Справа № 826/10257/16
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2018 року

Київ

справа №826/10257/16

адміністративне провадження №К/9901/2054/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

при секретарі: Горбатюку В.С.,

за участю: представника позивача: Собка О.В., представника відповідача: Новоселицької І.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2017 (головуючий судді: Кузьменко В.А.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 (головуючий судді: Губська О.А., судді: Парінов А.Б., Беспалов О.О. )

у справі № 826/10257/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

за участі третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр»

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укргазвидобування» (далі - позивач, ПАТ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач, ОДПІ), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення ОДПІ про опис майна у податкову заставу від 23.06.2016 № 1869/10/16-12-17-24.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення ОДПІ про опис майна у податкову заставу від 23.06.2016 № 1869/10/16-12-17-24.

У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати прийняті у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема: підпункт 16.1.4 пункту 16.1 ст.16, пункту 36.1 ст. 36, пункт 54.1 ст. 54, пункт 59.1 ст. 59, ст. 88 Податкового кодексу України (далі - ПК України), ст.ст. 2, 11, 69, 71, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Доводи відповідача зводяться до того, що при вирішенні спору судами попередніх інстанцій не були враховані досліджені умови договорів про спільну діяльність, якими передбачена солідарна відповідальність учасників такого договору; не були враховані обставини здійснення ОДПІ спроб здійснити опис майна у податкову заставу платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету (ТОВ Фірма «ХАС» та ТОВ «Надра Геоцентр»); листів цих юридичних осіб, в яких повідомлено про відсутність ліквідного майна для опису у податкову заставу.

У відзиві на касаційну скаргу, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну, посилаючись на правильне вирішення спору судами першої та апеляційної інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що відповідачем було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 23.06.2016 №1869/10/16-12-17-24, за яким, з посиланням як на правову підставу ст. 89 ПК України, було здійснено опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) позивача.

Це рішення було прийнято у зв'язку із наявністю станом на 23.06.2016 року податкового боргу з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу на загальну суму 25902509,92 грн. за договором про спільну діяльність та виробничу діяльність від 04.02.2004 № 60 та у розмірі 23786593,59 грн. за договором про спільну діяльність від 19.11.2007 № 265-12, стороною в яких є позивач. Предметом вказаних договорів є нарощування обсягів видобутку вуглеводнів, а умовами визначено, що ТОВ «Фірма «ХАС» та ТОВ «Надра Геоцентр» є особами, уповноваженими на ведення спільних справ учасників спільної діяльності, на здійснення поточного керівництва спільною діяльністю та ведення балансу спільної діяльності. Ці ж юридичні особи є уповноваженими особами за перерахування податків (обов'язкових платежів) за операціями, які виконувалися за договорами про спільну діяльність.

Відповідно до пункту 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

У разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, джерелом погашення такого податкового боргу є майно платників податків, що є учасниками такого договору (пункт 87.12 цієї статті).

Пунктом 88.1 ст. 88 ПК України встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (пункт 88.2 цієї статті).

Відповідно до пункту 88.3 ст. 88 цього Кодексу, у разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності.

Зміст вказаних правових норм визначає певну черговість передачі майна у податкову заставу у випадку виникнення податкового боргу за операціями, які виконувались у межах договорів про спільну діяльність. Так, спочатку у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків; а у випадку недостатності такого майна - інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності.

Відповідно до підпунктів 89.1.1 та 89.1.2 пункту 89.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Частиною 1 пункту 89.2 цієї статті встановлено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Згідно з пунктом 89.3 ст. 89 майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Відповідно до пункту 89.4 цієї статті, у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов'язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.

Зміст вказаних правових норм, свідчить про необхідність вчинення контролюючим органом дій, які передують опису майна у податкову заставу.

Суди попередніх інстанцій при застосуванні цих правових норм зробили обґрунтований висновок, що ДПІ не було вжито всіх заходів для виявлення відсутності у ТОВ «Фірма «ХАС» та ТОВ «Надра Геоцентр» майна, яке б мало бути передано у податкову заставу, як не було доведено обставин встановлення відсутності майна, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. Саме за умов відсутності вказаних видів майна, вказані норми надають право податковому органу здійснювати дії щодо опису у податкову заставу майна інших учасників договору про спільну діяльність. Така процедура чітко передбачена пунктом 88.3 ст. 88 ПК України та продиктована особливостями оподаткування операцій за договорами про спільну діяльність.

Такі висновки судів, зокрема апеляційного суду, були зроблені з урахуванням обставин вжиття відповідачем дій щодо опису майна ТОВ «Фірма «ХАС» та ТОВ «Надра Геоцентр», постанов Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2017 у справі № 810/2095/16 та від 30.06.2016 у справі № 810/2096/16, якими були зупинені видаткові операції на рахунках цих товариств.

Отже, посилання відповідача у своїй касаційній скарзі на неврахування судами цих обставин є необґрунтованим.

Доводи відповідача на неврахування судами умов договорів про спільну діяльність, як і норм Цивільного кодексу України, зокрема з приводу солідарної відповідальності учасників суперечить змісту норм ПК України щодо сфери його дії, статтею 1 якого встановлено, що він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, тоді як нормами ЦК України регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ст. 1 ЦК України).

Більше того, умови договорів про спільну діяльність не стосуються предмету доказування у цьому спорі, до якого входять обставини правомірності прийнятого контролюючим органом, а не відповідальності сторін спільного договору. Саме обставини виконання ДПІ всіх передбачених дій, які передують прийняттю оспорюваного рішення входять до предмету доказування у цій категорії справ.

Посилаючись у своїй касаційній скарзі на листи ТОВ «Фірма «ХАС» та ТОВ «Надра Геоцентр» від 10.08.2015 року, в яких вони вказують про відсутність станом на 10.08.2015 року у них, як операторів за договорами про спільну діяльність від 04.02.2004 № 60 та від 19.11.2007 № 265-12, ліквідного майна для його опису у податкову заставу, ДПІ, однак, не наводить доказів, які б свідчили про здійснення ним заходів для виявлення майна, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків, та не наводить доводів про його відсутність. Це з урахуванням встановлених у судовому процесі обставин повідомлення позивачем контролюючому органу інформації про таке майно, не свідчить про правомірність прийнятого ДПІ рішення від 23.06.2016 № 1869/10/16-12-17-24. Крім того, цими листами повідомлялась інформація про наявність майна станом на 10.08.2015, тоді як вказано в касаційній скарзі, підставою для прийняття оспорюваного рішення була несплата ТОВ «Фірма «ХАС» та ТОВ «Надра Геоцентр» частини розстрочених грошових зобов'язань із строком сплати 31.05.2016 та перешкоджання опису майна у податкову заставу, спроба здійснити яке мало місце у 2016 році.

Доводи, наведені відповідачем у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Дата складення повного тексту постанови: 20.02.2018 року.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко