Справа № 645/5403/17
Суддя: Горпинич О. В.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/5403/17
Провадження № 2-а/645/48/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Горпинич О.В.,

секретар судового засідання - Погрібняк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з позовом до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить суд визнати протиправною дії відповідача щодо відмови у здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/225 від 23.10.2017 року; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 90 % з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання з 21.04.2017 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 31386 грн. 67 коп. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/225 від 23.10.2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Вищої Ради Правосуддя від 06.04.2017 року № 730/0/15-17 у зв'язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Харківської області, а наказом голови Апеляційного суду Харківської області від 21.04.2017 року відраховано зі штату Апеляційного суду Харківської області. Після звільнення ОСОБА_1 перебуває на обліку в Індустріальному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримує довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. 10.11.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання з 21.04.2017 року, у розмірі 90% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/225 від 23.10.2017 року. Від відповідача 15.11.2017 року було отримано рішення № 715 від 15.11.2017 року, яким повідомлено про відмову в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання. Вказане рішення вважає таким, що суперечить нормам діючого законодавства.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.12.2017 року відкрито провадження по справі.

Позивач в судове засідання не з'явився, в поданій позовній заяві просив також розглядати справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надали заперечення в яких просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначали, що позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує довічне грошове утримання. ОСОБА_1 звернувся до Управління з заявою про перерахунок довічного грошового утримання, однак оскільки чинним законодавством не передбачено перерахунок грошового утримання з включенням до розрахунку матеріальної допомоги, управлінням позивачу рішенням відмовлено у перерахунку, про що повідомлено листом від 15.11.2017 року. Рішення мотивовано тим, що нормами ст. 135 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 02.06.2016 року № 1402-VIII, визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Матеріальна допомога на оздоровлення не передбачена. У зв'язку з вищевикладеним, відповідач вважає, що підстави для врахування її у заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні. На підставі викладеного вважає, що управління діяло в межах покладених повноважень та згідно чинного законодавства України і не порушило права та законні інтереси позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши доводи позовної заяви та заперечень на позов, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 06 квітня 2017 року № 730/0/15-17 у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 126, п. 4 ч. 1 ст. 131 Конституції України, ст.ст. 3, 30, 34, 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», ст.ст. 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Харківської області, а наказом голови Апеляційного суду Харківської області від 21 квітня 2017 року № 04-03/32-ос відраховано зі штату Апеляційного суду Харківської області.

Позивач перебуває на обліку в Індустріальному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова як суддя у відставці Апеляційного суду Харківської області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року.

10.11.2017 року позивач звернувся до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з моменту виникнення права на перерахунок. До заяви були долучені відповідні довідка Апеляційного суду Харківської області від 23.10.2017 року та лист Апеляційного суду Харківської області.

15 листопада 2017 року рішенням № 715 Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Свою відмову відповідач, з посиланням на ст.ст. 141,133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 року, мотивував тим, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу грошового утримання (суддівської винагороди) з розміру якої визначається щомісячне довічне грошове утримання судді, а тому підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 8 частини 5 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, що діяла на час припинення ОСОБА_1 суддівських повноважень, розмір щомісячного довічного утримання становив 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3 Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» регульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 вказаної статті передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силуст.244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів», яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення».

Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України і розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Виходячи з положень частини другої зазначеної статті, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмова суб'єкта владних повноважень - Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова у здійсненні перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суми допомоги на оздоровлення вказаної у довідці Апеляційного суду Харківської області від 23.10.2017 року № 03-55/225 є протиправною.

Разом з тим, відповідно до частини другої ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки в даному випадку позовні вимоги стосуються системних періодичних виплат, право на які у позивача виникло із встановленням відповідного статусу, перебіг строку, коли він мав дізнатися про порушення своїх прав, розпочався з встановленого чинним законодавством часу отримання таких виплат.

Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті йому відповідачем щомісячної пенсії. Так, після призначення пенсії і до 10.11.2017 року ОСОБА_1 до відповідача з письмовими заявами не звертався і довідок про врахування суми матеріальної допомоги на оздоровлення не подавав, як і до Апеляційного суду Харківської області, а тому не можна вважати, що відповідач порушив права позивача до часу звернення його із заявою.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку, а в решті мають бути залишені без розгляду відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, так як ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду працюючого судді надав відповідачу лише 10.11.2017 року, то позовні вимоги підлягають задоволенню саме з цього періоду, а вимоги з 21.04.2017 року по 31.10.2017 року залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-10, 72-79, 132, 139, 229, 241-247, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суми допомоги на оздоровлення, вказаної у довідці Апеляційного суду Харківської області № 03-55/225 від 23.10.2017 р.

Зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 90 % з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи 01.11.2017 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 31386 грн. 67 коп. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/225 від 23.10.2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Решту позовних вимог за період часу з 21 квітня 2017 року по 31 жовтня 2017 року залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової карти платника податків, серія та номер паспорта - невідомі, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.

Відповідач - Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, місцезнаходження: 61082, м. Харків, проспект Московський, 198/3.

Повний текст рішення виготовлено 19 лютого 2018 року.

Суддя -