Справа № 826/14271/17
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 січня 2018 року 15:46 № 826/14271/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. , при секретарі Мині І.І., за участю представника позивача Олексієнка М.Г., представника відповідача Бабинця М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомпублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби України
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.08.2017 №,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі- ПАТ «Укрнафта»/позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - Офіс великих платників податків ДФС), в якій просить суд визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.08.2017 №.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків акта фактичної перевірки про порушення ПАТ «Укрнафта» порядку оприбуткування готівки, що покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки, за твердженнями позивача, готівкові кошти оприбутковано у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог законодавства з боку позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області проведено фактичну перевірку АЗС №09/033, що розташована за адресою: Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Соборна, 1, яка належить ПАТ «Укрнафта», за результатами якої складено акт перевірки від 01.08.2017 №0087/28/10/РРО/00135390 (далі - акт перевірки).

Відповідно до змісту акту перевірки, встановлено факт не оприбуткування (несвоєчасне - у день одержання готівкових коштів) готівки в касі (не здійснено своєчасний облік готівкових коштів у книзі обліку розрахункових операцій (КОРО) на підставі фіскального звітного чека РРО за 21.04.2017 №805 на загальну суму 45588,45 грн.

З огляду на встановлені в акті перевірки порушення пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.08.2017 №, відповідно до якого до ПАТ «Укрнафта» застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 227942,25 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій віднесено до повноважень Національного банку України (п. 6 ст. 33 Закону України від 20.05.1999 № 679-XIV "Про Національний банк України".

Нормативно-правовим актом, який регламентує порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами, а також окремі питання організації банками робіт з готівкою, є Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320, далі - Положення № 637).

У відповідності до п. 1.2 цього Положення (в чинній редакції) оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з абз. 1 - 3 п. 2.6 Положення № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР (в останній чинній редакції, далі - Закон № 265/95-ВР) та п. 1.2 гл. 1 Положення № 637, книга обліку розрахункових операцій (далі КОРО) - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до п.п. 5, 6 і 8 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 28.08.2013 № 417, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 за № 1618/24150 та нині чинний) визначено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачає, зокрема: наявність книги ОРО в господарській одиниці, на яку ця книга зареєстрована, або на місці проведення розрахунків; здійснення записів про реквізити розрахункових квитанцій до початку використання розрахункової книжки та безпосередньо після закінчення її використання у межах робочого дня чи зміни; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, зокрема, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

У разі роздрукування на РРО протягом робочого дня декількох фіскальних звітних чеків усі вони підклеюються у відповідній книзі ОРО, записи в розділі 2 книги ОРО робляться за кожним фіскальним звітним чеком окремо. Якщо фіскальний звітний чек містить дані про операції службового внесення та службової видачі коштів, то графи 3 і 4 розділу 2 книги ОРО можна не заповнювати.

Таким чином, облік готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі ОРО передбачає як вклеювання фіскальних звітних чеків РРО у розділ 1 книги ОРО, так і виконання записів у розділі 2 книги ОРО.

В силу норми п. 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 № 436/95, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, - за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Як вбачається з пояснень позивача, АЗС №09/033 ПАТ «Укрнафта» працює у цілодобовому режимі. При цьому, відповідно до внутрішнього розпорядження ПАТ «Укрнафта», після накопичення у касі РРО готівки в сумі 4000 грн., оператор зобов'язаний здійснити вилучення грошових коштів із РРО до внутрішнього сейфу АЗС, які в подальшому із внутрішнього сейфу забираються інкасатором до банку.

Матеріалами справи підтверджується, що на початок 20.04.2017 залишок в касі складав 28500 грн, оператором АЗС ПАТ «Укрнафта» дванадцять разів проведено операцію «Службова видача» на загальну суму 45500 грн., відповідно до чеків «службова видача» прибуткових касових ордерів від 20.04.2017 №1291-1302.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 20.04.2017 №110, копії супровідної відомості до сумки з готівкою №665/2 20.04.2017 проведена інкасація грошових кошів у розмірі 48500,00 грн.

Згідно з витягу з Книги обліку розрахункових операцій, зроблено запис за 20.04.2017: службове внесення- 430,51, службова видача - 45500,00 грн.,на підставі Z-звіту від 21.04.2017.

Поряд з цим, позивачем не заперечується факт роздрукування вказаного звіту із запізненням, а саме: 21.04.2017 о 00:27.

З акту перевірки вбачається, що податковими органами зроблено висновок про порушення позивачем порядку оприбуткування готівкових коштів (а саме їх несвоєчасне оприбуткування) лише у зв'язку зі здійснення обліку зазначених коштів у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскального звітних чеків РРО (Z-звітів), який роздруковано із запізненням.

Відповідно до ст. 2, п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Відповідно до п. 3 розділу І наказу Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року №547, Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Враховуючи, що об'єктивною стороною такого правопорушення як неоприбуткування готівки, є приховування виручки, тоді як проведення готівкових коштів через РРО із роздрукуванням фіскальних чеків сум розрахунків та належним заповненням у КОРО сум розрахунків є свідченням їх занесення до фіскальної пам'яті, що виключає приховування відповідної суми виручки, суд вбачає відсутність в даному випадку у контролюючого органу підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення норми п. 2.6 гл. 2 Положення № 637.

Враховуючи вищенаведене та наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовані фінансові санкції за несвоєчасне оприбуткування готівки у сумі є неправомірним та відповідно підлягає скасуванню.

Верховний Суд України висловив правову позицію у даній категорії справ, яка має враховуватись при застосуванні норми права у подібних правовідносинах, відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу УП «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

У постанові від 01.04.2014 справа № 21-54а14, від 04.11.2015 справа №825/554/15-а викладено такий правовий висновок.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України від 15.04.2004 №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (абзац другий пункту 2.6 Положення).

Згідно з пунктом 7.15 Положення, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК)), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) (абзаци другий, третій пункту 2.6 Положення).

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

З огляду на викладене, Верховний Суд України дійшов висновків, що невиконання будь-якої з вищезазначених дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу №436/95).

Суд вважає за доцільне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України, з огляду на таке.

Згідно з преамбулою вищезазначеного Указу Президента України, його було прийнято з метою подальшого вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб'єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки та виконання своїх зобов'язань перед бюджетами і державними цільовими фондами.

При цьому, прийняття даного Указу відбувалося до прийняття Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (11 липня 1995 року), «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (21 грудня 2000 року), Податкового кодексу України (2 грудня 2010 року).

Зазначеними Законами врегульовувалися питання організації готівкового обігу, контролю за додержанням суб'єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки та виконання своїх зобов'язань перед бюджетами і державними цільовими фондами, тобто змінювалися нормативні умови ведення господарської діяльності в сфері готівкового обігу.

Після прийняття вказаного Указу були прийняті та втратили чинність Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" від 02.02.95 № 21, від 19.02.2001 № 72, від 15 грудня 2004 року №637, якими встановлювалися вимоги до оприбуткування готівки.

Таким чином, на думку суду, застосування санкцій, встановлених Указом від 12.06.1995, передбачає розгляд питання правомірності дій суб'єкта господарювання, яке вирішується на підставі нормативних актів, прийнятих хронологічно пізніше.

При цьому, Указ №436/95 містить лише формальне визначення правопорушення, за яке встановлено відповідальність - «неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки».

Натомість, для визначення обставини допущення правопорушення застосовуються чинні нормативні акти, якими також не визначено яке саме порушення під час оприбуткування готівки слід визначати як неоприбуткування готівки.

Суд доходить висновків, що застосування Указу по відношенню до будь - якого порушення при оприбуткуванні готівки могло мати місце лише щодо Порядку ведення касових операцій у національній валюті в Україні, який був затверджений постановою Правління Національного банку України від 02.02.95 N 21від 02.02.95 № 21, тобто до чинного на час видання Указу.

Суд звертає увагу на те, що на момент прийняття Указу №436/95, не існувало жодних, нормативно встановлених вимог щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій, роздрукування Z-звітів та передачі електронних фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій до органів державної податкової служби.

Тому застосування норм Указу №436/95 за порушення зазначених вимог є застосуванням відповідальності за діяння, яке не визначалося за правопорушення на дату встановлення відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, у зв'язку з чим суд доходить висновків про безпідставність застосування відповідальності за діяння, яке не визначалося за правопорушення на дату встановлення відповідальності.

Суд вважає, що завданням Указу №436/95 було встановлення відповідальності за порушення порядку оприбуткування готівки, яке полягало у не оприбуткуванні готівкових коштів та веденні протиправного готівкового обігу з метою ухиляння від сплати податків.

Натомість, у даній справі саме по собі здійснення перевірки через три місяці після допущеного позивачем порушення щодо роздруковування Z-звіту, об'єктивно виключає можливість навіть теоретично встановити наявність неоприбуткованої готівки в касі позивача.

Іншою підставою для задоволення позовних вимог суд зазначає явну непропорційність між застосованою до позивача оскаржуваним рішенням санкції допущенному порушенню. Так, порушення полягало у несвоєчасному роздрукуванні звіту, із запізненням на 27 хвилин. Натомість санкція застосовується в п'ятикратному розмірі всієї отриманої позивачем протягом періоду виручки. При цьому відповідач не заперечує інкасацію виручки та її зарахування на рахунки позивача, тобто здійснення обліку готівки.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 14.08.2017 року.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 3412,15грн. відшкодувати на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян