Справа № 820/6288/17
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 лютого 2018 р. справа № 820/6288/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шляхової О.М.,

при секретарі судового засідання - Молчановій О.М.,

за участю:

представника позивача - Ульянова Д.В.,

представника відповідача - Ковальчука Т.О.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНС" до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкового повідомлення -рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТНС", звернувся із позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС, в якому просить суд Скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 грудня 2017 року № винесене Харківським управління офісу великих платників податків ДФС на підставі Акту від 14.11.2017 №89/28-10-50-17-06/30512344 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНС» (), з питань несвоєчасного подання уточнюючого звіту про контрольовані операції за 2015 рік після граничного спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафних санкцій.

Підставою подання вказаного позову слугувало винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, який, на думку позивача, є неправомірним та таким, що прийнято в порушення вимог чинного законодавства.

Вказана позовна заява надійшла до суду 14.12.2017 року. Враховуючи, що вказана позовна заява подана в період дії КАС України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року, керуючись п.12 Перехідних положень КАС України в редакції Закону України 2147-VIII 03.10.2017, якими передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки відповідача про порушення позивачем правил звітування про контрольовані операції не відповідають дійсності. За перевіряємий період у позивача не було обов'язку щодо подання звітності за вказані господарські операції, а отже застосування штрафних санкцій згідно оскаржуваного рішення відбулось за відсутності правових підстав, необґрунтовано, у зв'язку із чим рішення суб'єкта владних повноважень підлягає скасуванню.

В наданій відповіді на відзив відповідача, що надійшла до канцелярії суду 13.02.2018 року, представник позивача звернув увагу суду на те, що відповідальність платників податків у вигляді штрафних санкцій за неподання/несвоєчасне подання звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), встановлена для таких платників з 01.01.2017 року. Таким чином, на момент неподання звітності за період 2015 року та сплати штрафних санкцій за це правопорушення 25.08.2016 року не було передбачено штрафної санкції за неподання звітності після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи заявленого позову, посилаючись при цьому на норми ч. 1 ст.58 Конституції України, якими визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. У зв'язку із викладеними обставинами просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов та запереченнях на відповідь на відзив та у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що рішення про застосування фінансових санкцій від 04 грудня 2017 року № прийняте Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДФС на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому, підстави для його скасування відсутні.

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що оцінка правомірності поведінки платників податків здійснюється на підставі норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що діяло на момент - вчинення відповідних дій. Водночас, заходи відповідальності, які підлягають застосуванню за вчинені платниками податків порушення, повинні визначатися згідно з нормативно-правовими актами, чинними на час виникнення відповідних правовідносин, тобто на час застосування відповідальності, зокрема, винесення відповідних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи норму абз. 5 п. 120.3 ст. 120 ПКУ (в редакції до 31.12.2016р., тобто в момент винесення ППР від 19.08.2016 року №), якою визначено, що сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податку від обов'язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, позивач мав обов'язок згідно норм податкового законодавства надати звіт про контрольовані операції після сплати таких фінансових санкцій (штрафів). Тобто, Податковий кодекс України зобов'язує платника податків подати уточнюючий звіт про контрольовані операції навіть після сплати штрафу за його неподання.

Зауважив, що ТОВ «ТНС» подано такий уточнюючий звіт про контрольовані операції за 2015 рік 31.01.2017 року. Так, з 01.01.2017 Законом України від 21.12.2016 №1797-УІІІ введено відповідальність за несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу.

Отже, на думку податкового органу, у разі встановлення контролюючим органом у 2017 року факту несвоєчасного подання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), передбаченого цим пунктом, тягне за собою накладення штрафу у розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного декларування контрольованих операцій в поданому звіті про контрольовані операції у разі подання уточнюючого звіту, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Представник відповідача також, посилаючись на роз'яснення, викладені в листі ВАСУ від 24.11.2011 року за N 2198/11/13-11, Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N1/99-00 та положення пункту 11 підрозділу 10 розділу 20 Перехідних положень Податкового кодексу України, вважає, що при застосуванні штрафних санкції ХУ ОВПП ДФС повинно встановити порушення за законодавством, що діяло на момент вчинення порушення - тобто до 01.01.2016 року, а притягнути до відповідальності по законодавству що діяло на момент встановлення порушення тобто 04.12.2017 року.

Заслухавши представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДФС за результатами невиїзної перевірки ТОВ «ТНС» 14.11.2017 року складено акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ТНС» (), з питань своєчасного подання уточнюючого звіту про контрольовані операції за 2015 рік після граничного спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафних санкцій» №89/28-10-50-17-06/30512344 (а.с. 10-14), висновками якого було встановлено порушення п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції за 2015р. після граничного спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням від 19.08.2016 року №, винесеного на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 12.08.2016 №452/20-40-14-05-23/30512344.

Відповідач в акті перевірки зазначає, що в ході аналізу звітності підприємства встановлено, що ТОВ «ТНС» надано до контролюючого органу уточнюючий звіт про контрольовані операції за 2015 рік з відображенням повної суми контрольованих операцій з Аgго1іgа Grоuр РLС (Республіка Кіпр) 31.01.2017 року за реєстраційним номером № .

Даною перевіркою встановлено факт несвоєчасного подання уточнюючого звіту про контрольовані операції за 2015 рік ПП ТОВ «ТНС»» протягом 31 календарних днів (з 01.01.2017 по 31.01.2017), в порушення пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), в редакції, що діє з 01.01.2017р.

Відповідно до вимог п. 120.4 ст. 120 Податкового кодексу України, несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі: одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного декларування контрольованих операцій в поданому звіті про контрольовані операції у разі подання уточнюючого звіту, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до п. 11 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування зазначених штрафних санкцій. Таким чином, у разі встановлення та фіксації після 01.01.2017 р. контролюючим органом з акту порушення платником податку вимог п.39.4.2 п. 39.4 ст.39 Податкового кодексу щодо подання звітності для податкового контролю за ТЦ, для розрахунку штрафних санкцій використовується прожитковий мінімум для працездатної особи щодо податкової звітності. Прожитковий мінімум для працездатної особи щодо податкової звітності за 2015 рік становить 1218,0 грн. (встановлений на 01.01.2015 р. ст.7 Закону №80-VIII).

На підставі виявленого порушення відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 04.12. 2017 року № , яким за порушення п.п. 39.4.2, п. 39.4 ст. 39 та відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і пункту 120.4 ст. 120 Податкового кодексу України застосував до підприємства позивача штрафні (фінансові) санкції у сумі 37758,00 грн. (а.с. 15).

Стверджуючи про неправомірність податкового повідомлення-рішення, а також безпідставність застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому вирішується питання про скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755- VI (далі ПК України).

Так, засади визначення операцій контрольованими, врегульовані статтею 39 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.39.4.1., 39.4.2. п.39.4 ст.39 ПК України (в редакції чинній на момент неподання звітності у 2016 році) для цілей податкового контролю за трансферним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Платники податків, які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, наступного за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Пунктом 120.3 ст.120 ПК України (в редакції що діяла на момент неподання звітності) визначено, що неподання платником податків звіту та/або обов'язкової документації про проведені ним протягом року контрольовані операції відповідно до вимог п.39.4 ст.39 цього Кодексу до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, тягне за собою накладання штрафу у розмірі 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції - тобто накладення такого єдиного штрафу передбачалось як за неподання так і за несвоєчасне подання означеного звіту та не передбачалось застосування додаткових штрафних санкцій, які з'явились у Кодексі з 01.01.2017 року.

Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 року внесено зміни до Податкового кодексу України, в тому числі в новій редакції викладено п.39.4.2 ст.39 та п.120.3 ст.120 ПК України.

Так, відповідно до п.39.4.2 ст.39 ПК України в редакції Закону № 1797-УПІ від 21.12.2016 року, платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Тобто, форма звіту про контрольовані операції встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Тобто, в 2016 році не існувало форми уточнюючого звіту про контрольовані операції та відповідного обов'язку платників податків щодо подання такого уточнюючого звіту.

Також, пункт 120.3 Податкового кодексу України в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, визначав, що неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або не включення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу у розмірі: 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції;

1 відсоток суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції;

3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктом 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів мінімальної заробітної -лати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені І відповідному звітному році.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податку від обов'язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Так як на дату застосування до ТОВ "ТНС" санкцій, передбачених п. 120.3. ст.120 Податкового кодексу України, звіт про контрольовані операції вже було подано, будь-яких додаткових дій від платника податків на зазначену дату податкове законодавство не передбачало.

В подальшому, з 01.01.2017 року норми п.120.3 ст.120 ПУ України почали діяти в новій редакції, а саме, визначено правопорушення, яке полягає в неподанні платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансферного ціноутворення після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), передбаченого цим пунктом, що тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожен календарний день неподання звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансферного ціноутворення.

Як встановлено під час розгляду справи, 12.08.2016р. ГУ ДФС у Харківській області також було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання не включення ТОВ «ТНС» до Звіту про контрольовані операції за 2015 рік інформації про всі здійснені протягом 2015 р. контрольовані операції, відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки було складено Акт № 452/20-40-14-05-23/30512344 від 12.08.2016р. (а.с. 48-55),яким виявлено розбіжність в обсягах контрольованих операцій у сумі 233371,41грн. у зв'язку із не включенням до звіту контрольованих операцій з Аgго1іgа Grоuр РLС (Республіка Кіпр).

Наведеним актом перевірки податковим органом зазначається, що у 2016 році останній день строку подання Звіту про контрольовані операції - 2016р. припадає на вихідний день, із врахуванням вимог п. 49.20 ст. 49 Кодексу, оскільки «останнім строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем», останнім днем строку надання Звіту вважається 04 травня 2016 року.

Підприємство ТОВ «ТНС» відповідно до п.п. 39.4.2. п. 39.4. ст. 39 Податкового кодексу, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, Звіт про контрольовані операції за 2015 рік надало 26.04.2016 року за №, згідно якого задекларовані контрольовані операції з контрагентом - нерезидентом Аgго1іgа Grоuр РLС (Республіка Кіпр) на загальну суму 14 593 564,0 грн.

За результатами проведеного аналізу митних декларацій та наданого Звіту встановлена розбіжність в обсягах контрольованих операцій у сумі 233371,41 грн. (а.с. 54).

Судом встановлено, що на підставі зазначеного акту перевірки податковим органом 19.08.2016 року було винесене податкове повідомлення - рішення № , яким до ТОВ «ТНС» застосовані штрафні (фінансові) санкції за порушення п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України у розмірі 2334,00 грн. (а.с. 56).

Матеріалами справи підтверджено, що в подальшому 25.08. 2016 року, відповідно до вимог п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України, ТОВ «ТНС» вже було сплачено штраф в розмірі 2334,00 грн. за це порушення.

Як вбачається з матеріалів справи 17.10.2017 року ТОВ «ТНС» на запит Харківського управління офісу великих платників податків ДФС №51392/10/28-10-50-17-22 від 03.10.2017 р., щодо несвоєчасного подання уточнюючого звіту про контрольовані операції було надано пояснення (а.с. 40-42), у яких зазначено, що 26.04.2016 р., на виконання умов податкового законодавства ТОВ «ТНС» було подано Звіт про контрольовані операції за 2015 рік.

Відповідальність платників податків у вигляді штрафних санкцій за неподання/несвоєчасне подання звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), встановлена для таких платників з 01.01.2017 року.

Отже, на момент неподання звітності за період 2015 року та сплати штрафних санкцій за це правопорушення 25.08.2016 року не було передбачено штрафної санкції за неподання звітності після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу.

В письмовій відповіді на відзив до позову ТОВ «ТНС» зазначає, що абз. 5 п. 120.3 ст. 120 ПКУ (в редакції до 31.12.2016р.) визначено, що сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податку від обов'язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Таким чином, Податковий Кодекс України в редакції до 31.12.2016р. не передбачав ані строку для подання звіту про контрольовані операції, ані відповідальності за неподання звіту, окрім фіксованої суми штрафу, зокрема, у разі виявлення фактів здійснення підприємством експортних операцій, що оподатковуються ПДВ за нульовою ставкою.

Відповідно до ч. 1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто по події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт , під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи, що податковим повідомленням-рішенням від 04 грудня 2017 року № підприємство позивача вдруге притягнуто до відповідальності за порушення пп.39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, яке полягає у порушенні строків подачі звіту про контрольовані операції за 2015 рік, суд приходить до висновку, що спірне податкове повідомленням-рішенням є незаконним та підлягає скасуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вказане, саме відповідач, як податковий орган, який є суб'єктом владних повноважень, зобов'язаний довести належними та допустимими доказами у суді правомірність застосованих ним штрафних санкцій та обґрунтувати інформацію, яку він виклав в актах перевірок як єдину підставу для застосування штрафної санкції.

Натомість, відзив відповідача та його заперечення на відповідь позивача, не містять такої інформації, а також беззаперечних та достеменних доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що визначені за позивачем порушення вимог п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України є безпідставними та не підтверджені належними доказами, а тому оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій від 04.12.2017 р. № є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно до ч.1 та ч. 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач довів обґрунтованість позовних вимог, натомість - суб'єктом владних повноважень, який заперечує проти позову, правомірність оскаржуваних рішень - не доведена та не підтверджена доказами, які перевірено судом, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем, в силу приписів наведеної норми законодавства, до матеріалів справи належних доказів, що спростовували доводи позивача, порушення вимог законодавства не надані, судом таких фактів також не виявлено.

Таким чином, доказів, які б свідчили про правомірність та законність оскаржуваного рішення відповідачем до суду не надано та під час розгляду справи не долучено та не зазначено.

Відповідно до ч. 2 до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на недоведеність відповідачем порушень зі сторони позивача та недоведеність обґрунтованості застосованої штрафної санкції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНС" до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 грудня 2017 року №, винесене Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДФС .

Стягнути з Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС (код ЄДРПО 40980123; юридична адреса: вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, 61052) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНС" (код ЄДРПО 30512344; адреса: 62495, Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, в-зд Орешкова, буд. 1-а) у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 лютого 2018 року.

Суддя Шляхова О.М.