Справа № 812/140/18
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/140/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку письмового спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, протиправними;

- зобов'язати відповідача призначити позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг з 04.10.2017.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 відкрито провадження у справі № 812/140/18.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 25.09.2017 позивач працевлаштувалась до Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, який було передислоковано до м.Сєвєродонецьку Луганської області.

04.10.2017 позивач з чоловіком ОСОБА_3 звернулись до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради для постановки на облік як внутрішньо переміщених осіб у м. Сєвєродонецьку, через зміну місця проживання та видачі відповідної довідки, а також надали заяву щодо отримання щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг. При цьому, позивач надала довідку про своє працевлаштування з місця роботи № 943 від 03.10.2017.

19.12.2017 чоловік позивача ОСОБА_3 повідомив, що на відкритий завчасно рахунок для отримання щомісячної адресної допомоги надійшли кошти в сумі 1283, 00 грн. Так, з 04.10.2017 позивач дізналася, що щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг їй не була нарахована з 04.10.2017.

У зв'язку з цим, 20.12.2017 чоловік позивача ОСОБА_3, адже рахунок відкрито саме на нього, як на представника сім'ї, звернувся до відповідача з заявою щодо офіційного роз'яснення підстав відмови позивачу у нарахуванні щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яка зареєстрована у відповідача за № Б-1417 від 20.12.2017.

04.01.2018 позивач зі своїм чоловіком отримали відповідь від відповідача за № 81/04 від 04.01.2018, де повідомлялося, що ОСОБА_1 не включено до розрахунку відповідно до п.3 Порядку, де вказано, що особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Із зазначеною позицією Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради позивач не згодна, вважає, що відмова у призначенні їй допомоги є протиправною та такою, що порушує право позивача на соціальний захист.

19.02.2018 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, з огляду на наступне.

Позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з 04.10.2017. До цього часу позивач разом із чоловіком перебувала на обліку в м.Миколаїві з 08.07.2016. Управлінням було зроблено запит особистої справи чоловіка позивача, як отримувача соціальних виплат до попереднього місця перебування, а саме до м.Миколаєва.

УПтаСЗН м.Миколаєва надіслало справу чоловіка позивача, ОСОБА_3, як отримувача соціальної допомоги. Згідно отриманої інформації, чоловік позивача разом з дружиною (позивачем) з 20.11.2014 до 08.07.2016 перебували на обліку в смт.Млинів Рівненської області. Позивачу було призначено допомогу, як працездатній непрацюючій особі, відповідно до п.7 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого ПКМУ № 505 від 01.10.2014, із скороченням терміну призначення та зменшенням суми наступним чином: з 20.11.2014 по 19.01.2015 у розмірі 442,00 грн. щомісячно, з 20.01.2015 по 19.03.2015 у розмірі 221,00 грн. щомісячно.

Через те, що позивач не працевлаштувалася в період призначення щомісячної грошової допомоги, УПтаСЗН смт. Млинів не було зроблено перерахунок грошової допомоги, як працездатній працюючий особі.

Зазначив, що згідно з Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 505, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, відповідно до печатки в паспорті позивача серії НОМЕР_3, виданого Артемівським РВ у м.Луганську 09.10.2013 (а.с.8-10).

Ювілейною селищною радою Артемівського району м.Луганська 03.09.2013 за №56 зареєстровано шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_3, 1983 року народження (а.с.9).

Згідно довідки від 04.10.2017 за № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання /перебування ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 (а.с.7).

З копії довідки Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка № 943 від 03.10.2017 вбачається, що позивач з 25.09.2017 працює в Луганському державному університеті внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка на посаді старшого інспектора відділу матеріального забезпечення (а.с.11).

З копії листа Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради № 81/04 від 04.01.2018 на звернення чоловіка позивача ОСОБА_3 № Б-1417 від 20.12.2017, позивач дізналася, що її не включено до розрахунку щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та з якого вбачається наступне.

04.10.2017 ОСОБА_3 було взято на облік внутрішньо переміщених осіб в УПтаСЗН м.Сєвєродонецька разом з дружиною ОСОБА_1 та надані відповідні довідки № 919065698 № 919065699.

У ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було вилучено довідки про перебування на обліку ВПО у м.Миколаєві з 08.07.2016.

УПтаСЗН м.Миколаєва надіслало справу ОСОБА_3, як отримувача соціальної допомоги. Згідно отриманої інформації ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 з 20.11.2014 перебували на обліку в смт.Млинів Рівненської області.

ОСОБА_3 було призначено грошову допомогу, як працюючій особі, а ОСОБА_1, як працездатній непрацюючій особі, відповідно до п.7 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого ПКМУ № 505 від 01.10.2014, із скороченням терміну призначення та зменшенням суми наступним чином: з 20.11.2014 по 19.01.2015 у розмірі 884 грн. щомісячно, з 20.01.2015 по 19.03.2015 у розмірі 663 грн. щомісячно, з 20.03.2015 по 19.05.2015 у розмірі 442 грн. щомісячно (а.с.27).

Через те, що ОСОБА_1 не працевлаштувались у період призначення щомісячної грошової допомоги, УПтаСЗН смт.Млинівське не було зроблено перерахунок грошової допомоги їй, як працюючій особі.

Надалі допомогу було подовжено тільки ОСОБА_3, як працюючій особі, а ОСОБА_1 не було включено до розрахунку: з 20.05.2015 по 19.11.2015 у розмірі 442 грн. щомісячно, з 26.11.2015 по 25.05.2016 у розмірі 442 грн. щомісячно.

Перебуваючи на обліку ВПО в УПтаСЗН у м.Миколаєві з 08.07.2016, ані ОСОБА_3, ані ОСОБА_1 за наданням щомісячної адресної допомоги ВПО не зверталися.

04.10.2017 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 отримали довідки про взяття ОСОБА_3 на облік ВПО у м.Сєвєродонецьку та надали заяву щодо отримання щомісячної адресної допомоги ВПО. До заяви було надано довідки з місця роботи ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.28).

Беручи до уваги інформацію, надану УПтаСЗН м.Миколаєва та п.3 Порядку, ОСОБА_3 було призначено щомісячну адресну допомогу, як працюючій особі, а ОСОБА_1 не було включено до розрахунку з 04.10.2017 по 03.04.2018 у розмірі 442 грн. щомісячно (а.с.12).

Наведене у вищевказаному листі не заперечується сторонами по справі.

Спірним у даній справі є питання щодо того, чи має позивач право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки їй, як особі працездатного віку, грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 1 жовтня 2014 року.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 1 жовтня 2014 року (далі - Порядок), визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, та дітей - 1000 гривень на одну особу (члена сім'ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Загальний розмір допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім'ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім'ї - 5000 гривень.

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім'ї.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Відповідно до п.5 Порядку для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою.

Згідно із п. 7 Порядку якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Для отримання інформації про періоди реєстрації працездатних членів сім'ї, яким призначено грошову допомогу, у державній службі зайнятості, Мінсоцполітики щомісяця до 25 числа подає в електронному вигляді перелік таких осіб державній службі зайнятості, яка протягом 10 календарних днів подає Мінсоцполітики інформацію про періоди реєстрації цих осіб як безробітних чи осіб, які шукають роботу.

Для контролю за фактом працевлаштування працездатних членів сім'ї, яким призначено грошову допомогу (в тому числі за направленням державної служби зайнятості), Мінсоцполітики щомісяця до 25 числа подає в електронному вигляді перелік таких осіб Пенсійному фонду України, який протягом 10 календарних днів подає Мінсоцполітики інформацію з Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що у разі якщо особа протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги не працевлаштується, розмір грошової допомоги зменшується та в подальшому припиняється з позбавленням можливості призначення такої допомоги на наступний період.

Виходячи із приписів пунктів 2,3,5,7,6,12 Порядку вбачається, що під строком надання грошової допомоги розуміється шестимісячний термін, який обраховується з дня звернення особи за допомогою, а також, що грошова допомога не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Позивачем у позовній заяві не заперечується той факт, що вона не мала можливості працевлаштуватись, у зв'язку з чим, у період призначення щомісячної грошової допомоги з 20.11.2014 по 19.03.2015 грошова допомога їй спочатку зменшилася, а з 19.03.2015 була припинена.

Тому, 25.09.2017, після працевлаштування ОСОБА_1, чоловік позивача звернувся 20.12.2017 до управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг.

Відповідно до п.6 Поряду визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім'ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Отже, п.6 Порядку визначено вичерпний перелік випадків коли не призначається грошова допомога.

Посилання відповідача на п.3 Порядку, суд вважає недоречним, оскільки грошова допомога не призначається особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку саме на наступний період, а не взагалі.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позивач має право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг з моменту звернення до відповідача, а саме з 04.10.2017.

Серед іншого, суд наголошує на тому, що статтею 5 КАС України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановлено цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї). Те, що позивач подала заяву про згоду на виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім'ї її чоловіку не може обмежувати її право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, зокрема у цьому випадку (щодо ненарахування суми допомоги), оскільки це стосується не тільки уповноваженого представника, а й кожного члена сім'ї.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При наданні оцінки доводам та запереченням відповідача суд також враховує, що утверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави. Зазначені вимоги до держави викладені і у статті 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої), вчиненої 3 травня 1996 року у м. Страсбурзі, яка підписана від імені України 7 травня 1999 року у м. Страсбурзі, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року, відповідно до якої держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги є доведеним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст.6 КАС України).

З урахуванням того, що в ході розгляду справи встановлено відповідність позивача критеріям до осіб, які мають право на отримання вказаної допомоги відповідно до Порядку № 505, позивачем подано необхідні та належні документи для призначення допомоги, позовні вимоги про визнання протиправними дій та зобов'язання відповідача здійснити призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі заяви від 04.10.2017 у розмірі, передбаченому для працездатних осіб, підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі цього суд присуджує на користь позивача понесені нею судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, які складаються із судового збору в розмірі 704,80 грн. (відповідно до квитанції №7 від 12.01.2018).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5 - 9, 44, 73-77, 79, 94, 139, 241 246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправними дій, зоов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, з 04.10.2017, - протиправними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу, як внутрішньо переміщеній особі на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг з 04.10.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (93414, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 15-Б, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян