Справа № 754/9175/17
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/166/18
Справа №754/9175/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовомОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, предмет якого складають вимоги: визнати протиправними дії та рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.01.17 року щодо невиплати з 01.10.11 року позивачу, підвищення до пенсії як учаснику бойових дій в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати виплату позивачу підвищення до пенсії як учаснику бойових дій в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, без обмеження максимальним розміром, а також виплатити таке підвищення за минулий час з 01.10.11 року у розмірах, встановлених законом на кожен період часу.

На обґрунтування позовних вимог позивач послався на наступне.

08.09.2003 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ Дарницьким районним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, правонаступником якого є Лівобережне об'єднане управління, позивачу призначена пенсія за вислугу років. Водночас позивач має статус ветерана війни - учасника бойових дій.

Згідно зі ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зазначена норма набрала чинності з 1 січня 2006 року. Оскільки у законі йде мова про підвищення пенсій, згадане підвищення є частиною пенсії, тобто пенсією.

Чинним законодавством встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 01.05.17 - 1312 грн.; з 01.12.16 - 1247 грн.; з 01.05.16 - 1130 грн.; з 01.09.15 - 1074 грн.; з 01.12.13 - 949 грн.; з 01.01.13 - 894 грн.; з 01.12.12 - 884 грн.; з 01.10.12 - 856 грн.; з 01.07.12 - 844 грн.; з 01.04.12 - 838 грн.; з 01.01.12 - 822 грн.; з 01.12.11- 800 грн.; з 01.10.11 - 784 грн.

Розміри прожиткового мінімуму встановлювались Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Оскільки, незважаючи на неодноразову зміну прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, протягом останніх років пенсія позивачу не підвищувалась, він 16.12.2016 року звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва із заявою, у якій просив надати необхідні роз'яснення з цього приводу.

16.01.2017 року Управління, посилаючись на Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VІ, який набрав чинності з 01.10.2011 року (далі - Закон № 3668-VІ), відмовило позивачу у виплаті підвищення пенсії як учаснику бойових дій..

Позивач вважає, що дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в підвищенні пенсії незаконними і такими, що порушують конституційні права позивача на соціальний захист та пенсійне забезпечення виходячи з наступного.

Дійсно, Закон України № 3668-VІ обмежив пенсії максимальним розміром не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У той же час, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Крім того, стаття 24 Конституції України встановлює, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У той же час виплата підвищення до пенсії одним учасникам бойових дій та невиплата іншим, виходячи з розміру отримуваної ними пенсії (тобто майнового стану), порушує згаданий конституційний принцип. Водночас, згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з викладеного, Деснянський районний суд міста Києва у постанові від 26.12.2016 року в адміністративній справі № 754/15410/16-а постановив, що обмеження, встановлені Законом України № 3668-VІ, при виплаті позивачу пенсії не повинні застосовуватись. Згідно з ч. 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином пенсію позивачу обмежено умисно та протизаконно, з вини управління, оскільки закон забороняв обмежувати раніше призначені пенсії.

Представником відповідача Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, одержано копію ухвали про відкриття скороченого провадження та копію адміністративного позову з додатками, що підтверджується супровідним листом, наявним в матеріалах справи.

Однак, станом на року заперечень сторони відповідача проти позову або заяви про його визнання до суду не надійшло.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій або бездіяльності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач не скористався наданим йому правом на подання заперечень проти позову та не виконав обов'язку по доказуванню правомірності своїх дій, а тому вважає за можливе розглянути адміністративну справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, є учасником бойових дій, що підтверджується відповідними посвідченнями серії АГ №9973272, виданим 25.05.2005 року та серії АБ № 296141 виданим 29.02.1996 року і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, встановлено, що при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації та підвищень відповідно надаються такі документи: документи про визнання заявника ветераном війни, особою, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», або особою, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною (для підвищення пенсій згідно зі статтями 12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Згідно з Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2939-IV від 05.10.2005 року було внесено зміни та викладено в редакції, яка передбачає, що пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 2939 від 05.10.2005 року було зазначено, що п.5 цього Закону набирає чинності з 01.07.2006 року.

Вказані положення є чинними і неконституційними не визнавались.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії інвалідам війни та учасникам бойових дій» від 28.07.2010 року №656 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціальною захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 року №1381) встановлено, що з що з 1 січня 2012 року інвалідам війни та учасникам бойових дій, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів війни I групи - 285 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 255, III групи - 225, учасників бойових дій - 165 відсотків, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

У разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проводиться перерахунок зазначеної допомоги виходячи з розміру встановленого прожиткового мінімуму.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» громадянам, які набули статусу ветерана війни або особи, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною, та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» після прийняття цього Закону, пільги надаються з дня звернення.

Пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 "Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни" посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Таким чином, перерахунок пенсії проводиться на підставі посвідчення, що підтверджує статус ветерана війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу, як ветерану війни - учаснику бойових дій виплачується надбавка до пенсії виходячи із прожиткового мінімуму, починаючи з 01.10.2011 року. Станом на 01.12.2016 року надбавка як учаснику бойових дій становить 311,75 грн., (у розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), тобто в повному обсязі та з урахуванням вимог законодавства.

Отже, здійснюючи нарахування та виплату доплат до пенсії позивачу, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень передбачених нормативно-правовими актами, чинними на час проведення виплат.

Порушення пенсійних прав позивача при проведенні пенсійних нарахувань та виплат не встановлено, відповідачем, який діяв у межах наданих повноважень та з підпорядкуванням діючому законодавству, доведена правомірність своїх дій, тому підстав для визнання їх незаконними, як і підстав для проведення виплати підвищення до пенсії як учаснику бойових дій у розмірі 25 процентів прожиткового мінімум у для осіб, які втратили працездатність не має.

У зв'язку з тим, що суд не вбачає порушень при здійсненні вищевказаних нарахувань, то підстав для задоволення позову немає.

На підставі наведеного, керуючись нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 241-247, 257, 293, 295 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1, (місце проживання: АДРЕСА_1);

Відповідач: Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, (місце знаходження: м. Київ, вул. Каштанова, 6, Код ).

Суддя: Таран Н.Г.