Справа № 754/15122/17
Суддя: Скрипка О. І.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/310/18
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №4 батальйону УПП у м.Бориспілі ДПП лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича про скасування постанови, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що постановою серії ЕАА № 204839 у справі про адміністративне правопорушення відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, наклавши стягнення в розмірі 340 грн., за те, що 08.11.2017 року о 21.29 год. він на автомобілі «Опель Комбо», д.н.з. НОМЕР_1 на 76 км а/д Київ-Харків рухався з несправною правою фарою та непрацюючим освітленням заднього номерного знаку, чим порушив п.31.4.3 ПДР України.

Позивач вважає зазначену постанову необґрунтованою, вказуючи на те, що перед виїздом він повністю перевірив справність транспортного засобу, зокрема, робочий стан автомобільних фар. Однак, від час руху автодорогою через нерівність дорожнього покриття та наявність ям відбувся розрив вольфрамової нитки розжарювання у лампі, що спричинило відсутність освітлення. Він намагався усунути цю незначну несправність, однак, оскільки вже був пізній час доби, станції технічного обслуговування не працювали, а на найближчих АЗС лампочки необхідного типу були відсутні. Позивач вважає, що дана ситуація виникла внаслідок факторів, що від нього не залежали, що не було враховано відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, позивач вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення в частині порушення ним вимог п.2.9 ПДР України в частині відсутності освітлення державного номерного знаку складений з порушенням нормативного акту, який передбачає відповідальність за це, а тому факт вчинення ним правопорушення в цій частині є необґрунтованим, а вина недоведеною, оскільки відповідачем не зазначено точного пункту ПДР України, який було порушено та не досліджено обставин можливості освітлення державного номерного знаку за наявності однієї працюючої лампочки підсвітки.

Позивач вважає, що вчинене ним адміністративне правопорушення в частині непрацюючої передньої правої фари було викликано зовнішніми, не залежними від нього факторами, а саме станом дорожнього покриття, а в частині непрацюючої однієї з ламп підсвітки номерного знаку не повною мірою встановлено склад правопорушення, враховуючи, що зазначене правопорушення є малозначним, не призвело до будь-яких негативних наслідків, в зв'язку з чим наявні підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить постанову серії ЕАА №204839 від 08 листопада 2017 року Інспектора роти №4 батальйону УПП у м.Бориспілі ДПП лейтенанта поліції Ільїна О.І. скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням на підставі ст.22 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. 11.12.2017 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача, в яких він підтверджує обставини, викладені в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та зазначає, що під час розгляду адміністративної справи позивачу було роз'яснено зміст ст.63 Конституції України, ст.ст.268, 307, 308 КУпАП. Під час розгляду адміністративної справи будь-яких клопотань, пояснень від позивача не надходило (а.с.20).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою серії ЕАА № 204839 у справі про адміністративне правопорушення, винесеної інспектором роти №4 батальйону УПП у м.Бориспілі ДПП лейтенантом поліції Ільїним О.І., позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., за те, що 08.11.2017 року о 21.29 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Опель Комбо», д.н.з. НОМЕР_1, на 76 км а/д Київ-Харків рухався з несправною правою фарою та непрацюючим освітленням заднього номерного знаку, чим порушив п.31.4.3 ПДР України (а.с.3).

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст.121). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.1 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.31.4.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

У відповідності до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ч. 3 ст.73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов'язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Судом встановлено, і це не заперечується позивачем, що ОСОБА_2 керував автомобілем в темну пору доби з непрацюючою правою фарою та підсвіткою заднього державного номерного знаку, чим порушив вимоги п.31.4.3 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

З аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Судом встановлено, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст.121 КУпАП, з огляду на порушення останнім п.31.4.3 ПДР України. Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.121 КУпАП.

Таким чином, приймаючи дану постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідач діяв обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, до компетенції адміністративного суду належить вирішення питання щодо меж накладення стягнення та можливості застосування звільнення порушника від відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи особу правопорушника, визнання ним вини, конкретні обставини справи, відсутність спричиненої правопорушенням майнової шкоди, суд приходить до висновку про можливість звільнення позивача ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП та підставі ст. 22 КУпАП у зв'язку із малозначністю скоєного адміністративного правопорушення.

За таких підстав, адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286, п. 10 Перехідних положень КАС України, суд, --

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову серії ЕАА №204839 від 08 листопада 2017 року Інспектора роти №4 батальйону УПП у м.Бориспілі ДПП лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн., змінити.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУаАП.

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП - у зв»язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, та обмежившись усним зауваженням.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2018 року.

Суддя