Справа № 809/1512/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/711/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Яворського І.О., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду прийняту о 10 годині 29 хвилині 11 грудня 2017 року в м. Львові суддею Главачем І.А. (повний текст постанови складений та підписаний 14 грудня 2017 року), у справі за його позовом до старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Созанського Степана Дмитровича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

2 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54784304 від 27 вересня 2017 року, винесену старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Созанським С.Д. (далі - ВДВС).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у задоволенні позову у справі № 809/1512/17 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену постанову суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана постанова державного виконавця підлягає скасуванню, оскільки виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання, так як місце проживання позивача (боржника) зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3

Позивач у судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до частини 2 статті 313 КАС України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки у самому виконавчому документі від 11 липня 2017 року зазначено адресу місця реєстрації боржника АДРЕСА_1, у відповідача були відсутні підстави для повернення даного документа стягувачу без прийняття до виконання як такого, що пред'явлений не за місцем виконання.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Як встановлено судом першої інстанції, 11 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. видано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 (боржника) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») (стягувача) заборгованості в сумі 916093,90 грн. за період з 1 червня 2016 року по 1 травня 2017 року, що виникла згідно з договором про іпотечний кредит за № 81 від 26 лютого 2008 року, право вимоги за яким було відступлено ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 13473 (а.с. 38).

21 вересня 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим написом № 13473 від 11 липня 2017 року.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як зокрема, і виконавчих написів нотаріусів.

27 вересня 2017 року старшим державним виконавцем ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54784304 з виконання виконавчого документа - виконавчого напису № 13473 від 11 липня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість в сумі 916093,90 гривень.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа, відповідно до якої у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред'явлення рішення до виконання

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.).

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

У виконавчому написі № 13473 від 11 липня 2017 року зазначено, що боржником є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження: село Чуньків, Заставнівського району Чернівецької області, місце роботи - невідоме, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області 3 квітня 1996 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки у самому виконавчому документі від 11 липня 2017 року зазначено адресу місця реєстрації боржника ОСОБА_2 АДРЕСА_2, то у відповідача були відсутні підстави для висновку про пред'явлення виконавчого документа не за місцем виконання.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що приписами частини 3 статті 181 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення спору, передбачено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно із пунктом 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Відтак, старший державний виконавець ВДВС, до якого пред'явлено адміністративний позов у даній справі, не є самостійними органами державної виконавчої служби, що виключає можливість його участі як сторони у адміністративному процесі.

При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі було встановлено приписами статті 52 КАС України.

За правилами частини 1 статті 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Відтак, оскільки за змістом цієї норми допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено.

Отже, позов ОСОБА_2 до старшого державного виконавця ВДВС, який є неналежним відповідачем у даному спорі, задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування постанови суду першої інстанції. Тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 809/1512/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді І.О.Яворський

І.М.Обрізко

Постанова у повному обсязі складена 20 лютого 2018 року.