Справа № 333/4188/17(2-а/333/219/17)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2018 року справа № 333/4188/17(2-а/333/219/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю,

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя

на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2017 (суддя Варнавська Л.О.)

у справі № 333/4188/17(2-а/333/219/17)

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя в якому просив:

визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

зобов'язати перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, у розмірі 11,5 % починаючи з 08.11.2016, з дати призначення пенсії за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після призначення пенсії за вислугу років продовжував працювати, з його зарплати сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. По досягненню позивачем пенсійного віку, відповідач за заявою позивача перевів його з 08.11.2016 на пенсію за віком. 21.06.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, проте в перерахунку пенсію позивачу відмовлено з тих підстав, що позивач не має права на підвищення пенсії передбачене ст. 29 Закону, оскільки до призначення пенсії за віком призначалася пенсія за вислугу років.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2017 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням положень ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 21 червня 2017 року пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, у розмірі 11,5%.

В решті позову - відмовлено.

Постанову суду мотивовано наявністю у позивача права на підвищення розміру пенсії за віком відповідно до положень ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Суд виходив з того, що з заявою про призначення пенсії за віком позивач звернувся після досягнення пенсійного віку 60 років, пізніше на 23 місяці. Приймаючи до уваги, що закон пов'язує набуття особою права на підвищення розміру пенсії відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» саме з моментом більш пізнього виходу на пенсію за віком, суд дійшов висновку, що пенсія позивачу повинна бути підвищена на 11,5%.

Стосовно позовних вимог про перерахунок пенсії з 08.11.2016, тобто з дати призначення пенсії за віком, суд дійшов висновку, що оскільки з відповідною заявою про нарахування пенсії із застосуванням підвищення позивач звернувся 21.06.2017, саме з цієї дати відповідачу необхідно нарахувати пенсію із застосуванням підвищення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач - Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що оскільки позивачу до призначення пенсії за віком виплачувалась пенсія за вислугу років, то відсутні правові підстави для підвищення розміру пенсії за віком відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців. Крім того, заява про призначення пенсії подана позивачем не за формою, встановленою Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1.

Позивачем до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення, зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, наполягає на наявності у нього законного права на призначення пенсії за віком з підвищенням його розміру.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України в редакції з 15.12.2017 суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років у відповідності до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

24 листопада 2014 року позивач набув право на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 08.11.2016 звернувся до управління Пенсійного фонду України у Комунарському районі м. Запоріжжя із заявою про перехід з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком на підставі норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

З 08.11.2016 позивачеві призначено пенсію за віком, розрахунок пенсії здійснено із застосуванням показника середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2017 у справі № 333/6529/16-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.11.2016 відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 рр.).

21.06.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію.

Листом №224/Ф-1 від 13.07.2017 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для підвищення пенсії, передбаченого ст. 29 вказаного Закону, оскільки до призначення пенсії за віком позивач отримував пенсію за вислугу років (а.с.9).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій відповідача з огляду на наступне.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу; 2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності; У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права. 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Стаття 10 зазначеного Закону передбачає, що особі яка має право одночасно на різні види пенсії призначається за її вибором один із видів пенсії.

Згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

- на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

- на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Таким чином, набуття особою права на призначення пенсії з підвищенням розміру пенсії відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пов'язано саме з моментом більш пізнього виходу на пенсію за віком за умови, що така особа продовжує працювати після досягнення пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач народився 23.11.1954, тому згідно положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для нього встановлений пенсійний вік - 60 років.

Після досягнення віку 60 років 23.11.2014 позивач із заявою про призначення пенсії за віком звернувся 08.11.2016 і саме з цієї дати він отримує пенсію за віком. Тобто позивачу призначено пенсію за віком на 23 місяці пізніше.

При цьому після досягнення пенсійного віку позивач продовжував працювати, що відповідачем не спростовується, тому в даному випадку позивачем дотримано всі законодавчо встановлені умови для призначення пенсії з підвищенням розміру пенсії відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на 11,5% (23 місяці х 0,5% = 11,5 %).

Також апеляційний суд вважає, що незважаючи на отримання позивачем пенсії за вислугу років, при набутті ним права на пенсію за віком її обчислення повинно здійснюватись з урахуванням вимог ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд першої інстанції з цього приводу вірно зазначив, що законодавець пов'язує набуття особою права на підвищення розміру пенсії відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» саме з моментом більш пізнього виходу на пенсію за віком за цим Законом. Оскільки позивач раніше отримував пенсію за вислугу років за іншим законом - Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ця обставина не впливає на призначення пенсії з підвищенням відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсіонером за цим Законом позивач не був, і набувши встановленого ним пенсійного віку та маючи при цьому більш ніж достатнього страхового стажу, отримав своє право на первинне призначення пенсії за віком в такому ж порядку, як і інші громадяни України.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для обчислення пенсії позивачу з урахуванням відсотку підвищення розміру згідно вимог ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є вірним та обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку пенсії за віком з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію з підстав призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Доводи відповідача, що заява про призначення пенсії подана позивачем не за формою, встановленою Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, і посилання відповідача на відсутність належного документу, якій підтверджує звернення особи до управління Пенсійного фонду, є необґрунтованими з наступних підстав.

Жодна норма законодавства, що регулює спірні відносини, зокрема, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, не встановлюють в якості підстави для відмови у призначенні (перерахунку) пенсії недотримання особою форми звернення по органу Пенсійного фонду України.

Наведені відповідачем обставини не є законною підставою для позбавлення особи права на отримання пенсії у законодавчо визначеному розмірі.

Крім того, із наявних в матеріалах справи документів, а саме: листа № 224/Ф-1 від 13 липня 2017 року, підписаного першим заступником начальника об'єднаного управління В.О. Голуб, вбачається, що відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії по ст. 29 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 вже перебував на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію на день досягнення 60 років. Даний лист є відповіддю на звернення позивача 21.06.2017 з письмовою заявою про перерахунок пенсії, яке є відповідним проявом волевиявлення особи, що звертається до Пенсійного фонду, у зв'язку з чим доводи відповідача про відсутність належного документа, який підтверджує звернення особи до управління Пенсійного фонду України не відповідають фактичним обставинам.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2017 року у справі № 333/4188/17(2-а/333/219/17) - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарженню не підлягає (крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко