Справа № 802/1881/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 лютого 2018 р. Справа № 802/1881/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього сільськогосподарського товариства "Борське" Відкритого акціонерного товариства "Гніванський кар'єр" до Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Одемо", ОСОБА_2 про скасування записів

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось дочірнє сільськогосподарське товариство «Борське» ВАТ «Гніванський кар'єр» (далі - ДСТ «Борське», позивач) з адміністративним позовом до Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (далі - відповідач) про скасування запису внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що орендує земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, згідно договору оренди землі № 42 від 01.04.2007, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 строком на 10 років.

В подальшому позивачу стало відомо, що державним реєстратором Северинівської сільської ради 07.11.2016, тобто до закінчення строку дії вищезазначеного договору оренди земельної ділянки, прийнято рішення № 32171341 про державну реєстрацію права оренди зазначеної вище земельної ділянки за ТОВ "ОДЕМО". Дане рішення прийнято на підставі договору оренди від 20.10.2016, укладеного між ТОВ "Одемо" та ОСОБА_2.

Позивач вважає дане рішення протиправним, оскільки останнє було прийняте відповідачем до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між ДСТ «Борське» та ОСОБА_2, а це, в свою чергу, зумовило проведення подвійної реєстрації права оренди на одну і ту ж саму ділянку, що чинним законодавством не передбачено, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом із вимогою про скасування відповідного запису внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою від 06.11.2017 відкрито провадження у даній справі та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Одемо» та ОСОБА_2.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, 20.02.2018 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, із вирішенням питання про стягнення судового збору.

Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з'явились, письмових пояснень з обґрунтуванням причини неявки суду не надали, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини 3 статті 194 та частини 9 статті 205 КАС України, на думку суду, наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні обставини.

Так, 01.04.2007 між ДСТ «Борське» (орендар) та ОСОБА_2 (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки № 42 площею 4,8707 га, за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Вказаний договір зареєстрований у Тиврівському секторі Вінницької філії центру ДКЗ, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2007 за № 30.

Згідно умов даного договору, його укладено строком на 10 років. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 Договору).

Разом із тим, судом встановлено, що 27.10.2016 між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «ОДЕМО» (орендар) було укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Згідно п. 8 умов даного Договору він укладений строком на 7 років.

З метою реєстрації даного договору оренди ТОВ "ОДЕМО" звернулось до центру надання адміністративних послуг при Тиврівській районній державній адміністрації Вінницької області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За результатами розгляду даної заяви державним реєстратором прав на нерухоме майно Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Скрупською О.В. прийнято рішення №32246068 від 07.11.2016 про державну реєстрацію права оренди вищезазначеної земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

На думку позивача, відповідач не мав підстав для реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки за ТОВ ""ОДЕМО", оскільки таке право раніше вже було зареєстровано за ДСТ «Борське», що, власне, і зумовило його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4 ст.182 Цивільного кодексу України).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення (далі - Закон N 1952-IV).

За змістом ст. 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п'ятим цієї частини (абз. 4 ч. 5 ст. 3 Закону №1952-IV).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягає, зокрема, право оренди земельної ділянки.

В силу ч. 1 ст. 5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону №1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

При цьому як зазначено у пункті 3 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Виходячи із обставин даної справи предметом судового дослідження є перевірка наявності одночасного існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку, наявність якої суперечить вимогам Закону № 1952-IV.

Із цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Так, 01.04.2007 між ДСТ «Борське» (орендар) та ОСОБА_2 (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки № 42 площею 4,8707 га, за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Вказаний договір зареєстрований у Тиврівському секторі Вінницької філії центру ДКЗ, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2007 за № 30.

Державна реєстрація права на землю, в тому числі і права оренди, у період укладання вищезазначеного договору оренди між позивачем та ОСОБА_2, здійснювалась у порядку, передбаченому наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 174 від 02.07.2003 "Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» (далі - Тимчасовий порядок), структурними підрозділами Центру ДЗК.

Згідно з п. 2.7. Тимчасового порядку, у разі оформлення договору оренди (суборенди) землі територіальний орган земельних ресурсів надає за актом приймання-передавання оператору (реєстратору) реєстраційну справу для створення реєстраційної картки. Оператор (реєстратор) у 10-денний термін заповнює реєстраційну картку.

Оператор здійснює видачу договору оренди (суборенди) землі супроводжуючи внесенням запису про державну реєстрацію до відповідних розділів книги реєстрації. При цьому оператор (реєстратор) відображає дані державної реєстрації на всіх примірниках договорів оренди (суборенди) землі. Другий примірник договору оренди (суборенди) землі оператор (реєстратор) передає до територіальних органів земельних ресурсів за актом приймання-передавання (п. 2.8 Тимчасового порядку).

Оператор передає реєстратору перший примірник реєстраційної картки, після чого реєстратор вносить відомості з реєстраційної картки до бази даних АС ДЗК. Перший примірник реєстраційної картки передається на зберігання до архіву реєстратора. Другий примірник реєстраційної картки включається до Поземельної книги, формування та зберігання якої здійснює оператор. Термін зберігання реєстраційної картки не може бути меншим за термін зберігання договору оренди (суборенди) землі (п. 2.9 та 2.10 Тимчасового порядку).

Із аналізу вищенаведених положень слідує, що державна реєстрація права на землю, в тому числі і права оренди передбачала вчинення обов'язкових дій, зокрема, внесення відповідних відомостей до Поземельної книги та до бази даних АС ДЗК. Тобто, саме за наявності відповідних відомостей державна реєстрація договорів оренди є такою, що відбулась та може створює відповідні правові наслідки.

Так, із наявної у матеріалах справи копії договору оренди земельної ділянки № 42 від 01.04.2007 вбачається, що реєстратором внесено запис про державну реєстрацію до Державного реєстру земель за № 30 від 19.12.2007.

Таким чином, наявна у матеріалах справи копія договору оренди земельної ділянки № 42 від 01.04.2007, на думку суду, належним чином підтверджує факт державної реєстрації договору оренди земельної ділянки.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів абз. 4 п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону.

Із вище наведеного слідує, що при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі укладеного 27.10.2016 між ОСОБА_2 та ТОВ «Одемо», державним реєстратором належним чином не перевірено зареєстроване право оренди на дану земельну ділянку, внаслідок чого, неправомірно здійснено повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї ж самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, оскільки право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що реєстрація договору оренди земельної ділянки, укладеного 27.10.2016 між ОСОБА_2 та ТОВ «Одемо» здійснена помилково, за наявності вже зареєстрованого права оренди іншої особи, а тому виникла ситуація, за якої одна і та ж земельна ділянка перебуває в оренді різних осіб, що є недопустимим, оскільки реєстрація договорів оренди землі з новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем.

Відтак, наведені обставини свідчать про протиправність рішення державного реєстратора Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області №32246068 від 07.11.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Визначаючись щодо предмету позову, суд зазначає наступне.

Так, позивачем оскаржується запис щодо проведення реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку за третьої особою ТОВ "Одемо".

Однак, слід відзначити, що згідно положень пункту 2 частини другої статті 9 Закону №1952-IV державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, про відмову в державній реєстрації прав, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Так, державним реєстратором Скрупською О.В. 07.11.2016 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17307023 права оренди земельної ділянки за ТОВ "Одемо".

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відтак, правильним способом захисту порушеного права та дієвим шляхом його відновлення буде судове рішення про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Скрупської О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 17307023 про право оренди земельної ділянки за ТОВ "Одемо".

У відповідності до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. (стаття 90 КАС України).

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до положень ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Скрупської О.В. від 07.11.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17307023, права оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 за ТОВ "Одемо".

Стягнути на користь Дочірнього сільськогосподарського товариства «Борське» Відкритого акціонерного товариства «Гніванський кар'єр» (вул. Соборна, 85, м. Гнівань, Тиврівський район, Вінницька область, ) сплачений при звернені до суду судовий збір за рахунок місцевого бюджету Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (вул. Леніна, 29, с. Северинівка, Жмеринський район, Вінницька область, ) в сумі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Дочірнє сільськогосподарське товариство «Борське» ВАТ «Гніванський кар'єр» (вул. Соборна, 85, м. Гнівань, Тиврівський район, Вінницька область, ).

Відповідач: Северинівська сільська рада Жмеринського району Вінницької області (вул. Леніна, 29, с. Северинівка, Жмеринський район, Вінницька область, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович