Справа № 826/19288/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

26 лютого 2018 року м. Київ № 826/19288/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Держгеокадастру у Київській області
третя особаВідділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Миронівської районної державної адміністрації
про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (вул. Серпова, буд. 3/14, м.Київ, 03115), третя особа - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Миронівської районної державної адміністрації (вул. Соборності, 58, м. Миронівка, 08800), в якому просить: визнати протиправними та скасувати Накази Головного управління Держгеокадастру у Київській області №№ 10-11560/15-16-сг; 10-11561/15-16-сг; 10-11562/15-16-сг; 10-11563/15-16-сг;10-11564/15-16-сг;10-11565/15-16-сг;10-11566/15-16-сг; 10-11567/15-16-сг;10-11568/15-16-сг;10-11569/15-16-сг від 08.06.2016 про затвердження документації з землеустрою та надання у власність земельних ділянок к.н. НОМЕР_1

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Аблова Є.В. від 13.12.2016 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 №4631 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою судді Кармазіна О.А. від 26.10.2017 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

13 листопада 2017 року клопотання Головного управління Держгеокадастру у Київській області про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого зазначає, що прийняті Головним управлінням накази про передачу земельних ділянок у власність є ненормативними актами, які вичерпують свою дію внаслідок їх виконання. Скасування таких актів не породжує наслідків для користувачів земельних ділянок, оскільки захист порушеного права у разі набуття права користування на земельну ділянку юридичною особою чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

22 лютого 2018 року в судовому засіданні представником позивача подано заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі, в якому останній зазначає, що предметом позову у даній справі є перевірка законності дій суб'єкта владних повноважень під час видачі наказів щодо передачі земельних ділянок, які не є державною власністю, а тому спір має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Водночас, представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, справа розглянута з урахуванням положень пункту 10 частини першої статті 4, частин дев'ятої та п'ятої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Розглянувши клопотання, матеріали справи, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

Так, згідно рішення Миронівської районної ради народних депутатів від 20.09.1995 Акціонерне товариство «Україна» отримало Державний Акт серія КВ від 05.01.1996 на право колективної власності на 2899,2 га землі розташованої на території Миронівського району Київської області біля села Козин (далі - Акт).

На момент отримання Акта позивач була членом Акціонерного товариства «Україна» та зазначена у Додатку1 до нього.

На підставі рішення Миронівської РДА від 24.05.1996 №137 ОСОБА_1 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КВ №013324 від 09.01.1997.

Позивач зазначає, що як учасник Акціонерного товариства «Україна» на момент видачі Акта на право колективної власності на землю Земельного сертифікату на пай має всі права на отримання земельної частки в натурі шляхом відведення земельної ділянки з земель колективної власності товариства.

Проте, як згодом дізналась позивач, згідно наказів Головного управління Держгеокадастру у Київській області №№ 10-11560/15-16-сг; 10-11561/15-16-сг; 10-11562/15-16-сг; 10-11563/15-16-сг; 10-11564/15-16-сг; 10-11565/15-16-сг; 10-11566/15-16-сг; 10-11567/15-16-сг; 10-11568/15-16-сг; 10-11569/15-16-сг від 08.06.2016 10 громадянам було виділено для ведення особистого селянського господарства 10 земельних з кадастровими номерами НОМЕР_1

09 червня 2016 року було зареєстровано право власності на вказані земельні ділянки, що підтверджується інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того позивач посилається на те, що метою видання оспорюваних наказів було незаконне привласнення земель колишньої колективної власності, наслідком якого є залишення селян-пайовиків без належних їм за законом земельних ділянок.

З огляду на викладене, як вбачається із позовної заяви, спір стосується оспорювання правомірності набуття права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :07:005:0007; :07:005:0008; :07:005:0009; :07:005:0010; :07:005:0011; :07:005:0012; :07:005:0013; :07:005:0300:07:005:0015; :07:005:0016, та як наслідок скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Київській області №№ 10-11560/15-16-сг; 10-11561/15-16-сг; 10-11562/15-16-сг; 10-11563/15-16-сг; 10-11564/15-16-сг; 10-11565/15-16-сг; 10-11566/15-16-сг; 10-11567/15-16-сг; 10-11568/15-16-сг; 10-11569/15-16-сг від 08.06.2016.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».>

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у користування чи власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

За приписами ч.1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Аналогічний правових підхід щодо визначення юрисдикції розгляду спорів даної категорії відповідає висновку, висловленому Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 № К/9901/2561/18, від 06.02.2018 №К/9901/4856/18, від 20.02.2018 № К/9901/5466/18.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання Головного управління Держгеокадастру у Київській області про закриття провадження у справі підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись статтями 140, 189, 205, 238, 241, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання Головного управління Держгеокадастру у Київській області про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження в адміністративній справі № 826/19288/17 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (вул. Серпова, буд. 3/14, м.Київ, 03115), третя особа - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Миронівської районної державної адміністрації (вул. Соборності, 58, м. Миронівка, 08800) - закрити.

Копію ухвали про закриття провадження у справі невідкладно надіслати учасникам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.А. Кармазін