільнення незаконним, поновлення на службі,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департамента патрульної поліції Національної поліції України та просить:

1) Визнати його звільнення з УПП у м. Києві ДПП незаконним і зобов'язати керівника Департаменту патрульної поліції поновити мене на службі.

2) Визнати процедуру скорочення його з посади інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у м. Києві ДПП незаконною та такою, що відбувалася з грубим порушенням чинного законодавства України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в порушення норм чинного законодавства, він не був сповіщений за 2 місяці до можливе звільнення, тобто 17.08.2017.

Відповідач, сповістив його лише 7.09.2017.

Окрім того позивач вказав, що написання ним рапорту на переведення на іншу посаду, було здійснене ним під психологічним тиском та примусом з боку співробітників відповідача.

За таких підстав позивач вважає наказ Департаменту патрульної поліції від 19.10.2017 № 425 о/с в частині його звільнення зі служби таким, що винесений з порушенням норм чинного законодавства та з порушенням порядку звільнення, передбаченого чинним законодавством.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З 2015 року позивач проходив службу на посаді інспектора роти 1 батальйону 1 Управління патрульної служби у м. Києві Департаменту патрульної служби Нацполіції України, в званні старшого лейтенанта поліції.

17.08.2017 наказом Нацполіції України № 873, «Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Нацполіції України», було прийняте рішення про скороченні посади позивача (а.с.64-89).

Суду представлені 2 копії попередження позивача про скорочення його посади та можливе майбутнє звільнення.

Від 7.09.2017, яке подане позивачем (а.с. 22), та від 17.08.2017, яке подане представником відповідача (а.с. 59).

Позивач стверджує, 17.08.2017 він про скорочення його посади не попереджувався, і на документі стоїть не його підпис.

З огляду на те, що суду не представлено доказів того, що на попередженні від 17.08.2017 стоїть підпис саме позивача, суд ставиться до цього доказу критичним і вважає доведеним, що позивача, про скорочення його посади та майбутнє звільнення, було попереджено саме 7.09.2017.

Судом встановлено, що 18.08.2017 позивач подав рапорт, в якому просив, призначити його на посаду інспектора роти 1, батальйону 1 (з обслуговування правого берегу)УПП у м. Києві, у зв'язку організаційноштатними змінами (а.с. 47).

З тексту рапорту вбачається, що, на день його написання, позивач був ознайомлений про організаційноштатні зміни в його підрозділі.

Наказом ДПП НП України від 21.08.2017 № 309 о/с рапорт позивача було задоволено та призначено на посаду інспектора роти 1, батальйону 1 (з обслуговування правого берегу)УПП у м. Києві (а.с. 20).

Доказів того, що вище вказаний рапорт позивач писав під психологічним впливом та примусом суду не представлено.

Сам наказ позивачем не оскаржується.

Відповідно до частини 2 статті 68 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Тобто, двомісячний термі попередження співробітника поліції про його можливе звільненні зі служби, визначає лише термін, на протязі якого особа не може бути звільнена зі служби за скороченням.

Цей термін, а також факт сповіщення, чи не сповіщення особи про можливе майбутнє звільнення зі служби, ніяк не обмежує особу виявити бажання перейти на іншу посаду. особи

За своєю правовою природою, рапорт про переведення на іншу посаду, є формою вільного волевиявлення особи з питань проходження нею служби.

При наявності формального (в письмовій формі) такого волевиявлення, необхідність в офіційному попередженні особи про скорочення посади, на якій вона перебуває, відсутні.

За таких підстав суд вважає, що не попередження позивача про скорочення його попередньої посади та можливе звільнення зі служби, з огляду на переведення його на іншу посаду, не порушує ні норм чинного законодавства ні прав позивача.

18.10.2017 позивач подав рапорт про звільнення його зі служби в Нацполіції з 20.10.2017 (а.с.62).

Доказів того, що вказаний рапорт було написано позивачем під психологічним тиском чи примусом з боку співробітників відповідача, суду не представлено.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 425 о/с від 19.10.2017 позивача звільнено з 20.10.2017 за п. 7 ч. 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно з п. 7 ч. 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється власним бажанням.

Тобто, звільнення позивача зі служби в Нацполіції є наслідком його вільного волевиявлення і ніяк не пов'язане з зі скороченням посади, на якій він перебував до переведення на іншу посаду.

Окрім того, позивач не оскаржує наказ № 425 о/с від 19.10.2017, не просить визнати його не правомірним та скасувати.

Оцінивши зібрані по справі докази та показання сторін, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача зі служби в Нацполіції, порушень норм чинного законодавства відповідачем допущено не було.

Також судом встановлено, що відповідачем не було допущено порушень процедури скорочення позивач з посади інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у м. Києві ДПП незаконною.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 лютого 2018 року.

Суддя С.Л. Клопот