Справа № 461/6793/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/962/18
ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2,

на рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 грудня 2017 року (суддя Юрків О.Р., час ухвалення 10:58 год., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі № 461/6793/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці ДФС,

про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 25.09.2017 року у справі про порушення митних правил № 4490/20900/17 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на нього штрафу у розмірі 8500 грн..

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 26.12.2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 26.12.2017 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду винесено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, обєктивному та не упередженому її розгляду, а тому рішення суду є незаконним та необгрунтованим, і підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішення не було взято до уваги реєстраційні документи, що автомобіль «VW BORA», державний номер JHK042, ідентифікаційний номер WVWZZZ1JZ4W067679, належить компанії ЗАО «MERIDIAN CORPORATION» вул. Бержу 31-41 м. Панєвежіс, Литва. Згідно довіреності № МС/005/08-2016 виданої компанією ЗАО «MERIDIAN CORPORATION» в особі директора ОСОБА_3, автомобіль передається ОСОБА_2 в тимчасове користування для виконання комерційних доручень, як їхньому представнику в Україні і Молдові, терміном на пять років з 18.08.2016 р. до 18.08.2021 р. з правом проходження технічного огляду і виїзду за кордон. Вказаний автомобіль є транспортним засобом комерційного призначення і тому не може бути предметом порушення митних правил передбачених диспозицією ч.3 ст.470 МК України. Зазначає апелянт, що суд першої інстанції помилково вважає, що ввезений автомобіль є «товаром», а не транспортним засобом комерційного призначення. Згідно з положеннями ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через 6 місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі якщо порушення триваюче не пізніше 6 місяців з дня виявлення. Оскільки правопорушення передбачене статтею 470 МК України є не триваючим, тому сплив вказаний шестимісячний строк для накладення адміністративного стягнення.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 26.12.2017 р. та прийняти нове рішення суду, яким задоволити позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які зявились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що оскарженою постановою від 25.09.2017 року в справі про порушення митних правил №4490/20900/17 позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. (а.с. 5).

Вказану вище постанову винесено за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №4490/20900/17 від 31.08.2017 року та матеріалів справи про порушення митних правил за ч.3 ст.470 МК України (а.с. 3-4).

Із змісту вказаних матеріалів справи про порушення ОСОБА_2 митних правил видно, що позивача визнано винним в тому, що він через пункт пропуску Чернігівської митниці ДФС в митному режимі «транзит» 21.08.2016 року ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «VW BORA» реєстраційний номер JHK042, VIN код WVWZZZ1JZ4W067679, країна реєстрації Литва. Станом на 31.08.2017 р. вказаний ТЗ з митної території України не вивозився та у інший митний режим поміщений не був. Таким чином ОСОБА_2 перевищив встановлений ст.95 МК України строк доставки вищезгаданого ТЗ, що перебуває під митним контролем до органу ДФС більше ніж на десять діб.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ч.3 ст.470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пункт 3 ч.1 ст.93 МК України передбачає, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.95 МК України, встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Судом першої інстанції також вірно враховано, що згідно ч.1 ст.381 МК України, громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Главою 55 Розділу ХІІ МК України передбачено, що переміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжується обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу, виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмового зобов`язання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо).

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивачем 21.08.2016 року через пункт пропуску Чернігівської митниці ДФС в митному режимі «транзит» ввезено на митну територію України транспортний засіб марки «VW BORA» реєстраційний номер JHK042, VIN код WVWZZZ1JZ4W067679, країна реєстрації Литва. Станом на 31.08.2017 р. вказаний ТЗ з митної території України не вивозився та у інший митний режим поміщений не був.

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 01.09.2016 року, однак цей ТЗ не було доставлено до органу доходів і зборів у строк визначений статтею 95 МК України. Станом на час виявлення порушення 31.08.2017 року строк перевищення становив більше 10 діб.

Щодо твердження апелянта про порушення відповідачем шестимісячного строку накладення адміністративне стягнення за порушення митних правил, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Стаття 467 МК України не містить переліку триваючих правопорушень.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що триваючими визначаються правопорушення, які розпочавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно, шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активні дія або бездіяльність, коли особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Отже, вчинене позивачем правопорушення є триваючим, а його доводи викладені у апеляційній скарзі з даного приводу не відповідають розумінню норм передбачених МК України.

Вказане вище правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 470 МК України, є триваючим правопорушенням, яке розпочалося 31.08.2017 року та тривало до моменту його виявлення 31.08.2017 року під час перевірки баз даних ЄАІС ДФС України.

Оскільки у справі відсутні будь-які інші дані щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення, саме з цієї дати слід починати відлік шестимісячного строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Так як з моменту виявлення відповідачем вчинення правопорушення до моменту накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил оскарженою постановою не пройшло 6 місяців, підстави для скасування оскарженої постанови з цих мотивів відсутні.

Щодо твердження апелянта про те, що ввезений ним на територію України автомобіль не є предметом правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Транспортний засіб марки «VW BORA» реєстраційний номер JHK042, VIN код WVWZZZ1JZ4W067679, країна реєстрації Литва, що був ввезений позивачем на митну територію України, не є транспортним засобом комерційного призначення, але на нього поширюється регулювання ч.3 ст. 470 МК України, оскільки згідно з п.57 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергію, що переміщується лініями електропередачі, вживається термін товар. Статтею 181 Цивільного кодексу України визначено, що рухомими речима є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Згідно ч.2 ст.379 МК України, пропуск через митний кордон України всіх товарів, окрім транспортних засобів особистого користування, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують 500 Євро та/або 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України тимчасово або з метою транзиту, здійснюється в порядку, передбаченому для підприємств, під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення (транзит).

Суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Статтею 508 МК України передбачено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи). Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4 - 6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст. 491 МК України).

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 495 МК України).

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржена позивачем постанова від 25.09.2017 року у справі про порушення митних правил № 4490/20900/17 винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб, з врахуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Адміністративне стягнення у виді 8500 грн. штрафу накладено в межах санкції частини 3 статті 470 МК України.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 грудня 2017 року в адміністративній справі № 461/6793/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Л.Я. Гудим

ОСОБА_4