Справа № 520/11455/17
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 520/11455/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Калашнікова О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №827077 від 07.09.2017 року «Про відмову у перерахунку пенсії» та зобовязати призначити пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з 31.08.2017 року у розмірі 60% від заробітної плати відповідно до довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 30.08.2017 року №492 виданої Одеською митницею ДФС та з урахуванням премії місячної та інших виплат за липень місяць 2017 року, згідно довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії держаного службовця від 30.08.2017 року №492, з урахуванням вже отриманих сум пенсій.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відмова відповідача у призначенні йому пенсії по інвалідності відповідно до ч.9 ст.37 Закону України «Про державну службу» N 3723-XII є протиправною, оскільки таке право передбачено п.10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що чинним законодавством не передбачено а ні права позивача на перерахунок його пенсії, а ні порядку (механізму) такого перерахунку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_4 з вересня 1992 року по червень 2017 року працював в митних органах на різних посадах.

У травні 2007 року його взято на облік в Центральному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України та призначено пенсію по інвалідності, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 9 липня 2003 року.

Після звільнення з Одеської митниці ДФС, 31 серпня 2017 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ч.9 ст.37 Закону України «Про державну службу» N 3723-XII.

Рішенням ПФУ від 07 вересня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні його заяви, з посиланням на відсутність підстав для такого перерахунку.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач має необхідний стаж державної служби, то він згідно п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII має право на призначення пенсії за ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N 3723-XII.

Судова колегія вважає такий висновок суду першої інстанції вірним, з огляду на наступне.

З 1 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ (далі по тексту - Закон № 889-VІІІ), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року (далі по тексту - Закон № 3723-ХІІ).

Так, пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Виходячи з системного аналізу вищевказаних положень Закону № 889-VIII та ст. 37 Закону № 3723-ХІІ можна зробити висновок, що із набранням чинності Закону № 889-VIII державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсії та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, законодавцем передбачено виключення для тих осіб, які станом на 01.05.2016 року (день набрання чинності Законом № 889-VIII) займали посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, або які мають не менш як 20 років стажу на таких посадах. Для такої категорії осіб збережено право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески).

Враховуючи, що на день звільнення ОСОБА_4 з Одеської митниці ДФС, він мав стаж державної служби більше 20 років, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач належить до осіб, які мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески).

Щодо доводів апелянта, що чинним законодавством не передбачено механізму призначення (перерахунку) такої пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року у справі №1-29/2007 зазначив, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Зазначені вимоги до держави викладені і у статті 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої), вчиненої 3 травня 1996 року у м. Страсбурзі, яка підписана від імені України 7 травня 1999 року у м. Страсбурзі, та ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року, відповідно до якої держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі протиправно відмовило ОСОБА_4 у призначенні йому пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески), а отже підстави для зміни або скасування постанови Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 року відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: Л.В. Стас

ОСОБА_3.