Справа № 805/4786/17-а
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду

26 лютого 2018 р. Справа №805/4786/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., за участю секретаря судового засідання Проніна Д.С. та представників сторін:

представника позивача - не з'явився;

представника відповідача - не з'явився;

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду за позовом ОСОБА_1 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 25 січня 2018 року у ОСОБА_1 судом витребувані письмові пояснення щодо причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду.

На виконання вимог ухвали суду від 25 січня 2018 року позивачем надані пояснення щодо причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, в яких позивач зазначив, що до 19 вересня 2017 року, до того як він отримав відповідь від відповідача від 13 вересня 2017 року про відмову у призначені пенсії, не міг знати та не знав і не повинен був знати, що відповідач незаконно відмовить у поновленні йому пенсії починаючи з 07 жовтня 2009 року. Тобто, саме такою дією, бездіяльністю та рішенням відповідача порушено права позивача і саме з цього моменту виникло право на оскарження відповідних дій та рішень. Окрім того, представник позивача робить акцент на похилому віці позивача, на відсутність в останньої юридичної освіти та знань пенсійного законодавства. Вважаючи вказані причини пропуску строку поважними, а отже просить суд його поновити.

Позивач у судове засідання не заявився про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, разом з позовною заявою надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розглянути справу без його участі.

Розглянувши заяву про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить зобов'язати відповідача провести поновлення пенсії за віком шляхом її призначення знову з 07 жовтня 2009 року.

З відповідним позовом ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду 18 грудня 2017 року, про що свідчить відповідний поштовий штамп на конверті. Тобто, позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду із даним позовом.

На підставі ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішуючи питання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст. 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також в ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.97 №475/97-ВР.

За змістом п. 1 ст. 6 конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає передусім те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна, як учасниця конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя, як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі.

Відповідно до матеріалів доданих до позовної заяви, а також пояснень викладених у позові, припинення виплати пенсії позивачу відбулось після виїзду з України на постійне проживання до Держави Ізраїль 04 червня 1999 року.

Згідно позовної заяви позивач просить зобов'язати відповідача провести поновлення раніше призначеної пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року, тобто, з дня ухвалення Конституційним судом України рішення № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, оспорюваними нормами Закону № 1058-VI держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в узалежнять від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення Європейського суду з прав людини зазначено, що наведених вище міркувань Європейського суду з прав людини достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як зазначалось судом вище, відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Приймаючи до уваги вищезазначене, враховуючи похилий вік позивача, суд дійшов висновку, що передбачений процесуальним законодавством строк звернення до суду із даним позовом позивачем пропущений з поважних причин, а отже наявні всі підстави для його поновлення.

Керуючись ст.ст. 120, 121, 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала складена та підписана 26 лютого 2018 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Черникова А.О.