Справа № 580/1613/17
Суддя: Чхайло О. В.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 580/1613/17
Номер провадження 2-а/580/15/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2018 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Чхайла О. В.,

при секретарі - Івановій О.І.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Левенцової Олени Ігорівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачки про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення мотивуючи свої вимоги тим, що 2 вересня 2017 року він перебував на відпочинку в м. Маріуполь. 9 вересня 2017 року на його домашню адресу надійшла постанова серії ЕАА №157263 від 02.09.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі. Дану постанову позивач вважає незаконною, оскільки йому нічого невідомо з приводу даного правопорушення, так як протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, а також він був позбавлений можливості надати пояснення з приводу звинувачення у вчиненні правопорушення.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися.

Позивач в наданій заяві свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутності.

Відповідачка надала суду заперечення проти позову та просила суд справу розглянути без її участі. В запереченнях проти позову відповідачка вказала, що згідно п. 4 Наказу №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Під час винесення постанови позивачу було роз'яснено суть скоєного ним правопорушення, а сам позивач визнавав факт скоєння правопорушення пояснюючи, що не помітив дорожньої розмітки. Крім того, відповідачка зазначила, що позивач не надав жодного доказу на обгрунтування своєї позиції, тому вважає, що винесена нею постанова є правомірною, в зв'язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце адміністративні правовідносини щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, прийнятого у справі про адміністративне правопорушення, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 02.09.2017 року постановою серії ЕАА № 157263 (а.с.5), винесеною інспектором поліції Левенцовою О.І., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу розміром 255 грн.

Даним рішення ОСОБА_1 був звинувачений в тому, що він 02.09.2017 року близько 12 год. 38 хв. в м. Маріуполь по вул. Мічмана Павлова, 10, керуючи автомобілем ВАЗ 2106, здійснив зупинку на перехресті, чим порушив вимоги п. 15.9.г правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо неправомірності дій відповідачки стосовно того, що постанова не може бути винесена без складення протоколу про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно з ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 ч. 2 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. ст. 72, 76 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, а досліджені судом докази не дають підстав зробити висновок про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки є недостатніми для його звинувачення.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 157263 від 02.09.2017 року вбачається, що в постанові не зазначено будь-який технічний засіб, яким би було здійснено відеозапис уповноваженими особами УПП у м. Маріуполь.

Крім того, додані відповідачкою до заперечення проти позову докази, а саме, електронний носій інформації та копія схеми організації дорожнього руху на перехресті не підтверджують правомірності прийнятого нею рішення та не дають суду можливості спростувати чи встановити факт вчинення позивачем правопорушення.

При цьому частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність обставин, зазначених в оскаржуваному рішенні, та вважає, що в діях ОСОБА_1 вина відсутня.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Дійшовши висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним скасувати рішення суб'єкта владних повноважень, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 251 КУпАП;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконними дії інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Левенцової Олени Ігорівни щодо винесення постанови серії ЕАА № 157263 від 02.09.2017 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1.

Постанову серії ЕАА № 157263 від 02.09.2017 року, винесену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Левенцовою Оленою Ігорівною відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити у зв'язку з відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чхайло О. В.