Справа № 461/116/18
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/116/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом Sholti Boris (ОСОБА_1) (ОСОБА_2 ОСОБА_3, Nittendorf, Anderbrunnenvise 1; адреса для листування: Одеська область, м. Роздільна, вул. Жовтнева 21) до Львівської митниці Державної фіскальної служби (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) про визнання дій протиправними; визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

Sholti Boris (ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними; визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил №3801/20900/17, згідно якої громадянина ОСОБА_3 Sholti Boris було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. З винесеною постановою позивач не погоджується, вважає її необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням чинного законодавства, викладені у ній обставини та висновки щодо підстави порушення митних правил такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а сам розгляд справи неповним та необ'єктивним. В обґрунтування позову покликається на те , що, постанову у справі про порушення митних правил винесеною з пропуском законодавчо встановленого двомісячного терміну для застосування адміністративних стягнень, із порушення вимог ч. 1 ст. 38 КУпАП України, так як початковим моментом порушення митних правил України в частині не виконання позивачем конкретного обов'язку з вивозу транспортного засобу з території України вважається 26.08.2012 року. Окрім того, вказує на невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи, так як у першому абзаці резолютивної частини постанови зазначено, що у приватну поїздку з України до ОСОБА_2 позивач прямував в якості пасажира автомобіля марки «MERCEDES-BENZ 208», реєстраційний номер RP63441, а у восьмому абзаці резолютивної частини цієї ж постанови зазначено, що позивач переміщувався транспортним засобом марки «VW PASSAT», реєстраційний номер PR63441. Позов підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідачем у справі подано відзив на позовну заяву, у якому вказали, що Львівською митницею ДФС правомірно притягнуто гр. Sholti Boris до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч.3 ст. 481 МК України. Зазначили, що порушення, вчинене позивачем, було виявлено у ході митного контролю 31.07.2017 р. під час слідування гр. ОСОБА_3 Sholti Boris з України до ОСОБА_2 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС у якості пасажира автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 208», р.н. RP63441, й невідкладно зафіксовано протоколом про порушення митних правил №3801/20900/17. І саме з цієї дати відраховувався строк накладення адміністративного стягнення. Оскільки оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності 04.09.2017 р., то адміністративне стягнення накладене на позивача в межах шестимісячного строку, передбаченого ст. 467 МК України. Просили суд, відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 10 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлені наступні обставини.

31 липня 2017 р. державним інспектором ВМО №4 м/п «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_4 складено протокол про порушення Sholti Boris (ОСОБА_1) митних правил №3801/20900/17.

Із вказаного протоколу вбачається, що 31.07.2017 року близько 01 год. 10 хв. гр. ОСОБА_3 Sholti Boris автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 208», VIN WDB9026721R412 798, реєстраційний номер RP63441 (країна реєстрації - ОСОБА_2), прямував в якості пасажира у приватну поїздку з України до ОСОБА_2 через митний пост «Краковець» Львівської митниці. В ході митного контролю за допомогою АСМО «Інспектор» Львівської митниці та САІС Держмитслужби України було встановлено, що громадянин ОСОБА_3 Sholti Boris 24.04.2013 року ввіз на митну територію України транспортний засіб «AUDI А6», VIN WAUZZZ4AZVN036164, реєстраційний номер RP1459 (країна реєстрації - ОСОБА_3) в зоні діяльності Львівської митниці у митному режимі «Тимчасове вивезення до 1 року». Станом на 31.07.2017 року гр. ОСОБА_3 Sholti Boris транспортний засіб «AUDI А6», VIN WAUZZZ4AZVN036164, р/н RP1459, за межі митної території України не вивозив. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дій обставин непереборної сили, у відповідності до вимог cm. 460 МК України, громадянин ОСОБА_3 Sholti Boris до митного контролю не надав. У відповідності до ч. 1 cm. 192 МК України до митного органу не звертався. Таким чином, гр. ОСОБА_3 Sholti Boris, перевищив встановлений статтею 380 МК України строк тимчасового «AUDI А6», VIN WAUZZZ4AZVN036164, р/н RP1459, країна реєстрації - ОСОБА_3, більше ніж на десять діб. Для забезпечення сплати штрафу гр. ОСОБА_3 Sholti Boris коштів не мав, про що було зазначено при заповненні митної декларації для громадян. Транспортний засіб марки «VW PASSAT», VIN WVWZZZ3BZWE226812, реєстраційний номер RP63441 громадянину ОСОБА_3 Sholti Boris не належить, тому вилучення не проводилось. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 481 Митного кодексу України.

Згідно абзацу 4 ст. 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

В частині 1 ст. 459 МК України зазначено, що адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Отже, частиною 1 статті 467 МК України чітко визначено перелік статтей МК України, які визначають триваючі правопорушення, до яких відноситься в тому числі ст. 481 МК України.

Відповідно до листа Мінюсту України від 17.07.2007 р. № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

ОСОБА_5 юстиції України від 01.12.2003 року № 22-34-1465 роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Таким чином, триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Відповідно до ч.1 ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Згідно з ч. 1 ст. 494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, порушення, вчинене позивачем, було виявлено у ході митного контролю 31.07.2017 р. під час слідування гр. ОСОБА_3 Sholti Boris з України до ОСОБА_2 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС у якості пасажира автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 208», VIN WDB9026721R412798, р.н. RP63441, й невідкладно зафіксовано протоколом про порушення митних правил №3801/20900/17 і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення.

Оскільки оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності 04.09.2017 р., то адміністративне стягнення накладене на позивача в межах шестимісячного строку, передбаченого ст. 467 МК України.

Не заслуговує на увагу посилання позивача на допущену в абзаці восьмому оскаржуваної постанови описку з огляду на те, що дана обставина жодним чином не спростовує правомірність її винесення та не впливає на кваліфікацію вчиненого позивачем порушення.

Згідно із ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Дана норма визначає умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно є аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Пунктом 3 розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом ОСОБА_5 фінансів України 31.05.2012 № 657, передбачено порядок документального підтвердження аварії та/або дії обставин непереборної сили.

Даним пунктом визначено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Проте жодних документів на підтвердження факту аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб позивачем до митниці не подавалось, про дані обставини, у відповідності до ст. 192 МК України, до органів доходів і зборів до закінчення строку тимчасового ввезення автомобіля позивач не звертався.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставини, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 Боріса до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 481 МК України є законною та обґрунтованою, прийнята в межах повноважень Львівської митниці ДФС. Вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України доведена; відтак, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 20, 73, 77, 243, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

в задоволені адміністративного позову Sholti Boris (ОСОБА_1) (ОСОБА_2 ОСОБА_3, Nittendorf, Anderbrunnenvise 1; адреса для листування: Одеська область, м. Роздільна, вул. Жовтнева 21) до Львівської митниці Державної фіскальної служби (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) про визнання дій протиправними; визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил № 3802/20900/17 від 04.09.2017 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя І.Р.Волоско.