Справа № 375/1698/17
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 375/1698/17 Суддя (судді) першої інстанції: Нечепоренко Леонід Михайлович
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Аліменка В.О., Епель О.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 12 грудня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області та Київської обласної державної адміністрації про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

23.11.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області та Київської обласної державної адміністрації, яким просив визнати дії Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови у прийнятті документів та направлення їх до Київської обласної державної адміністрації для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, протиправними, зобов`язати Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області прийняти від нього документи та направити їх шляхом внесення подання до Київської обласної державної адміністрації для розгляду та встановлення йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Також просив зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію визначити йому статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати відповідне посвідчення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він має всі необхідні підстави для визначення йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, передбачені законодавством, а саме має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та йому встановлений причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою уповноваженою медичною комісією, про що свідчить довідка МСЕК, яка долучена до матеріалів справи.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 12 грудня 2017 р. відмовлено у задоволенні позову.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позову, оскільки захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС встановлено у 2017 році, тобто після виключення смт. Рокитне із зони посиленого радіологічного контролю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначено про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та про законність рішення суду у даній справі.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

З 15.12.2017 набрав законної сили Кодекс адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Відповідно до п.10 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно з Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0769644 від 18.05.2017 позивач з 18.05.17 визнаний інвалідом 2-ї групи загального захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, довічно.

З експертного висновку від 08.05.17 № 3438, наданого Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ на МНС України на засіданні №45 від 05.05.17 вбачається, що за основним діагнозом захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

У листопаді 2017 року з вищезазначеними документами ОСОБА_3 звернувся до управління соціального захисту населення Рокитнянської РДА з заявою про видачу посвідчення вказаної категорії, але листом відповідача від 21.11.2017 № 1166/08 йому було відмовлено, посилаючись на те, що з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» виключено абзац 5 частини 2 статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіологічного контролю за місцем проживання позивача.

Позивач, не погоджуючись із вказаною відмовою, звернувся до суду з даним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 15 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: …4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Той факт, що ОСОБА_3 проживав на території зони посиленого посиленного радіологічного конторолю не спростовано апелянтом та підтверджується матеріалами справи і самим відповідачем - видачею відповідного посвідчення.

Зі ст. 65 вказаного Закону вбачається, що посвідчення … та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51.

Відповідно до п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, видача посвідчень потерпілим від Чорнобильської катастрофи, провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Виключення із територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи зони посиленого радіоактивного контролю жодним чином не спростовує факту проживання у цій зоні позивачки станом на 1 січня 1993 року. Більш того, як зазначалося вище захворювання, виявлені у позивача, пов'язані з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, а тому він безумовно потребує соціального захисту, як такий, що постраждав від наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції чинній на момент прийняття рішення судом першої інстанції, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З 15.12.2017 набрав законної сили Кодекс адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Відповідно до п.10 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частина1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції визначає завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, вказана правова норма визначає критерії для оцінювання дій та рішень суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, а тому суб'єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи будь-яке рішення та вчиняючи будь-які дії. А оскільки дотримання всіх критеріїв свідчить про якість та природу прийнятих рішень та вчинених дій, то недотримання хоча б одного з них тягне наслідком визнання їх протиправними та необґрунтованими.

Оскільки позивачем надано всі документи, необхідні для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, тому колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність дій УПСЗН щодо не прийняття документів ОСОБА_3 про видачу посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

В свою чергу, враховуючи, що вимоги позивача про зобов'язання Київської обласної державної адміністрації визначити йому статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати відповідне посвідчення є втручанням в дискреційні повноваження Київської обласної державної адміністрації та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, у задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Така правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 14 червня 2016 року у справі № К/800/35280/15.

Разом з тим, протиправність дій відповідача призвела до порушення необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких мають бути спрямовані ці дії, а тому з метою належного захисту порушеного права позивача та його відновлення, судова колегія приходить до однозначного висновку про необхідність зобов'язання відповідача розглянути внесене на виконання даного судового рішення подання щодо оформлення та видачі ОСОБА_3 спірного посвідчення, з врахуванням при цьому висновків даного судового рішення. При цьому, відповідачу варто врахувати приписи ст. 58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дій зокрема, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Надаючи офіційне тлумачення вищезазначених положень, Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За ч. 1 ст. 71 КАС України (в редакції на день прийняття рішення судом першої інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ (в редакції на день прийняття рішення судом першої інстанції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення та не довів правомірність своєї відмови у розгляді питання щодо видачі спірного посвідчення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову.

Водночас, колегія суддів зауважує, що апелянт не погодився з постановою суду від 12 грудня 2017 року, до набрання чинності КАС України в новій редакції.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги розглядалися судом першої інстанції за правилами скороченого провадження у порядку, встановленому статтею 183-2 КАС (в редакції, чинній на час постановлення оскарженого судового рішення). Відповідно до положень частин 9, 10 цієї статті Кодексу постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 12 грудня 2017 р. - задовольнити частково.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 12 грудня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області та Київської обласної державної адміністрації про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити дії - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області та Київської обласної державної адміністрації про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови у прийнятті документів від ОСОБА_3 та направлення їх до Київської обласної державної адміністрації для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, протиправними.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області прийняти від ОСОБА_3 документи для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, оформити та направити подання до Київської обласної державної адміністрації для розгляду та встановлення ОСОБА_3 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію розглянути подання Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області щодо видачі ОСОБА_3 посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та з врахуванням висновків даної постанови суду прийняти відповідне рішення.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

В.О. Аліменко

О.В. Епель

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Аліменко В.О.

Епель О.В.