Справа № 807/5/18
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2018 року м. Ужгород№ 807/5/18
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

1. Вимоги позивача

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, яким просить:

1. Визнати протиправними дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по відмові в призначені та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати з зарахуванням до стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою у Саратовському ордена «Знак Пошани» юридичному інституті ім. Д.І. Курського з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року та у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1999 року по 16.06.2000 р., періоду проходження строкової військової служби з 24.03.1982 року по 22.06.1983 р. та на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) періоду участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан з 23.06.1983 р. по 17.08.1984 р. під час проходження строкової військової служби та періоду роботи у Хустському районному управлінні юстиції на посаді заступника начальника з 09.10.2000 р. по 09.04.2001 р.;

2. Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи , який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у Саратовському ордена «Знак Пошани» юридичному інституті ім. Д.І. Курського з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року та у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1999 року по 16.06.2000 р., періоду проходження строкової військової служби з 24.03.1982 року по 22.06.1983 р. та на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) періоду участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан з 23.06.1983 р. по 17.08.1984 р. під час проходження строкової військової служби та роботу у Хустському районному управлінні юстиції на посаді заступника начальника з 09.10.2000 р. по 09.04.2001 р., всього сім років 10 місяців і 1 день;

3. Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати і виплачувати ОСОБА_1 починаючи з 25 травня 2017 року, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків заробітної плати на відповідній посаді судді господарського суду Закарпатської області, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

4. Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати і виплачувати ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків заробітної плати за період з 25 травня 2017 року, з урахуванням проведених виплат.

2. Обгрунтування позицій позивача та відповідача

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач після звільнення з посади судді Господарського суду Закарпатської області, звернувся до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідачем йому призначено таке грошове утримання у розмірі 20480,00 грн., що становить 80% розміру від заробітної плати. У грудні він подав заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із розміру 80% від заробітку, у зв'язку з виключенням зі стажу роботи половини строку навчання та строк військової служби , в тому числі на пільгових умовах періоду участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан, та роботу на посаді заступника начальника Хустського районного управління юстиції, оскільки розмір грошового утримання залежить тільки від стажу роботи на посаді судді. Посилаючись на чинне законодавство та законодавство, що діяло на момент призначення його на посаду судді, Конституцію України, рішення Конституційного Суду України, вважає вищезазначені дії відповідача, а відтак і відмову виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% від заробітної плати судді протиправними і такими, що порушують його конституційне право на отримання відповідного грошового утримання. Тому просить позов задовольнити.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що заперечує проти позову, оскільки, в момент призначення грошового утримання застосовується законодавство, що діє на момент звернення за його призначенням. Окрім цього, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено зарахування до стаж роботи половини строку навчання , строку військової служби , в тому числі на пільгових умовах періоду участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан, та роботу на посаді заступника начальника Хустського районного управління юстиції. Що в сукупності зі страховим стажем роботи позивача безпосередньо на посаді судді становить 39 років 5 місяців 11 днів загального стажу, з них 15 років 9 місяців 18 днів на посаді судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки розмір грошового утримання залежить тільки від стажу роботи на посаді судді.

29 січня 2018 року, на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначив, що п.11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Одночасно аналогічне положення також містить п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній на цей час. Отже, з урахуванням вищезазначеного та з урахуванням тієї обставини, що стаж позивача на посаді судді з моменту призначення на дану посаду та станом на 07.08.2011року складав стаж роботи на посаді судді не менше 10 років, тому з урахуванням ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, абз. 2 п. 3-1 постанови КМУ № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.1992 року № 393 та ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» до стажу роботи позивача, що дає, як судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою, період проходження строкової військової служби, та на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) період участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан під час проходження строкової військової служби та період роботи у Хустському районному управлінні юстиції на посаді заступника начальника.

07 лютого 2018 року від представника відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив позивача, де зазначено, що посилання позивача на абзац 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865 із змінами і доповненнями від 11 червня 2008 року, не може братись судом до уваги, оскільки ця Постанова не стосується визначення стажу роботи судді, що дає право на відставку (оскільки це питання регламентувалось Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2863-ХП), а стосується визначення оплати праці та щомісячного грошового утримання судді. Прийняття Ужгородським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області вимоги позивача щодо зарахування до стажу роботи половини строку навчання та строк військової служби , в тому числі на пільгових умовах періоду участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан, та роботу на посаді заступника начальника Хустського районного управління юстиції в порушення вимог статей 120 та 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» порушує принцип законності у діяльності органів державної влади. Враховуючи викладені заперечення, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На адресу суду також надійшло від позивача письмове пояснення на вищезазначене заперечення відповідача, де зазначив, що заперечення відповідача проти адміністративного позову, які зазначені у письмовому відзиві та повторно зазначені у письмовому запереченні проти адміністративного позову не можуть вважатися такими, що спростовують фактичні обставини заявленого позову та фактичні обставини зазначені позивачем у письмовій відповіді на вищезазначений письмовий відзив відповідача та відповідно не можуть бути взяті судом до уваги, а тому просить суд відхилити такі заперечення відповідача, а заявлені позовні вимоги просить суд задовольнити повністю.

3. Обставини, встановлені судом та мотиви суду

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач, з 24.03.1982 року по 17.08.1984 року проходив військову службу в рядах Радянської Армії, в тому числі, з 23.06.1983 року по 17.08.1984 року брав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан ( а.с.31-34,36,37).

З 01.09.1986 року по 30.06.1990 року навчався у Саратовському ордена «Знак Пошани» юридичному інституті ім. Д. І. Курського на денній формі навчання та отримав вищу освіту за спеціальністю правознавство (а.с.28).

З 01.09.1999 року по 16.06.2000 року навчався у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого на денній формі навчання та отримав повну вищу освіту за спеціальністю правознавство (а.с.28).

З 09.10.2000 року по 09.04.2001 року займав посаду заступника начальника Хустського районного управління юстиції ( а.с.29).

Відповідно до Указу Президента України від 15.06.2001 року №438/2001 був призначений вперше на посаду судді господарського суду Закарпатської області строком на 5 років, а з 05.10.2006 року Постановою Верховної Ради України від 05.10.2006 року №210-V був обраний на посаду судді господарського суду Закарпатської області безстроково, що стверджується копією трудової книжки позивача ( а.с.30).

Згідно наказу голови господарського суду Закарпатської області від 23.05.2017року №02.4-06/28-к позивач був відрахований зі штату з посади судді цього суду днем 23.05.2017 року, у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя України №976/0/15-17 від 25.04.2017року (а.с.15,18,19).

Згідно з розрахунком стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданим господарським судом Закарпатської області стаж роботи судді Карпинця В.І. станом на 23.05.2017 року становить23 роки 7 місяців 19 днів, у тому числі -у стаж зарахований:

- період проходження строкової військової служби з 24.03.1982 року по 22.06.1983 року - 1 рік 2 місяці 29 днів

- та на пільгових умовах період участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан з 23.06.1983 року по 17.08.1984 року під час проходження строкової військової служби - З роки 5 місяців 12 днів;

-половини строку навчання на денній формі у Саратовському ордена «Знак Пошани» юридичному інституті ім. Д. І. Курського з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року - 1 рік 11 місяців

та половини строку навчання на денній формі у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1999 року по 16.06.2000 року - 4 місяці 23 дні;

роботи на посаді заступника начальника Хустського районного управління юстиції з 09.10.2000 року по 09.04.2001 року- 9 місяців 27 днів

суддя господарського суду Закарпатської області - 15 років 9 місяців 18 днів ( а.с.20).

Так, у зв'язку із набуттям статусу судді у відставці позивач звернувся до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою від 25.05.2017 року про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та з долученням оригіналів пакету документів господарського суду Закарпатської області з поданням від 25.05.2017 року про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, оформленими у відповідності до постанови Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України» (а.с.20-23).

Розпорядженням Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області №2015 від 12.06.2017 року позивачу призначено довічне грошове утримання із розрахунку стажу судді 15 років 9 місяці 18 днів, в розмірі 80% заробітної плати ( а.с.17).

В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою від 12.12.2017 року про проведення перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із розміру 86% від заробітку (а.с.15).

Однак, така заява управлінням пенсійного фонду була залишена без задоволення з посиланням у письмовій відповіді від 19.12.2017 року, зокрема на те, що стаж позивача хоч і становить 23 роки 7 місяців 19 днів, проте з них тільки 15 років 9 місяців 18 днів становить стаж роботи на посаді судді, що відповідає 80% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з посиланням на прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та із зазначенням того, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону та яким не передбачено зарахування іншої діяльності, крім роботи на посаді судді, до стажу роботи, що дає право на відставку (а.с.16).

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VІ (далі - Закон №2453-VІ) незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

Тобто, гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що також неодноразово було зазначено і Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року, № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року.

Згідно з ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України № 192-VIII від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічні норми містить Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Так, відповідно до абз. 2 п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Крім того, щомісячне довічне грошове утримання судді є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Разом з тим, згідно з п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Законом України № 1798-VIII від 21 грудня 2016 року «Про Вищу раду правосуддя» були внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, пункт 34 доповнено абзацом четвертим такого змісту : «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

У п.25 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VІІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон №1402-VІІІ) визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої відповідно до положень Закону України №2453-VІ. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

За таких обставин за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки.

В свою чергу, згідно статті 135 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

При цьому, пунктом 11 Розділу XIII Перехідні положення Закону № 2453-VI визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-XII, в редакції, яка діяла на день набрання чинності Законом № 2453-VI) було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Оскільки позивач працював на посаді судді до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VІІІ, стаж роботи на посаді судді підлягав обчисленню відповідно до законодавства, яке діяло до набрання чинності цим Законом, а саме з урахуванням положень ст. 43, 44 чинних на той час ЗУ « Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ.

Водночас, спірні правовідносини врегульовані також постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (далі - постанова КМУ № 865, чинна станом на день набрання чинності Законом № 2453-VI у відповідній цьому періоду редакції), абзацом 2 пункту 3-1 якої було передбачено зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже половина строку навчання за денною формою у вищих навчальних закладах на юридичних факультетах - 1 рік 11 місяців у Саратовському ордена «Знак Пошани» юридичному інституті ім. Д. І. Курського з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року та 4 місяці 23 дні - у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1999 року по 16.06.2000 року відповідно до даних розрахунку стажу роботи, підлягала зарахуванню до стажу, який давав право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, так як визначення цього стажу за позивачем зберігалось згідно з «Перехідними положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453VI.

Таким чином, законодавством, що діяло на день набрання чинності Законом № 2453-VI було передбачено зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, оскільки він був обраний на посаду до набрання чинності цим Законом.

Також, як встановлено судом, з 24.03.1982 року по 17.08.1984 року позивач проходив військову службу в рядах Радянської армії, в тому числі з 23.06.1983 року по 17.08.1984 року брав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан.

Щодо права на зарахування на пільгових умовах періоду участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан з 23.06.1983 року по 17.08.1984 року під час проходження строкової військової служби - 3 роки 5 місяців 12 днів до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то таке право передбачено нормами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Також згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.1992р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. У п. 3 цієї постанови передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним у її п. 1, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці - участь у бойових діях.

При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з'ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним та таким, що суперечить чинному законодавству у спірних правовідносинах.

Щомісячне довічне грошове утримання, як і пенсія, є особливою формою соціального забезпечення суддів та які гарантуються державою.

Отже визначальною підставою щодо пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певних категорій для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, щомісячного грошового утримання чи інших соціальних виплат.

До актів правового регулювання умов та порядку призначення щомісячного довічного грошового утримання належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов'язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на щомісячне грошове утримання, а зі спеціальним статусом, якого ці особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена, зокрема: спільною постановою Центрального Комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР «Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться в складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім'ям», Законом «Про пенсійне забезпечення», постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» тощо.

Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991р. № 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Отже при вирішенні питання застосування пільгового порядку обчислення періоду проходження військової служби, як відповідні державні органи, так і суди, повинні користуватись як законами і нормативними актами України, так і законодавством колишнього СРСР (дана правова позиція викладена у Постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 27 листопада 2007р.).

Отже календарний період проходження строкової військової служби з 24.03.1982р. по 22.06.1983р. - 1 рік 2 місяці 29 днів та на пільгових умовах період участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан з 23.06.1983р. по 17.08.1984р. під час проходження строкової військової служби - 3 роки 5 місяців 12 днів також підлягають зарахуванню до стажу, який давав право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Враховуючи вищенаведене, стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, зокрема, з урахуванням вимог чинного законодавства, зараховується календарний період проходження строкової військової служби, в свою чергу, дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру та проведення відповідних виплат, з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Також, як уже зазначалося судом, з 09.10.2000 року по 09.04.2001 року, позивач займав посаду заступника начальника Хустського районного управління юстиції та зарахування роботи на даній посаді до стажу, який давав право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці передбачено ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення мене на посаду судді) де зокрема зазначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів, зокрема, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за умови наявності у такої особи стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Аналіз наведених положень законодавства в контексті встановлених судом обставин справи дає підстави для висновку, що у даному випадку до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання підлягають зарахуванню спірні періоди роботи позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Слід зазначити, що Вищою радою правосуддя України, при розгляді заяви про відставку та прийнятті рішення про звільнення позивача з посади судді, у зв'язку з поданням заяви про відставку, також враховувались вищезазначені положення вищенаведених закону та нормативних актів та таке рішення ВРП України не може піддаватися сумніву з боку відповідача.

Також слід зазначити, що у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади: забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18.06.2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Також слід зазначити, що правильний розрахунок стажу позивача, як судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зазначено господарським судом Закарпатської області у Розрахунку та який навний у відповідача.

Відповідно до постанова Постанови правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008 року, зазначений розрахунок є обов'язковим додатком до Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України і не підлягає правовій рецензії зі сторони Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Законність проведеного розрахунку стажу, який включається до стажу роботи судді, що дає право на відставку, випливає із положень норм законодавчих актів, які були прийняті, діяли та діють до прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на момент призначення щомісячного довічного грошового утримання, так як права, які я за ними набув, не можуть бути звужені, оскільки Конституцією України визначено, що Закон, який погіршує становище немає зворотної дії.

З огляду на викладене, загальний стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право йому на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання складає більше 23 років, що об'єктивно підтверджується наданими ним документами.

Враховуючи наведене, висновки суду про наявність підстав для задоволення позову узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини та висновками Вищого адміністративного суду у справах К/800/29848/17, К/800/27134/17 та з вищенаведеними рішеннями Конституційного суду України, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи відповідача, їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо не зарахування до стажу роботи позивача періоду половини строку навчання за денною формою у Саратовському ордена «Знак Пошани» юридичному інституті ім. Д.І. Курського з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року та у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1999 року по 16.06.2000 р., періоду проходження строкової військової служби з 24.03.1982 року по 22.06.1983 р. та на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) періоду участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан з 23.06.1983 р. по 17.08.1984 р. під час проходження строкової військової служби та роботу у Хустському районному управлінні юстиції на посаді заступника начальника з 09.10.2000 р. по 09.04.2001 р. - є протиправними та порушують права позивача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Отже з наведеного можна зробити висновок, що на день звільнення позивач мав стаж роботи 23 роки 7 місяців 19 днів, що в свою чергу передбачає наявність права на обчислення розміру довічного грошового утримання виходячи з 86% заробітної плати судді, а тому суд дійшов висновку, що вищевказані дії відповідача не відповідали вимогам статті 2 КАСУ , тобто були вчинені не на на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Керуючись статтями 242-246 КАСУ, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

2. Дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по відмові в призначені та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати з зарахуванням до стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою у Саратовському ордена «Знак Пошани» юридичному інституті ім. Д.І. Курського з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року та у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1999 року по 16.06.2000 р., періоду проходження строкової військової служби з 24.03.1982 року по 22.06.1983 р. та на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) періоду участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан з 23.06.1983 р. по 17.08.1984 р. під час проходження строкової військової служби та періоду роботи у Хустському районному управлінні юстиції на посаді заступника начальника з 09.10.2000 р. по 09.04.2001 року - визнати протиправними.

3. Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи , який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у Саратовському ордена «Знак Пошани» юридичному інституті ім. Д.І. Курського з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року та у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1999 року по 16.06.2000 р., періоду проходження строкової військової служби з 24.03.1982 року по 22.06.1983 р. та на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) періоду участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан з 23.06.1983 р. по 17.08.1984 р. під час проходження строкової військової служби та роботу у Хустському районному управлінні юстиції на посаді заступника начальника з 09.10.2000 р. по 09.04.2001 р., всього сім років 10 місяців і 1 день.

4. Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати і виплачувати ОСОБА_1 починаючи з 25 травня 2017 року, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків заробітної плати на відповідній посаді судді господарського суду Закарпатської області, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

5. Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати і виплачувати ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків заробітної плати за період з 25 травня 2017 року, з урахуванням проведених виплат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

СуддяЗ.Б. Плеханова