Справа № 462/191/17
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/191/17
Номер провадження 2-а/465/59/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2018 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління петрульної полвіції у м. Львові департаменту патрульної поліції про скасування постанови АР № 356579 від 03 грудня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до управління петрульної полвіції у м. Львові департаменту патрульної поліції про скасування постанови АР № 356579 від 03 грудня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та закриття провадження.

Свою заяву мотивує тим, що представниками відповідача був зупинений безпідставно, а відтак безпідставно складено оскаржувану постанову.

Копію постанови пидписувати на місці, він, позивач, відмовився, а тому така була скерована поштою та отримана 04 січня 2017 року. Вказана постанова оскаржувалася ним до керівництва патрульної полції, однак скасована не була, а найого скарги отримано відповіді, якими стверджувалася правомірність постанови.

З огляду на викладене він, позивач, змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки інкримінаованого йому у вину адміністративного правопорушення не вчиняв.

Вважає дану постанову такою, що не відповідає дійсності, складеною з прушенням процесуальних вимог, а тому просить скасувати її та закрити провадження.

Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, хоч був повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. При цьому подав письмові заперечення, з яких вбачається, що позовні вимоги не визнаються та просить відмовити у позові.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши зміст заперечень, а також дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконання, що позивач звернувся до суду в межах позовних вимог на оскарження процесуальних документів даної категорії , а позовні вимоги слід задоволити частково.

Так, судом встановлено що 03 грудня 2018 року працівниками патрульної поліції складено постанову серії АР № 356579 , згідно якої позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу.

Згідно даної постанови ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом 03 грудня 2016 року «Оперль Віваро» державний номерний знак НОМЕР_1., рухаючись по автодорозі Київ _ Чоп, управляв автомобілем та розмовляв по телефону, тобто порушив правила дорожнього руху.

Як вбачається із постанови , які саме вимоги ПДР порушив позивач, не зазначено.

У постанові також відсутні дані про фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, а також на підставі яких доказів дане правопорушення підтверджується. Постанова взагалі є слабочитабельною, що утруднює її аналіз у повному обсязі.

Позивач в судовому засідання свою вину заперечує та вважає, що постанова складена з грубим порушенням процесуальних норм.

Відтак, суд враховуючи сукупність матеріалів справи та пояснення позивача, визнає дану постанову такою, що не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, у зв'язку з чим, така постанова відповідно до вимог ч. 3 ст. 293 КУпАП підлягає скасуванню.

Так, постанова складена представником відповідача не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП , оскільки в ній не зазначено до якого органу належить посадова особа - інспектор поліції, що склав постанову. Згідно змісту постанови значиться, що розглядалися матеріали про адміністративне правопорушення, проте, які саме, у постанові не зазначено; покликання у постанові на ст. 33 КУпАП хоч і містяться, проте не враховані та не вмотивовані; зазначені у постанові фактичні обставини, які інспектор вважав встановленими, таким не відповідають; не враховано вимоги ст. 280 КУпАП; не роз'яснено позивачу його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що підтверджується змістом постанови ; інспектором в супереч вимогам ст.ст. 255, 257 КУпАП не складено протокол, не зважаючи на заперечення водія своєї провини, а також не зазначено свідків події .

Відповідно до ч.4 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення та слугує доказом. Разом з тим, в порушення норм КУпАП, такі дії інспектором виконані не були.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що постанова підлягає скасуванню.

Приймаючи дане рішення , суд виходить виключно з норм національного законодавства та міжнародних договорів, що ратифіковані Україною .

Так, відповідно до норм статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративні правопорушення - є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих , свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів при забезпеченні безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 даної норми закону, в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності , покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте в матеріалах справи відсутні докази спростування адміністративного позову, в розумінні ст. 251 КУпАП.

Згідно із ст.. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення , завданням адміністративного судочинства є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Обов'язок поважати права людини закріплений також у ст.. 1 « Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», яка ратифікована Україною 09 листопада 1995 року, а відтак підлягає виконанню державними органами України.

Визначаючи завдання адміністративного судочинства, законодавець у ст.. 2 КАС України зазначив, що таким завданням є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади , органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача, оскільки відповідно до ст. 284 КУпАП, вирішення питання про закриття провадження у справі по адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України,; ст.ст. 2, 5 - 9, 11, 71, ч. 2 ст. 77, 132, 139, 241-246, 251 КАС України, Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Постанову серії АР № 356579 від 03 грудня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн., - скасувати.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному законом, протягом тридцяти днів з часу його проголошення через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь