Справа № 336/5959/17
Суддя: Наумов О. О.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/5959/17-а
Провадження № 2-а/336/44/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді: Наумова О.О.,

при секретарі: Шаповалової С.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Невмиріч Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

17.10.2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні їй пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки; зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити їй пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, з 06.02.2017 року; стягнути з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на її користь судові витрати, а саме судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 640,00 грн., та витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Позивач посилається на те, що вона перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівник освіти. Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати та працює по сьогоднішній день.

З 21 травня 2016 року позивач набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 06 лютого 2017 року звернулась до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя листом від 09.02.2017 року № 93/Ш-1 позивачу відмовило у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, оскільки позивач отримує пенсію за вислугу років, передбачену Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, при розрахунку його пенсії за віком буде застосовуватися показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2014 рік (2960,62 грн.), що призведе до зменшення пенсії.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що вона просить вперше призначити їй пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 Закону, а Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відмовляється призначати їй пенсію, залишаючи показник середньої заробітної плати в галузях економіки України за 2014 рік. Позивач вважає, що відповідачем ототожнені поняття: перехід та переведення, вид пенсії по закону № 1058 та різні інші види пенсії за іншими законами. Різниця ж в зазначених поняттях полягає у тому, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, з якого обраховувалась пенсія при призначенні її вперше, а при призначенні пенсії використовується показник середньої заробітної плати за три роки перед призначенням пенсії.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги на підставах, викладених в позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав суду письмові заперечення, в яких просить суд вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинення дій залишити без задоволення у зв'язку із тим, що у відповідності до ст. 42 зазначеного Закону за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії. Відтак підстави для перерахування пенсії відсутні, просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 15.02.2018 року позовна заява ОСОБА_3 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії в частині вимог за період з 206.02.2017 р. по 19.04.2017 р. залишена без розгляду.

Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню у зв'язку із наступним.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 14.08.2015 року перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та їй призначено пенсію за вислугу років згідно ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788 як працівнику освіти.

З 21 травня 2016 року позивач набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 06.02.2017 року звернулася до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя листом від 09.02.2017 року № 93/ш-1 повідомило ОСОБА_3, що перехід на пенсію за віком буде недоцільним, оскільки у випадку призначення пенсії за віком буде застосовано показник середньої заробітна плата по України за 2014 рік.

Таким чином, не призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком є предметом спору в цій справі.

На момент призначення ОСОБА_3 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач не мав права на жодний інший вид пенсійного забезпечення.

Пенсія позивачу за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в 2015 році жодним чином не могла бути призначена, оскільки позивачем не було досягнуто пенсійного віку передбаченого положеннями ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: до досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

У частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закону №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно частини другої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Так, як зазначалося вище, позивачу у 2015 році призначено пенсію за вислугу років згідно пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Із заявою від 06.02.2017 року про призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV вона звернулася вперше.

За таких обставин застосування в спірних відносинах при призначенні позивачу пенсії за віком норм ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV є безпідставним.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.

На підставі наявних у справі даних суд виходить з того, що показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років. Позивач не просила про перехід з одного виду пенсії на інший, а просила пенсійний орган призначити пенсію за віком, що є підставою для застосування положень статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV.

Крім того, після отримання права на пенсію за вислугу років, ОСОБА_3 продовжувала працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, при призначенні позивачеві пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має бути розраховано пенсію з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 даного Закону, із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 640 грн. судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАСУ, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За ч.3 ст.134 КАСУ, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно достатті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, право на відшкодування витрат на правову допомогу передбачено лише за участь адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Згідно з абзацом першим частини першоїстатті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до частини четвертоїстатті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Зі змісту статті 30 вказаного Закону вбачається, що за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги адвокат отримує від клієнта гонорар у вигляді винагороди у формі фіксованого розміру або погодинної оплати, порядок обчислення, підстави для зміни розміру, порядок сплати та інші умови якої визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Враховуючи викладене, договір про надання правової допомоги є документом, який підтверджує домовленість між клієнтом та адвокатом щодо надання останнім послуг зі здійснення захисту, представництва тощо в обмін на визначений у такому договорі гонорар (фіксований розмір або погодинна оплата).

В свою чергу, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження судових витрат в сумі 1500 грн. позивач надала суду розрахунок витрат на правову допомогу, договір про надання юридичних послуг № 63/ш від 06 лютого 2017 року між нею та адвокатом ОСОБА_4, акт про прийняття грошових коштів від 10.07.2017 року про прийняття грошових коштів у розмірі 1500,00 гривень від ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 за участь у судовому засіданні та складення адміністративного позову (а.с.15-16). Жодних квитанцій про сплату коштів за надання правничої допомоги суду не надано.

Суду не надано доказів, що позивачем ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу саме адвокатом ОСОБА_4 при розгляді даної справи.

У зв'язку з вищезазначеним, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 9,241-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльністьШевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_3 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за віком з 20 квітня 2017 року відповідно до вимог ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014-2016 роки) та провести відповідні виплати з 20.04.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму судових витрат, а саме: судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 255Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя О.О.Наумов