Справа № 468/222/18-а
Суддя: Янчук С. В.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/222/18-а
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

23.02.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Янчук С.В.,

при секретарі Медведєв Д.В.,

за участю представника позивача Тимошенкової О.А.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Баштанського районного суду Миколаївської області адміністративну справу за позовом Баштанського районного сектора Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. 09.08.2017 року співробітниками Баштанського районного сектора Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в ході активних заходів з протидії нелегальній міграції на території Баштанського району було виявлено громадянку Республіки Вірменії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Перевіркою правомірності перебування на території України громадянки Республіки Вірменії ОСОБА_2 та згідно з інформацією, наданою відповідачем та іншими документами, встановлено, що остання прибула на територію України 01.07.2008 року у приватних справах в безвізовому порядку по національному паспорту НОМЕР_1, строком дії до 25.02.2013 року. Відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Вірменія про безвізові поїздки громадян визначено безвізовий режим в'їзду. У Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Відповідно до пункту 6 Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в'їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну. В пункті 8 Порядку зазначено, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. З огляду на вищевикладене та те, що відповідач перебуває на території України без законних на те підстав, позивач просить прийняти рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, зазачивши, що дійсно протягом тривалого часу перебуває на території України без законних на те підстав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.08.2017 року співробітниками Баштанського районного сектора Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в ході активних заходів з протидії нелегальній міграції на території Баштанського району було виявлено громадянку Республіки Вірменії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на території України без наявних законних підстав, які б надавали право законного перебування на території України на визначений термін.

В результаті проведення перевірки наявних у відповідача документів встановлено, що остання знаходиться на території України без будь яких законних підстав, які б надавали їй право знаходитись на території України на законних підставах.

Відповідач прибула на територію України 01.07.2008 року у приватних справах в безвізовому порядку по національному паспорту НОМЕР_1, строком дії до 25.02.2013 року та ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування на території України.

09.08.2017 року стосовно відповідача Баштанським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області було прийняте рішення про примусове повернення № 1 та зобов'язано залишити територію України не пізніше 08.09.2017 року.

09.11.2017 року співробітниками позивача повторно було виявлено відповідача та встановлено, що рішення про примусове повернення відповідач не виконала.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно з частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.12.2016 у справі № 359/7066/16-а.

Таким чином, у зв'язку з невиконанням відповідачем рішення про примусове повернення з України, вона має бути примусово видворена за межі України.

Відповідно до ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Обставин, передбачених ст. 31 Закону № 3773-VI, які б перешкоджали примусовому видворенню Відповідача відсутні.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо Відповідача обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. В судовому засіданні не встановлені і обставини, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що відповідач грубо порушила законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду із України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про її примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Враховуючи, що позовні вимоги є обґрунтовані, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

В силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України звернути рішення до негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 6, 7, 9, 72-77, 241-246, 288, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Баштанського районного сектора Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянки Республіки Вірменія ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянку Вірменії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звернути рішення до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в десятиденний строк із дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

.