Справа № 813/3228/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12333/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Запотічного І.І., Матковської З.М.

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року, ухвалену під головуванням судді Кухар Н.А. в м. Львові, повний текс якої виготовлено 21.11.2017, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 391175/1-13 форми «Ф» від 30.06.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач володіє транспортним засобом марки «AUDI Q7» (реєстраційний номер ВС 3393АМ, обєм двигуна 2995, 2015 року випуску). Зазначає, що обєктом оподаткування у 2017 році є лекові автомобілі з року випуску яких не минуло не більше пяти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме 1200000 грн. Оскільки середньо ринкова вартість належного йому транспортного засобу марки «AUDI Q7» становить менш ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто менш ніж 1200000 грн, тому не може бути обєктом оподаткування у 2017 році. Окрім цього позивачем наведено інші підстави та доводи щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 адміністративний позов задоволено повністю за обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з таким рішенням, ГУ ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачу визначено суму податкового зобовязання з транспортного податку, яке відповідає вимогам податкового законодавства. Не погоджується з твердженнями позивача, що даний автомобіль не являється обєктом оподаткування у 2017 році.

Позивач на апеляційну скаргу подав відзив, у якому зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив усі фактичні обставини справи у їх сукупності та надав їм належну правову оцінку, внаслідок чого було ухвалене судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортним засобом марки «AUDI Q7» (реєстраційний номер ВС 3393АМ, обєм двигуна 2995, 2015 року випуску), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХО 344196.

Головним управління ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 391175/1-13 від 30.06.2017 року, яким визначено позивачу податкове зобов'язання за 2016 рік з податку за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 12450,00 грн.

Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення безпідставними, звернувся з означеним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи оскаржувану постанову про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач не довів обґрунтованості та правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, натомість визнав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, однак вважає їх неповними, що мають значення для правильного вирішення, виходячи з наступного.

Відповідно до статі 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України у попередній редакції об'єктом оподаткування визначено легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Законом України від 20.12.2016№ 1791-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році", який набрав чинності з 1 січня 2017 року, до абзацу першого підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України внесено зміни, зокрема визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Законом України від 21.12.2016 № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" до абзацу другого підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України внесено зміни та визначено, що середньоринкова вартість легкового автомобіля визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року, виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Зазначеним Законом також доповнено підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України абзацом третім, відповідно до якого щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких не минуло більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно з підпунктом 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України) базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 Податкового кодексу України)

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України).

Статтею 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" установлено розмір мінімальної заробітної плати у 2017 році 3 200,00 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2017 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1200000 грн (1200000 грн = 3200 грн х 375).

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей їх віднесення до об'єктів оподаткування транспортним податком встановлений Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 (надалі - Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

Відповідно до другого пункту Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, обєму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 за №403.

Згідно з пунктом 3 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального. У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки обєкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального (п.14 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів).

У позовній заяві ОСОБА_4 зазначив, що скориставшись даним сервісом, виявив, що належний йому на праві власності транспортний засіб марки «AUDI Q7», обєм двигуна 2995, 2015 року випуску, не може бути обєктом оподаткування транспортним податком, оскільки згідно даних веб-сайту Мінекономрозвитку його вартість складає 988060,00 грн, в доказ чого долучив роздруківку з веб-сайту Мінекономрозвитку з датою проведення розрахунку 17.07.2017, який судом першої інстанції правомірно взято до уваги.

З наведеного необхідно зробити висновок, що станом на 17.07.2017 вартість транспортного засобу марки «AUDI Q7», обєм двигуна 2995, 2015 року випуску, є значно меншою від визначеного у 2017 році об'єкту оподаткування - легкових автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 1200000 грн.

Окрім наведеного колегія суддів вважає за необхідне при вирішенні спірних правовідносин у даній справі врахувати наступне.

Згідно п. 267.5. ст. 267 ПК України податковим періодом по нарахуванню транспортного податку є базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному року.

Частиною 1 ст. З Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Статтею 267.6. ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Згідно п.п. 267.8.1. п. 267.8. ст. 267 ПК України транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Аналізуючи наведене, слідує, що транспортний податок нараховується і справляється в межах одного податкового періоду. Тому контролюючий орган зобов'язаний обчислити суму податкового зобов'язання та надіслати платнику податків податкове повідомлення-рішення до 01.07.2017 за податковий період - 2017 рік. Решта нарахувань по транспортному податку, які мали місце у 2017 році, для платника податків, що знаходяться поза межами базового податкового періоду, тобто за період 2016 року, не можуть створювати для платника жодних правових наслідків.

Податковим органом також порушено принцип стабільності податкового законодавства, враховуючи, що на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення редакція статті 267 Податкового кодексу України діяла зі змінами, внесеними згідно з Законом № 1791-VIII від 20.12.2016, що набрав чинності 01.01.2017. Ухвала Львівської міської ради від 19 січня 2015 року №4263, якою затверджено Положення про транспортний податок, діла в редакції згідно ухвали Львівської міської ради від 09.02.2017 №1471. Тобто, зміни в правовому регулюванні транспортного податку на податковий період 2017 рік відбулись пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, а відтак з порушенням принципу стабільності податкового законодавства та п. 4.1.9 п. 4.1. ст. 4, п.п. 12.3.4 п. 12.3. ст. 12, п.п. 12.4.2. п. 12.4. ст. 12 ПК кодексу України.

Відповідно пп. 12.3.4 п.12.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Тобто зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. При цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Цей принцип треба розуміти так, що дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 9 лютого 1999 року).

Позиція Європейського суду з прав людини у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) є такою, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов/язань для запобігання відповідальності. Водночас, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Пунктами 2, 9 розділу II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204, визначено, що для платників податків - фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних із порушенням податкового або іншого законодавства відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за формою «Ф». До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/ або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Однак, всупереч наведеному порядку відповідачем при оформленні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було додано розрахунку податкового зобов'язання.

Згідно абз. 1 пп. 267.6.2. п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Колегією суддів встановлено, що відповідачем не дотримано визначеного податковим законодавством строку надіслання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що підтверджується довідкою Львівської дирекції Поштамт-Центр поштового зв'язку № 1 від 02.08.2017, у якій вказано, що рекомендований лист № 020 з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням вручено адресатові на імя ОСОБА_4 14.07.2017. Водночас, провівши відстеження на електронному сервісі УДППЗ «Укрпошта» пересилання поштового відправлення за №020, встановлено, що рекомендований лист з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням прийнятий поштовим відділенням до відправлення лише 11.07.2017, що свідчить про порушення абз. 1 пдп. 267.6.2. п. 267.6 ст. 267 ПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що визначення позивачу суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 12450,00 грн не відповідає положенням Податкового кодексу України та є протиправним, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Положеннями частин 1, 2 та 4 статті 317 КАС України визначено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, проте з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому таке підлягає зміні.

Керуючись статтями 240, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року у справі № 813/3228/17 змінити, доповнивши її мотивувальну частину мотивами, які наведені у даній постанові Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення виготовлено 08.02.2018.