Справа № 524/9852/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 524/9852/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: П'янової Я.В.

суддів: Чалого І.С. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.01.2018 (головуючий суддя Нестеренко С.Г., м. Кременчук, повний текст складено 26.01.18 р.) по справі № 524/9852/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Апришка Євгена Анатолійовича

про визнання дій незаконними, протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до суду з позовом до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Апришка Євгена Анатолійовича (далі - Інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Апришко Є.А., відповідач), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив суд постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 659700 від 14.12.2017 р., винесену Інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Апришко Є.А., визнати протиправною та скасувати, закривши справу про адміністративне правопорушення; дії відповідача по недотриманню порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення визнати незаконними.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.01.2018 року залишено без задоволення позов ОСОБА_1.

Залишено без змін постанову інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Апришка Євгена Анатолійовича від 14 грудня 2017 року серія БР № 659700 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП зі стягненням штрафу в розмірі 255 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на доводи, викладені в апеляційній скарзі. Розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною, у зв'язку з чим просить її залишити без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.01.2018 року - без змін. Розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання, призначеного на 23.02.2018 року, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою відповідача - інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Апришка Євгена Анатолійовича від 14 грудня 2017 року серія БР № 659700 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України за порушення п. 11.13 ПДР та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом, в якому в обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідачем протиправно, необґрунтовано та безпідставно, порушуючи його права та охоронювані законом інтереси, ігноруючи доводи та пояснення, за відсутності жодних доказів провини, було складено вищезазначену постанову Серії БР № 659700 від 14 грудня 2017 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вони є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення Серії БР № 659700 від 14 грудня 2017 року, інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Апришко Є.А. встановлено, що позивач 14 грудня 2017 року о 14 год.10 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив рух по тротуару по бульвару Лесі Українки у м. Кременчук біля буд. № 10, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КпАП України.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з п. 11.13 ПДР України (в редакції станом на 14 грудня 2017 року) забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під'їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Крім того, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач 14 грудня 2017 року о 14 год.10 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив рух по тротуару по бульвару Лесі Українки у м. Кременчук біля буд. № 10, з метою забезпечення транспортної доставки поштових відправлень, належних ТОВ "Псьол ЛТД".

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач працює в ТОВ "Псьол ЛТД" на посаді інженера з безпеки дорожнього руху, до кола обов'язків якого, зокрема, входить обслуговування відділення поштового зв'язку № 10, на території діяльності якого і знаходиться ТОВ "Псьол ЛТД", що підтверджується копією подорожнього листа легкового автомобіля.

Як зазначає позивач, зазначене обслуговування поштового відділення полягає в тому, що він забезпечує транспортну доставку поштових відправлень (листів, посилок, бандеролей), належних ТОВ "Псьол ЛТД".

Відсутність іншого під'їзду до відділення поштового зв'язку № 10 підтверджується наданою позивачем фотокарткою.

Колегія суддів зазначає, що п. 11.13 Правил дорожнього руху встановлено виключення із загального правила про заборону руху транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, а саме коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під'їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Згідно з п. 26.3 Розділу 26 Правил дорожнього руху, у пішохідну зону в'їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком "Інвалід", якими керують водії-інваліди. Якщо до об'єктів, розташованих на цій території, є інші під'їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Враховуючи, що позивачем здійснено рух транспортного засобу, що обслуговує підприємство, яке розташоване в зазначеній зоні на тротуарі для обслуговування підприємства, розташованого безпосередньо біля тротуару, за відсутності інших під'їздів, колегія суддів вважає, що факт порушення позивачем вимог п.11.13 Правил Дорожнього руху та ч.1 ст.122 КУпАП відсутній.

Окрім того, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2018 року було зобов'язано відповідача надати письмові пояснення позивача.

Проте, відповідачем не було надано витребуваних судом письмових пояснень позивача.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що ТОВ "ПСЬОЛ ЛТД", яке відправляло свою кореспонденцію і доставляло її від місця знаходження виконавчого органу до відділення поштового зв'язку, є учасником транспортного процесу і повинно оформлювати товарно-транспортну накладну, яка до суду не була надана, слід зауважити на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мало місце переміщення власної поштової кореспонденції від місцезнаходження підприємства до пошти, на автомобілі, який належить підприємству.

До суду надано подорожній лист службового легкового автомобіля № 0060009 від 15.12.2017р., в якому зазначено маршрут руху автомобілю НОМЕР_1: Чергова АТУ "Псьол ЛТД" пр. Л. Українки, 10, поштове відділення, час виїзду 14.00 год.

При цьому, поштова кореспонденція перевозилася для власних потреб, що підтверджується копіями Реєстрів вихідної замовленої кореспонденції, копіями списків № 3686, № 3687 згрупованих поштових відправлень листів (а.с. 70-71, 73-74).

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятої ним постанови, що оскаржується.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення Серії БР № 659700 за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України, прийнята з порушеннями вимог КпАП України, є безпідставною та необґрунтованою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 659700 від 14.12.2017 р., винесену Інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Апришко Є.А., в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нової.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій відповідача по недотриманню порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення колегія суддів вважає за необхідне зауважити на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної в постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку, з огляду на положення ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 659700 від 14.12.2017 р.

Окрім того, складання матеріалів адміністративного правопорушення входять до кола, покладених на відповідача чинним законодавством, повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, а тому дане рішення підлягає частковому скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, 317, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.01.2018 по справі № 524/9852/17 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 659700 від 14.12.2017 р., винесену Інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Апришко Євгеном Анатолійовичем, закривши справу про адміністративне правопорушення.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 659700 від 14.12.2017 р., винесену Інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Апришко Євгеном Анатолійовичем.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.01.2018 року по справі № 524/9852/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.В. П'янова
Судді І.С. Чалий З.О. Кононенко