Справа № 817/319/18
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2018 року м. Рівне №817/319/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
доВолодимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач, Володимирецьке ОУПФУ) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язати відповідача провести такий перерахунок, з урахуванням ч.2 ст.56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 04.12.2017, та виплачувати пенсію за віком з урахуванням проведеного перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що він є потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи (4 категорія), має більше 20 років стажу, отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вважає протиправними дії Пенсійного фонду в частині відмови у проведені перерахунку пенсії починаючи з 04.12.2017, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зокрема, листом від 14.12.2017 відповідачем було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 Зазначає, що така відмова є протиправною, та незаконною, що і стало підставою для звернення до суду. З огляду на наведене, позивач просив суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказує на те, що вимоги позивача щодо здійснення перерахунку є безпідставними. Зазначив, що ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85% заробітку. Водночас, позивачу розрахунок та підвищення до пенсії проведено відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, відсутні підстави для перерахунку пенсії позивачу. На підставі вищенаведеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, за безпідставністю.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоактивного контролю (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_2, виданого 29.01.1993 (а.с.18).

ОСОБА_2 перебуває на обліку у Володимирецькому об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із зниженням пенсійного віку згідно із ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Страховий стаж з 01.07.2000 складає 10 років, 4 місяці, загальний стаж після 2004 року складає 7 років, 9 місяців, 27 днів. Загальний (повний) стаж роботи позивача складає 37 роки, 11 місяців, 2 дні, доплата за понаднормовий стаж за 2 роки складає 29,04 грн., додаткова пенсія потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії - 56,94 грн., які враховані до загального розміру пенсії, згідно із копії розпорядження №137648 від 11.12.2017(а.с.10-11).

04.12.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.8).

Листом від 14.12.2017 №3602/05-01, на вищевказане звернення позивача щодо проведення перерахунку пенсії, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідачем було відмовлено (а.с.9).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, в частині не проведення перерахунку пенсії, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, та вважаючи протиправним рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон України №1058-ІV від 09.03.2003) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон України №796-XII від 28.02.1991 ).

Згідно із ч.2 ст.27 Закону України №1058-ІV від 09.03.2003, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону України №1058-ІV від 09.03.2003 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України №1058-ІV від 09.03.2003 або спеціальним Законом України №796-XII від 28.02.1991.

Позивач фактично обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом, а саме: Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що, зокрема, підтверджується його заявою.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 Закону України №1058-ІV від 09.03.2003, за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Статтею 49 Закону України №796-XII від 28.02.1991 передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Згідно із ст.55 Закону України №796-XII від 28.02.1991, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Також цією статтею передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Крім того, як встановлено ч.2 ст.56 Закону України №796-XII від 28.02.1991, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Наявними матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 віднесений до 4 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку у Володимирецькому об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із зниженням пенсійного віку згідно із ст.55 Закону України №796-XII від 28.02.1991.

Так, з аналізу наведених норм пенсійного законодавства, встановлено, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначені пільгові умови та порядок обчислення стажу роботи, який надає право для отримання пенсії (ст.55, ст.56 Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991).

У зв'язку з цим, суд погоджується з твердженням позивача, що згідно ч.2 ст.56 Закону України № 796-ХІІ він має право на пенсію в повному розмірі як громадянин, віднесений до категорії 4, з подальшим додатком до пенсії 1% за кожний рік роботи понад установлений стаж 20 років для чоловіків, але не вище за 75% заробітку.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 10.09.2008 (справа №21-1748во07) та 07.07.2015 (справа №21-727а15), 20.09.2016 (справа №21-1255а16), а також Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 (справа №560/675/17).

Оскільки позивач просив пенсійний орган здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням норм ч.2 ст.56 Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991, у відповідача не було правових підстав керуватися нормами ст.28 Закону України №1058-ІV від 09.03.2003 без врахування пільг, встановлених Законом України № 796-ХІІ від 28.02.1991 при вирішенні питань правомірності обчислення розміру понаднормового стажу позивача.

А тому, позовні вимоги в частині визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача, провести перерахунок та виплату пенсії, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожен день роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку - є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Водночас, судом лишаються без задоволення позовні вимоги в частині визнання дій протиправними та зобов'язання управління Пенсійного фонду, починаючи з 04.12.2017 провести перерахунок та виплату пенсії.

Так, відповідно до ст. 44 Закону України №1058-ІV від 09.03.2003, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

У ч.4 ст.45 цього Закону зазначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою 04.12.2017. А тому, суд вважає за потрібне зобов'язати Володимирецьке ОУПФУ Рівненської області, провести перерахунок та виплату пенсії позивача починаючи з 01.12.2017, тобто з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, оскільки заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень частково не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити частково.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду 01.02.2018 позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання адміністративного позову до моменту прийняття судового рішення у справі.

Враховуючи те, що в частині позовних вимог судове рішення прийняте не на користь позивача, якому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 до Державного бюджету України судового збору у розмірі 352,40 грн.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, судові витрати відповідно до задоволених вимог на користь ОСОБА_2 не присуджуються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1) до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Соборна,28, смт.Володимирець, Рівненська область, 34300, ), - задовольнити частково.

Визнати дії Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2, починаючи з 01.12.2017, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку - протиправними.

Зобов'язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, починаючи з 01.12.2017 провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку.

В задоволенні решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету України, судові витрати на суму 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 26 лютого 2018 року.

Суддя Борискін С.А.