Справа № 817/2177/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

21 лютого 2018 року м. Рівне №817/2177/17

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Птюшинська І.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник ОСОБА_2,

третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 комунального закладу "Станція юних натуралістів" ОСОБА_1 обласної ради ОСОБА_3 про визнання конкурсу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 (далі позивач) звернувся до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 обласної ради ( далі по тексту відповідач) про визнання конкурсу на посаду директора комунального закладу «Станція юних натуралістів» недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач пропрацював на посаді директора комунального закладу «Станція юних натуралістів» ОСОБА_1 обласної ради на контрактній основі 16 років. Термін дії контракту закінчувався 02.10.2017, тому відповідачем на своєму сайті 04.07.2017 було розміщено оголошення про конкурс на зайняття посад керівників комунальних закладів, в тому числі директора комунального закладу «Станція юних натуралістів» ОСОБА_1 обласної ради. Оскільки відповідачем, на думку позивача, було порушено процедуру проведення вказаного конкурсу, то такий конкурс є недійсним, в звязку з чим і поданий позов до суду.

Відповідач подав відзив на позов в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 обласною радою та управлінням освіти і науки ОСОБА_1 обласної державної адміністрації не оголошувалось і не проводилось конкурсу на заміщення вакантної посади директора комунального закладу «Станція юних натуралістів» ОСОБА_1 обласної ради. Звертає увагу на те, що Положенням про порядок управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області від 04 березня 2014 року №1142 не передбачено проведення обласною радою конкурсів на посаду керівників комунальних закладів освіти, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області, у тому числі закладів позашкільної освіти. Також у відзиві вказав, що позов позивача слід розглядати за правилами цивільного судочинства, оскільки в даному випадку відповідач реалізовує своє право від імені власника і не діє як субєкт владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

12.01.2018 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 12.02.2018 року о 8:30год.

Також вказаною ухвалою залучено третю особу без самостійним вимог на предмет спору на стороні відповідача директора комунального закладу «Станція юних натуралістів» ОСОБА_1 обласної ради ОСОБА_3.

12.02.2018 в судове засідання позивач не прибув, через відділ документального забезпечення суду подав заяву про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати визнано причини неприбуття позивача в судове засідання поважними та задоволено його клопотання про відкладення розгляду справи. Справу відкладено на 21.02.2018 на 12:20год.

21.02.2018 позивач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, через відділ документального забезпечення суду 19.02.2018 подав заяву про відкладення розгляду справи. Вказана заява мотивована тим, що представник позивача не має змоги бути присутнім у судовому засіданні у звязку з представленням інтересів іншої особи у Сарненському районному суді Рівненської області.

Також 19.02.2018 через відділ документального забезпечення суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи. У своїй заяві представник позивача зазначає про відсутність можливості бути присутньою в судовому засіданні оскільки здійснює представництво іншої особи у Сарненському районному суді Рівненської області у справі №572/1593/17 від 07.07.2017. На підтвердження вказаного долучив до заяви витяг із офіційного веб-порталу судової влади України.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти відкладення справи та зазначив, що позивач зловживає своїми процесуальними правами. Крім того, згідно довіреності позивач має двох представників, наполягав на продовженні розгляду справи.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача підтримав позицію відповідача.

Щодо розгляду поданого клопотання позивача та його представника, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права самостійно представляти свої інтереси в суді, крім того, із довіреності, долученої до матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно надав повноваження бути її представником ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тобто позивач має двох уповноважених представників на ведення її справ.

Водночас, за правилами п.2 ч.3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

З врахуванням наведеної норми права судом прийнято ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відмову у задоволенні заяви позивача та його представника про відкладення розгляду справи та продовжено розгляд справи по суті за їх відсутності.

02.02.2018 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі в звязку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі підтримав.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача також підтримав клопотання про закриття провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, суд виходить з наступного.

Предметом спору у цій справі, як випливає зі змісту її фактичних обставин є визнання конкурсу на посаду директора комунального закладу «Станція юних натуралістів» ОСОБА_1 обласної ради недійсним з підстав порушення процедури його проведення.

Суд зауважує, що відповідно до п. 30 ч.1 ст. 26 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Пунктом 10 частини 4 статті 42 цього Закону, сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Пунктом 7 Положення про порядок управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області від 04 березня 2014 року №1142, визначено, що призначення, погодження призначення та звільнення керівників комунальних підприємств, установ, закладів здійснюється за рішенням обласної ради.

Постійні комісії обласної ради розглядають і пропонують кандидатури осіб, які вносяться ОСОБА_1 обласною радою для обрання, затвердження, погодження на пленарному засіданні ради і готують відповідні висновки з цих питань урахуванням громадської думки.

Голова обласної ради на підставі рішення обласної ради укладає з керівниками комунальних підприємств, установ, закладів контракти з урахуванням типової форми контракту, що є додатком 1 до цього Положення.

В міжсесійний період, як виняток, голова обласної ради шляхом видання відповідного розпорядження: на період не більше трьох місяців призначає керівника комунального підприємства, установи, закладу або покладає виконання обовязків керівника на відповідну особу згідно з чинним законодавством; звільняє керівників комунальних підприємств, установ, закладів в порядку, встановленому чинним законодавством; вирішує інші питання управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області, що не передбачені цим Положенням.

Відповідно до ч.3 ст.8 Господарського кодексу України, господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи. Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 3.1.6 пункту 3.1 розділу 3 Державного класифікатора України «Класифікація організаційно-правових форм господарювання», комунальне підприємство - підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади.

Комунальна організація (установа, заклад) утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління (підпункт 3.4.5 пункту 3.4 розділу 3 цього Класифікатора).

З огляду на викладене комунальні підприємства, установи чи організації не є суб'єктом владних повноважень у розумінні положень КАС України, а діяльність директора комунального підприємства, установи чи організації не належить до публічної служби, визначеної цим Кодексом.

Відносини з приводу призначення чи звільнення директора комунального підприємства, установи чи організації є трудовими.

Видання відповідного акта органом місцевого самоврядування не змінює правової природи цих відносин.

Аналогічна позиція викладена у п.34 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013№8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», який звертає увагу, що суди повинні враховувати, що спори, які виникають з приводу призначення чи звільнення директора комунального підприємства, установи чи організації, не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Також суд звертає увагу, що згідно з пунктом 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 обласна рада, реалізуючи своє право від імені власника - територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області стосовно погодження кандидатури на вказану вище посаду, діяла не як суб'єкт владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а як особа, що діє від імені власника, здійснюючи в даному випадку цивільно-господарські відносини.

Відповідно до частини другої статті 5 КАС, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; 5) за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обовязковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

За правилами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд наголошує, що дії щодо призначення директора комунального закладу «Станція юних натуралістів» ОСОБА_1 обласної ради здійснені на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, отже дана справа не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

А тому з огляду на викладене, провадження у даній справі слід закрити, оскільки цю справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а належить до розгляду за правилами цивільного судочинства.

Згідно із вимогами п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження в адміністративній справі №817/2177/17 позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 комунального закладу "Станція юних натуралістів" ОСОБА_1 обласної ради ОСОБА_3 про визнання конкурсу недійсним закрити.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу суду складено 21 лютого 2018 року

Суддя Комшелюк Т.О.