Справа № 296/9957/17
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Житомир справа № 296/9957/17

категорія 11.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та відмови, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд:

- визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування та виплати йому з 19.05.2017 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% суддівської винагороди, яку отримує суддя що працює на відповідній посаді;

- визнати протиправною відмову Житомирського об'єднаного пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання з 19.05.2017;

- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити йому з 19.05.2017 перерахунок довічного грошового утримання, призначивши й його у розмірі 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що в 2017 році складає 26400,00 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 05.12.2017 та виплатити різницю недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням уже виплачених сум;

- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подати звіт про виконання судового рішення у встановлений законом строк.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що з 18.05.2017 був звільнений з посади судді Апеляційного суду Житомирської області у зв'язку з виходом у відставку. З 19.05.2017 йому, як судді у відставці, призначено щомісячне грошове утримання у розмірі 80% суддівської винагороди. Вказує, що до суддівського стажу не враховано 1 рік 11 місяців військової служби, 2 роки 4 місяці 29 днів (половина терміну навчання) та 2 роки 11 місяців 15 днів - робота в прокуратурі. Вважаючи, що йому неправомірно визначили розмір щомісячного грошового утримання, звернувся із заявою до відповідача про здійснення перерахунку суддівського стажу, в чому йому було відмовлено у зв'язку з тим, що Законом України "Про судоустрій та статус суддів" не передбачено зарахування до стажу судді періодів навчання, військової служби та роботи на прокурорських посадах. Позивач вважає відмову відповідача такою, що порушує його права, гарантовані Конституцією та законами України при звільненні у відставку.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.12.2017 адміністративну справу №296/9957/17 за позовом ОСОБА_1 передано для розгляду до Житомирського окружного адміністративного суду відповідно до ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України .

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

05.02.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що згідно поданих документів загальний страховий стаж роботи позивача складає 28 років 06 місяців та 15 днів, з них військова служба - 1 рік 11 місяців, 4 роки 9 місяців 29 днів - навчання, робота на прокурорських посадах - 2 роки 11 місяців 15 днів, стаж роботи на посаді судді - 16 років 7 місяців 28 днів, тому призначено щомісячне грошове утримання у розмірі 80% від заробітної плати. Отже, підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді немає. Відтак, відповідач вважає позов безпідставним (а.с. 22-25).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі з наступних підстав.

Встановлено, що з 04 травня 2000 року по 18 травня 2017 року позивач працював на посадах суддів Корольовського районного суду м. Житомира та Апеляційного суду Житомирської області та був звільнений з посади судді у зв'язку з виходом у відставку (а.с. 9 на звороті - 11 на звороті).

З 19.05.2017 року позивач перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 80%.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, крім роботи на посаді судді, у період з 12.12.1988 по 11.11.1990 проходив строкову військову службу у Збройних силах.

Крім того позивач навчався на денній формі навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1991 по 29.06.1996, з 01.08.1996 по 15.07.1999 працював на прокурорських посадах, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8 на звороті - 9).

04.10.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо зарахування до суддівського стажу військової строкової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, роботи на прокурорських посадах та здійснити перерахунок довічного грошового утримання (а.с.4).

Листом від 19.10.2017 №К-454 Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача, що Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено зарахування до стажу судді періодів навчання, військової служби та роботи на прокурорських посадах (а.с. 6).

Вважаючи, що йому неправомірно не зараховано до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 1 рік 11 місяців військової служби, 2 роки 4 місяці 29 днів терміну навчання та 2 роки 11 місяців 15 днів роботи в прокуратурі, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку діям та спірній відмові відповідача, суд виходить з наступного.

Положеннями частини 1 статті 109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

В статті 135Закону України "Про судоустрій і статус суддів" вказано, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Встановлено, що з 19.05.2017 року позивач перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80%.

Звернувшись до відповідача із заявою про врахування до стажу роботи судді військової служби та періоду навчання, отримав відмову, мотивовану тим, що такі періоди не підлягають включенню до суддівського стажу.

Суд вважає таку відмову неправомірною, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, крім роботи на посаді судді, у період з 12.12.1988 по 11.11. 1990 проходив строкову військову службу у Збройних силах України. Крім того позивач навчався на денній формі навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1991 по 29.06.1996 та працював на прокурорських посадах з 01.08.1996 по 15.07.1999.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів", який набрав чинності з 01.01.2011 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI спірні правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" № 2862- ХІІ від 15.12.1992 року.

Пунктом 2 частини 4 статті 43 Закон України "Про статус суддів" було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 01.12.1992 (що діяв на час звільнення позивача з органів прокуратури та призначення на посаду судді) передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію зараховується час роботи на прокурорських посадах..., у тому числі... стажистами в органах прокуратури, слідчими...

Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03 вересня 2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З огляду на те, що позивач на момент набрання законної сили Законом України "Про судоустрій та статус суддів" працював на посаді судді понад 10 років, за ним зберігається визначення стажу роботи на посаді судді згідно ч.4 ст.43 Закону України "Про статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03 вересня 2005 року № 865.

Отже, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці слід враховувати 1 рік 10 місяців строкової військової служби, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, що становить 2 роки 4 місяці 29 днів та 2 роки 11 місяців 15 днів роботи у прокуратурі.

Відтак, суд вважає протиправною відмову відповідача у зарахуванні позивачу до стажу роботи терміну навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 29 днів, періоду проходження військової служби - 1 рік 11 місяців 20 днів та роботу у прокуратурі - 2 роки 11 місяців 15 днів.

З урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року частина 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII (у відповідній редакції), а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

В контексті наведеного суд приходить до висновку, що дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% суддівської винагороди, яку отримує суддя, що працює на відповідній посаді, є протиправними.

Згідно довідки Апеляційного суду Житомирської області від 05.12.2017 №3-340/03-23/57/2017, заробітна плата ОСОБА_1 з 04.12.2017, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці становить 26400 грн. (а.с.7)

Суд враховує рішення Конституційного Суду України а також те, що позивач має 24 роки 4 місяці 28 днів стажу, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання. Відтак, щомісячне довічне грошове утримання позивачу повинно бути нараховано в розмірі 88% від заробітної плати працюючого судді, починаючи з 19.05.2017. Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо зобов'язання здійснити перерахунок довічного утримання, призначивши його в розмірі 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та виплатити різницю, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій та спірної відмови, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подати звіт про виконання судового рішення у встановлений законом строк, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 статті 245 КАС України визначені повноваження суду при вирішенні справи. Зокрема, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може, крім іншого, прийняти рішення про:

- визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, тощо.

Частинами 3 та 4 статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У відповідності до ч.6 ст. 245 КАС України, у випадках, визначених у частинах третій - п'ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб'єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що визначення відповідачу - суб'єкту владних повноважень строку виконання рішення суду є правом, а не обов'язком суду. Крім того, позивачем не надано доказів, які б давали підстави суду вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання судового рішення у разі набранням останнім законної сили. Відтак, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про зобов'язання Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подати звіт про виконання судового рішення у встановлений законом строк.

Керуючись ст. 9, 242-246,262,295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Перемоги, 55, м.Житомир, 10003, ) щодо нарахування судді у відставці ОСОБА_1 (10001 АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з 19.05.2017 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 відсотків грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

Визнати протиправною відмову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Перемоги, 55, м.Житомир, 10003, ) від 19.10.2017 №Х-454 здійснити перерахунок довічного грошового утримання з 19.05.2017 ОСОБА_1 (10001 АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) шляхом зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання у розмірі 88 відсотків, строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 29 днів, період проходження військової служби - 1 рік 11 місяців 20 днів та роботу на прокурорських посадах - 2 роки 11 місяців 15 днів.

Зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Перемоги, 55, м.Житомир, 10003, ) здійснити ОСОБА_1 (10001 АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з 19.05.2017 перерахунок довічного грошового утримання, призначивши його у розмірі 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що в 2017 році складає 26400,00 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 05.12.2017 та виплатити різницю недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням уже виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович