Справа № 805/432/18-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 р. Справа№805/432/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним рішення про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов'язання здійснити призначення пенсії за віком, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Красноармійський ОУПФУ, відповідач) про визнання незаконним рішення про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов'язання здійснити призначення пенсії за віком.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ст. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» і п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і подав документи на підтвердження трудового стажу. Рішенням в.о. начальника Красноармійського ОУПФУ позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за відсутності підтвердження необхідного загального страхового стажу 20 років 6 місяців, оскільки до пільгового стажу не враховано простої та безоплатну відпустку, а до страхового стажу - період навчання і період роботи в колгоспі ім. Горького.

З огляду на наведене, позивач просить у судовому порядку визнати незаконним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» і п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням довідок № 608 від 19.12.2017 року, № 99 від 18.04.2017 року, № 100 від 18.04.2017 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

Відповідачем 08.02.2018 року через канцелярію суду надано відзив проти адміністративного позову, в якому викладені обставини, аналогічні у рішенні про відмову в призначенні пенсії за віком від 18.10.2017 року. Відповідач зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до Управління з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Управління від 18.10.2017 року йому було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки відповідно до норм законодавства, у період до 01.04.2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків, а заявник не має необхідного страхового стажу - 20 років 6 місяців, а тому він набуде право на пенсію у віці 60 років. За таких обставин, представник відповідача просить у позові відмовити у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 21 липня 2017 року звернувся до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» і п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

До заяви позивач додав:

1.Заяву про призначення пенсії від 21.07.2017 року № 3115;

2.Ксерокопію трудової книжки від 02.04.1983 року НОМЕР_2;

3.Ксерокопію військового квитка від 13.10.1983 року серії НОМЕР_3;

4.Копію диплома від 20.07.1983 року серії НОМЕР_4;

5.Довідки, надані Срібненською сільською радою від 18.04.2017 року №97, №98, №99, №100, №101 від 20.09.2017 року, №111, №112;

6.Копія розпорядження Представника Президента України від 25.05.1993 року № 108 «О регистрации аграрно-производственного акционерного общества «Срибное»;

7.Копія розпорядження голови районної державної адміністрації «Про реєстрацію аграрно-виробничого акціонерного товариства «Срібне» від 27.08.1998 року № 290;

8.Довідка, видана СТОВ «Агрофірма «Дружба» від 25.05.2017 року б/н, від 10.07.2017 року № 56;

9.Довідки, надані ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 21.07.2017 року №570, №56;

10.Копія наказу «Об утверждении перечня профессий должностей с льготным обеспечением» від 16.04.2007 року № 216/1;

11.Копія наказу «Об утверждении перечня профессий должностей с льготным обеспечением» (з додатками) від 16.04.2012 року №60/1;

12.Копія наказу «Об утверждении перечня профессий должностей с льготным обеспечением» (з додатками) від 16.04.2017 року №58/1;

13.Ксерокопія паспорту;

14.Ксерокопія картки платника податків.

Рішенням Управління від 18 жовтня 2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» і п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявник не має необхідного страхового стажу - 20 років 6 місяців. Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 14 років 02 місяці 14 днів, в тому числі стаж підземної роботи за СП-1: 08 років 03 місяці 03 дні. До пільгового стажу не враховано:

- простої - 9 дн. у липні 2014 року, 3 дн. у серпні 2014 року;

- безоплатна відпустка - 6 дн. у серпні 2014 року.

Крім того до страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1980 по 20.07.1983 в середньому професійному технічному училищі № 4, так як відсутній підпис директора училища, довідка, підтверджуюча період навчання не надана;

- період роботи з 21.07.1983 по 27.09.1997 в колгоспі ім. Горького, так як відсутні дані про реорганізацію та перейменування колгоспу. Неможливо врахувати довідки від 18.04.2017 №99, №100 у зв'язку з тим, що дані про період роботи, вказані в довідках, не співпадають з даними трудової книжки заявника, відсутні документи, підтверджуючі ліквідацію АТ «Срібне», тому заявник набуде право на пенсію у віці 60 років.

В трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2, виданої на ім'я ОСОБА_1, містяться записи про його прийняття в члени колгоспу ім. Горького Красноармійського району Донецької області 21.07.1983 року, завірені печаткою Колгоспу ім. Горького (перший запис), та запис про виведення з членів АО «Срибное» Красноарміського району Донецької області (відповідно поданої заяви, за власним бажанням) від 27.09.1997 року, завірений печаткою АО «Срибное» (другий запис; а.с. 15).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом - Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

З п. «а» ст.13 Закону 1788 слідує, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону 1058: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

З п.2 Прикінцевих положень Закону 1058 вбачається, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі за текстом - Закон 1788).

За ст.1, п. 1 ст. 24 Закону 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У відповідності до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов'язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На підставі п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Постановою Правління Пенсійного фонду від 10.11.2006 року №18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років. Вказаний Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Таким чином, основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка. На думку суду, в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, є відповідні записи, які визначають право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, передбачене п. «а» ст.13 Закону 1788. Крім того суд звертає увагу на те, що Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що підтвердження трудового стажу можливо документами, виданими архівними установами.

1. Відносно не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача простоїв (12 днів) та безоплатних відпусток (6 днів).

Статтею 34 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Час простою не залежить від волі працівника.

За ст. 84 КЗпП України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов'язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі ст. 4 Закону України «Про відпустки», відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки» відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов'язковому порядку, або за згодою сторін.

Нормативно-правовими актами, до предмету регулювання яких відносяться правовідносини із нарахування пенсій, в тому числі визначення стажу роботи (зокрема, Закони 1058 та 1788), не встановлено, що дні простоїв та відпусток без збереження заробітної плати не включаються до страхового стажу працівника.

Більш того, у спірному рішенні від 18.10.2017 року відповідачем взагалі не наведено підстав, з яких до страхового стажу ОСОБА_1 не враховано простої та безоплатна відпустка.

А отже, дії відповідача із не включення до страхового стажу позивача простоїв та безоплатних відпусток є необґрунтованими, тому ці 12 днів простоїв та 6 днів безоплатних відпусток підлягають включенню до страхового стажу.

2. Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду навчання у професійно-технічному училищі.

У відповідності до приписів ст. 56 Закону 1788 до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

За положеннями ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як зазначалося судом вище, позивач навчався у СПТУ № 4 м. Гірник у період з 01.09.1980 року по 20.07.1983 року, а прийнятий на роботу до колгоспу ім. Горького 21.07.1983 року (на другий день після закінчення навчання).

Разом з цим, судом не приймаються посилання відповідача на те, що архівна довідка щодо навчання позивача від 19.12.2017 року № 608 не може бути прийнята з огляду на відсутність там підпису директора училища, оскільки вказаний документ (довідка) підписаний в.о. директора та працівником відділу кадрів і скріплена печаткою, а отже є належним доказом навчання позивача саме у цьому навчальному закладі у зазначений в довідці період часу.

Таким чином, архівна довідка від 19.12.2017 року № 608 неправомірно не прийнята відповідачем до уваги.

З урахуванням наведеного дії відповідача з не врахування до страхового стажу позивача періоду навчання у професійно-технічному училищі протягом 1980 - 1983 років є незаконними, оскільки вказаний період навчання підлягає врахуванню до пільгового стажу на підставі вказаних вище приписів нормативно-правових актів.

3. Стосовно не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду праці у колгоспі ім. Горького.

Як зазначалося судом вище за текстом даного рішення, відповідачем не зараховано роботу у вказаному колгоспі в період часу з 21.07.1983 року по 27.09.1997 року у зв'язку із відсутністю інформації щодо його реорганізації та перейменування.

З наданих суду письмових доказів слідує, що трудовий стаж позивач розпочав у колгоспі ім. Горького Красноармійського району Донецької області 21.07.1983 року (наказ № 6 від 09.06.1983 року, перший запис трудової книжки).

Наступний запис трудової книжки - 27.09.1997 року вибув з членів (пряма мова, російська): АО «Срибное» Красноармейского района Донецкой області (наказ № 6 від 27.09.1997 року; а.с. 15).

З довідок Срібненської сільської ради № 99 та № 100 від 18.04.2017 року (а.с. 17-18) вбачається, що ОСОБА_1 з 1981 року по 1988 рік, та з 1989 року по 1993 рік працював трактористом в к-пі ім. Горького, а з 1994 року по 1996 рік також працював трактористом в АВ ТОВ «Срібне».

Як вбачається з Розпорядження представника Президента України від 25.05.1993 року № 108, у зв'язку з реорганізацією колгоспу ім. А.М. Горького та створення на його базі Аграрно-виробничого акціонерного товариства «Срібне», зареєстроване Аграрно-виробниче акціонерне товариство «Срібне».

В подальшому, за розпорядженням голови Красноармійської районної державної адміністрації від 27.07.1998 року № 290 Аграрно-виробниче акціонерне товариство «Срібне» перетворене (перереєстроване) в колективне сільськогосподарське підприємство «Срібне» (а.с. -20).

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що період роботи позивача у колгоспі ім. Горького не враховано до страхового стажу, оскільки неможливо прийняти до уваги довідки № 99 та № 100 від 18.04.2017 року, у зв'язку з тим, що дані про період роботи позивача, зазначені в довідках, не співпадають з даними трудової книжки, а також відсутні документи, що підтверджують ліквідацію АТ «Срібне», з огляду на таке.

Період роботи позивача у колгоспі ім. Горького (1983 - 1997 роки), який в подальшому реорганізований у Аграрно-виробниче акціонерне товариство «Срібне», а потім в колективне сільськогосподарське підприємство «Срібне») підтверджено трудовою книжкою позивача, що є основним доказом підтвердження трудового стажу працівника згідно ст.62 Закону 1788.

Щодо відсутності документів про ліквідацію АТ «Срібне» суд зазначає, що виходячи з наявних у справі письмових доказів наведене АТ не ліквідоване, а реорганізоване в КСП «Срібне». Більш того, навіть за умови ліквідації даного підприємства, ця обставина не впливає на правовідносини із наявності у працівника відповідного трудового стажу та необхідності його зарахування до страхового стажу (за даних спірних правовідносин).

До того ж, згідно з ч.3 ст.44 Закону 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідач не скористався наданим йому правом та такі дії не виконав.

Таким чином, дії відповідача в частині не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду праці у колгоспі ім. Горького (Аграрно-виробничому акціонерному товаристві «Срібне») не ґрунтуються на наявних у справі письмових доказах та приписах діючого законодавства, а отже є протиправними.

4. Щодо позовної вимоги з приводу зобов'язання Красноармійського ОУПФУ призначити позивачу пенсії за віком відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд зазначає наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом з цим, у відповідності до ст. 81 Закону 1788 призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Отже, правовідносини із призначення пенсій відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження пенсійного органу.

Таким чином, позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню у спосіб зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення їй пенсії з урахуванням висновків суду першої інстанції.

Наведена позиція підтверджується судовою практикою Донецького апеляційного адміністративного суду, в тому числі у справах: №233/3831/17 (постанова від 7 лютого 2018 року, колегія суддів: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., Міронова Г.М.), № 233/3573/17 (постанова від 7 лютого 2018 року, колегія суддів: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., Міронова Г.М.).

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

А отже, спірне рішення від 18.10.2017 року не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, а тому є незаконним і необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Додатково до наведеного суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у спосіб захисту права, що визначений позивачем, з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним рішення про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов'язання здійснити призначення пенсії за віком -задовольнити частково.

2. Визнати незаконним рішення Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 жовтня 2017 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за відсутності страхового стажу - 20 років 6 місяців.

3. Зобов'язати Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 липня 2017 року про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому судовому рішенні.

4. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; місцезнаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, 154) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1; місцезнаходження: АДРЕСА_1) понесені судові витрати з судового збору у розмірі 704,80 грн.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Чучко В.М.