Справа № 824/136/18-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/136/18-а

Cуддя Чернівецького окружного адміністративного суду Боднарюк О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області, про визнання бездіяльності протиправною,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Кіцманської місцевої прокуратури (далі - відповідач), про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду 05 лютого 2018 року було відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно частини 1-2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини п'ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе та доцільне розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів у порядку спрощеного письмового провадження.

Звертаючись до суду, позивач просив :

- визнати протиправною бездіяльність Кіцманської місцевої прокуратури, щодо ненадання відповіді на звернення від 20.01.2018 року.

- зобов'язати Кіцманську місцеву прокуратуру надіслати на поштову та електронну адресу інформацію - з якої дати та з яких законних підстав позивач набув процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000007 від 15.04.2013 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідач всупереч вимог Закону України "Про звернення громадян" та Закону України "Про інформацію надав відповідь на звернення, в якій відсутня запитувана інформація. Вказав, що відповідач не надавши відповідь по суті на його звернення, не забезпечив вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто чим допустив протиправну бездіяльність порушуючи при цьому його права та інтереси.

Відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що позивачу надано чітку відповідь на його звернення щодо процесуального статусу у останнього у кримінальному провадженні із зазначенням конкретних дат набуття статусу, та зазначено, що ним неодноразово вказані питання оскаржувалися до слідчих суддів. У поданому відзиві відповідач звертає також увагу суду на те, що в даному випадку юрисдикція адміністративного суду не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій він зазначив, що не погоджується із вказаними вище доводами відповідача. Вказував, що відповідач надав свій відзив не по суті позовних вимог та всі викладені у відзиві аргументи, не стосуються позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

20 січня 2018 року позивач звернувся із зверненням про надання інформації до відповідача, відповідно до Закону України "Про звернення громадян", яке обґрунтовано тим, що відповідачем здійснюється процесуальне керівництво та нагляд у кримінальному провадженні № 0000007 від 15.04.2013 року в якому сторона обвинувачення вважає, що позивач має процесуальний статус підозрюваного. У зв'язку із цим, позивач просив повідомити з якої конкретної дати та з яких законних підстав, із зазначенням норм закону, на думку сторони обвинувачення, він набув процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000007 від 15.04.2013 року.

Відповідь на дане звернення просив направити на його електронну та поштову адреси. (а.с.5)

01 лютого 2018 року, листом №89-198-15 перший заступник керівника Кіцманської місцевої прокуратури радник юстиції П.Шевчук повідомив позивача про те, що у провадженні начальника СВ Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області Цвіркуна П.М. перебуває кримінальне провадження № 0000007 від 15.04.2013 року, в якому позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 191 КК України.

Питання процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, неодноразово було предметом розгляду слідчих суддів та колегії суддів на стадії досудового розслідування, водночас в жодному із вказаних рішень не встановлено порушення прав позивача та підтверджено статус підозрюваного. (ухвали № 716/1255/17 від 07.08.2017, № 716/1255/17 від 23.08.2017 та інші ).

22.08.2014 року заступником начальника СВ ЛВ на ст. Чернівці УМВС України на Львівській залізниці Гончаруком В.В. за погодженням із заступником Чернівецького прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Іванюком О.О. винесено позивачу повідомлення про підозру.

01.10.2014 року виконувачем обов'язків прокурора Чернівецької області відповідно до вимог ст.ст. 480-481 КПК України складено повідомлення про підозру позивачу у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України.

Встановлено, що з даного приводу позивач звертався до слідчого судді, яким 14.07.2015 року винесено ухвалу, якою скаргу позивача задоволено частково, а саме не встановлено порушень чинного законодавства в частині повідомлення позивачу про підозру 22.08.2013 року.(а.с.6).

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення нормативно-правових актів, та робить висновки по суті спору.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України ) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення визначає Закон України "Про звернення громадян" від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР).

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони та захисту інформації, врегульовано Законом України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII (далі - Закон N 2657).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону №393/96-ВР передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Так, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №2657 кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 11 Закону №2657 кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Згідно статті 4 Закону №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Статтею 7 Закону №393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Порядок розгляду звернень у формі заяв визначений статтею 15 вищевказаного Закону.

Згідно частини 1, 3, 4 статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 18 Закону №393/96-ВР визначено права громадянина при розгляді заяви чи скарги.

Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, (окрім іншого) має право: одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень (окрім іншого) зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №2657 правова інформація - будь-які відомості про право, його систему, джерела, реалізацію, юридичні факти, правовідносини, правопорядок, правопорушення і боротьбу з ними та їх профілактику, тощо.

Як вбачається із змісту поданого позивачем звернення, останній просив правоохоронний орган в особі місцевої прокуратури надати йому інформацію про «дату» та «нормативну підставу» щодо набуття статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Системний аналіз наведених вище норм та встановленим судом правовідносинам дає підстави для висновку, що позивач у даному випадку не оскаржував жодних дій чи бездіяльності (рішень) відповідача, а лише просив надати інформацію, яка стосується його особисто, а відтак суд не погоджується з твердженнями відповідача про те, що вказаний спір не є публічно-правовим.

З аналізу дослідженої судом інформації, яка викладена в листі №89-198-15 від 01 лютого 2018р. вбачається, що з приводу порушених у зверненні позивачем питань, відповідачем з посиланням на приписи норм КПК України, надано вичерпну відповідь, із зазначенням конкретної дати та підстав набуття позивачем процесуального статусу підозрюваного, які по своїй суті в частині законності можуть бути перевірені не інакше, як при прийнятті кінцевого рішення в межах кримінального провадження. Відтак суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не порушено жодної норми, яка врегульовує спірні правовідносини виключно в межах Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію».

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення. Разом з тим, з урахуванням встановлених обставини справи, та законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Суддя Боднарюк О.В.