Справа № 415/8053/17
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/8053/17
Провадження № 2-а/415/71/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.18 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Калмикова Ю.О., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1, місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1, Україна до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області, місце знаходження якого за адресою: вул. Сосюри, буд. 347, м. Лисичанськ Луганська область, Україна про визнання незаконною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області 14.12.2017 року звернулась позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в якому просила суд визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо невиплати їй пенсії з 01 лютого 2015 року; зобов'язати ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 та сплатити заборгованість за період, починаючи з 01 лютого 2015 року, покласти судові витрати на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком і з 01.08.2014 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області. На даний час пенсія для неї є єдиним джерелом існування, однак Відповідач не виплачує їй пенсію з 01.02.2015 року. В грудні 2017 року у телефонному режимі Відповідач повідомив, що виплата пенсії припинена з-за того, що вона постійно не проживає у м. Лисичанську. При цьому жодного рішення про припинення виплати прийнято не було. Вона вважає дії щодо припинення виплати пенсії за віком, яка була призначена довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (копію додаю), протиправними і такими, що порушують її конституційні права.

Статтею 8 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003 року передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 вказаного ОСОБА_3 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього закону, ОСОБА_3 про недержавне пенсійне забезпечення, законів якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до частини 3 статті 4 ОСОБА_3 № 1058, яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення: організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 7 ОСОБА_3 України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення, здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно ст. 5 ОСОБА_3 № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим ОСОБА_3, або в частині, що не суперечить цьому ОСОБА_3. Виключно цим ОСОБА_3 визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно ст. 47 ОСОБА_3 №1058 пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Окрім того, припинення виплати пенсії у зв'язку з тим, що вона постійно не мешкає у м. Рубіжне суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в ОСОБА_3 № 1058-ІУ.

Так, за висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 07.10.2009 в Україні як соціальній правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку кави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де прожинає особа, якій призначена пенсія.

Таким чином, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невідємне право кожної людини закріплено також Загальною Декларацією прав людини 1948 року. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним, непорушним та не може зазнавати жодних обмежень, зокрема не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця мешкання. Отже, відсутність позивача за місцем проживання не може позбавляти його права на виплату пенсії через впроваджений механізм реєстрації внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст.1 Конституції України, Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3 Конституції України).

За приписами ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур протни України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п.54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобовязання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників. Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобовязані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти і інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до ОСОБА_3 України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Враховуючи, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області та має рахунок в установі ПАТ «Державний ощадних банк», відповідачем неправомірно припинено виплату її пенсії за віком, яка була призначена довічно.

Аналогічна правова позиція щодо безпідставності припинення виплати пенсії з-за скасування довідки внутрішньо переміщеної особи викладена в ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року по справі №428/5163/16-а; у постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 по справі №428/6617/17; у постанові Сєвєродонецького міського суду від 02.03.2017 року по справі №428/950/17, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 року: у постанові Сєвєродонецького міського суду від 02.03.2017 по справі №428/952/17, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 року. Хоча її довідка не скасована.

Також у ст.. 49 ОСОБА_3 №1058 зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3)у разі смерті пенсіонера;

4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5)в інших випадках, передбачених законом.

Отже, в ст.. 49 ОСОБА_3 №1058 чітко встановлено, що виплата пенсії припиняється тільки за рішеннями двох суб'єктів - територіального органу ПФУ або суду та лиши з підстав, визначених у цій статті.

Як вже зазначалось вище, відповідач не повідомляв позивача про жодне рішення про припинення виплати пенсії з 01 лютого 2015 року.

Таким чином, на час припинення відповідачем виплати пенсії позивачу -01.02.2015 були відсутні, встановлені ст. 49 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для такого припинення.

Відповідно до частини 2 ст. 49 зазначеного ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється із порядку, передбаченому зокрема статтею 46 цього ОСОБА_3.

Відповідно ч. 2 ст. 46 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Оскільки позивачем виконано певний порядок, встановлений для осіб, які перемістилися з тимчасово окупованої території та відкрито розрахунковий рахунок в АТ «Ощадбанк», невиплата пенсії відповідачем з 01.02.2015 є протиправною, тому є підстави задовольнити позовні вимоги без обмежень будь-яким строком.

Окрім того, позивач про причину припинення виплати пенсії дізнався у грудні 2017 року із телефонної розмови.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.09.2017 року у справі №К/800/29725/17 (№425/1233/17), у постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 по справі №428/6617/17, у постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 року по справі №428/10093/17.

Також, при прийнятті рішення прошу врахувати позицію Конституційного Суду України, викладену у його рішенні № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 ОСОБА_3 України від 09.07.2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - «виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадян на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобовязана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами».

Так на користь пенсіонерів були прийняті рішення Вищим адміністративним судом України (ухвала від 04.10.2017 у справі №243/6365/17; ухвала від 13.09.2017 року у справі №425/653/17; ухвала від 06.09.2017 року у справі №425/1233/17; ухвала від 27.09.2017 року у справі №431/2056/17; ухвала від 26.09.2017 у справі № 219/5511/17; ухвала від 26.09.2017 у справі №219/5686/17).

На підставі викладеного, просила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо невиплати з 01 лютого 2015 року пенсії за віком ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з 01 лютого 2015 року відновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), шляхом перерахунку на поточний рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк», покласти судові витрати на відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Лисичанську надав суду письмовий відзив на позов, в якому зазначено, що позов не визнають та просять суд відмовити в його задоволенні та розглядати справу за відсутності представника відповідача. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Відповідно до статті 103 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» державний нагляд у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють: за дотриманням законодавства щодо призначення та перерахунку і виплати пенсій - Міністерство праці та соціальної політики України і його територіальні органи, щодо цільового використання коштів Пенсійного фонду - центральний орган виконавчої влади у сфері фінансів і його територіальні органи та Рахункова палата. Відповідач є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який здійснює свої повноваження відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015р. за №41/26486. Відповідно до вказаного Положення відповідач підпорядковуються Пенсійного Фонду України та безпосередньо головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області. Відповідно до вказаного Положення відповідач у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Пенсійного Фонду України, у тому числі цим Положенням, та наказами Пенсійного фонду України і головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Відповідно до ч. 1 ст.7 ОСОБА_3 України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо перемішених осіб» (забезпечення реалізації прав зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування, соціальні послуги, освіту) для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. 08.06.2016 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» №365. якою внесено зміни до Постанови КМУ від 05.11.2014 №637 та затверджено. Порядок призначення (відновлення ) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам їх фактичного проживання/перебування.

Територіальний орган Фонду призначає (відновлює) виплату пенсій на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Вони утворюються районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад. Згідно з Постанови КМУ№365 від 8.06.2016 року п. 5 Для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках -її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/ перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки. Орган Пенсійного фонду України призначає (відновлює)пенсію тільки на підставі рішення комісії. Відповідно до статті 47 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1V від 15.04.2016 року (дані - Закон № 1058) пенсія виплачується за фактичним місцем проживання пенсіонера в межах України. Позивач відповідно до довідки від 31.05.2016 року за №924022183, виданої ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради, має статус особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. На підставі особистої заяви позивача від 2015 року та за даними пенсійної справи позивача було взято на облік до управління ПФУ в м. Лисичанськ) з 13.01.2015 р. Відповідно до ч.2 ст.9 ОСОБА_3 України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (Інші права внутрішньо переміщеної особи та її обов'язки) внутрішньо переміщена особа зобов'язана дотримуватися Конституції та законів України, інших актів законодавства. Позивач звернувся з особистою заявою щодо поновлення виплати пенсії 21.06.2016. для перевірки фактичного місця проживання. Поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі, припинених відповідно до 2 пункту 12 цього Порядку . здійснюється за рішенням комісії, прийнятим на підставі подання структурного підрозділу з питань соціальною захисту населення, що внесене разом з актом обстеження матеріально - побутових умов сім'ї. За результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. Згідно з витягу з протоколу №8 від 22.08.2016 року засідання міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам позивачу було відмовлено. Так як при здійснені перевірки управлінням праці та соціального захисту населення було виявлено що позивач ОСОБА_1 а місцем реєстрації не перебуває. В останнє позивач отримала пенсію в січні 2015 року у розмірі 7059.60 грн. Вище перераховані положення законодавства України є чинними, неконституційними не визнавалися. Таким чином, управління діяло на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України «Про забезпечення прав і свобод переміщених осіб», підзаконними нормативними актами, прийнятими постановами Кабінету Міністрів України. Враховуючи викладене, управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розгуляються справи незначної складності.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 22 лютого 2018 року було прийнято до провадження справу №415/8070/17 і призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовної провадження без виклику (повідомлення) учасників справи (у письмовому провадженні). Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивача в позовній заяві просила суд справу розглянути за її відсутності, просила позов задовольнити.

Представник відповідача, у встановлений судом строк, на адресу суду надав письмовий відзив на позов та просив справу розглядати без участі їх представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії паспорта громадянина України серія ЕМ № 275640, виданого 12.07.1999 року Алчевським МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

У зв'язку із проведенням антитерористичної операції позивач залишила місце свого проживання та переїхала до м. Лисичанська Луганської обл., де і зареєструвалась, що підтверджується копією довідки № 924022183 від 31.05.2016 р. про взяття на облік внутрішньої особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Відповідно до довідки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Судом було достовірно встановлено, що відповідачем УПФУ в м. Лисичанськ на порушення вимог ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 49 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було з 01 лютого 2015 року зупинено виплату пенсії позивачу без прийняття рішення про таке зупинення і за відсутності законодавчо встановлених підстав для такого зупинення, зазначена обставина визнана сторонами.

Статтею 49 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.

Рішення УПФУ в м. Лисичанську Луганської області про зупинення з 01.02.2015 року виплати пенсії позивачу ОСОБА_1 відповідачем суду не надано.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ані воєнний, ані надзвичайний стан в Україні не запроваджено.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_3 України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Статтею 4 цього ОСОБА_3 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього закону, ОСОБА_3 про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення,… а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Статтями 4, 5 цього закону визначені складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні та зазначено, що саме цій закон регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Підстави для припинення виплати пенсії передбачені ч. 1 ст. 49 вказаного закону: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом. Перелік є вичерпним.

Згідно з частиною 2 ст. 14 ОСОБА_3 України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Статтею 1 ОСОБА_3 України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003р., ані ОСОБА_3 України від 02.09.2014р. № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ані будь-яким іншим ОСОБА_3 України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач УПФУ в м. Лисичанську Луганської області, не приймаючи рішення відповідно до ч. 1 ст. 49 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зупинив виплату пенсії позивачу, доказів наявності судового рішення про зупинення виплати пенсії позивачу ОСОБА_1 сторонами суду не надано, жодним ОСОБА_3 України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1. до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії підлягають задоволенню.

Щодо невизнання відповідачем позовних вимог та до його заперечень суд відноситься критично, оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачем УПФУ в м. Лисичанську Луганської області на порушення вимог ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 49 ОСОБА_3 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було зупинено виплату пенсії позивачу без прийняття рішення про таке зупинення і за відсутності законодавчо встановлених підстав для такого зупинення.

Оскільки позивачу ОСОБА_1 ухвалою суду відстрочено сплату судового збору у сумі 640 гривень, до ухвалення рішення суду, то відповідно до ст.ст. 133, 139 КАС України судовий збір у вказаній сумі слід віднести на рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Про понесення інших судових витрат позивач не зазначає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 72-77, 139, 241-246, 251, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1, Україна до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області, місце знаходження якого за адресою: вул. Сосюри, буд. 347, м. Лисичанськ Луганська область, Україна про визнання незаконною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо невиплати з 01 лютого 2015 року пенсії за віком ОСОБА_1 протирпавними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, з 01 лютого 2015 року поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, шляхом перерахунку на поточний рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк».

Стягнути з ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА