Справа № 200/21456/17
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/1394/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» лютого 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.

за участю секретаря Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Дніпрі про визнання неправомірними дій щодо відмови у проведенні перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В обґрунтування позову зазначила, що з 16.12.2016 року їй було призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% від її суддівської винагороди. 15 вересня 2017 року вона звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2017 року, оскільки при призначенні щомісячного довічного грошового утримання помилково не були вказані інші виплати, які враховуються при обчисленні довічного грошового утримання, а саме допомога до відпустки на оздоровлення у розмірі посадового окладу, яка включена в оподатковуваний дохід. Відповідач листом від 21.09.2017 року відмовив у проведенні такого перерахунку, посилаючись на те, що матеріальна допомога на оздоровлення не враховується у суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання. Позивач вважає відмову у перерахунку їй щомісячного довічного грошового утримання протиправною та такою, що порушує її конституційні права, оскільки виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, вона носить систематичний характер та включена в оподатковуваний дохід.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суми допомоги на оздоровлення. Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити заборгованість щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, з врахуванням 1/12 частини суми допомоги на оздоровлення в розмірі 1466 грн. 67 коп. згідно довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області № 7-313-с від 15.09.2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум та виплачувати їй в подальшому раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення починаючи з моменту звернення за отриманням щомісячного довічного грошового утримання, а саме з 16.12.2016 року, без обмеження його граничного розміру з подальшим перерахунком раніше призначеного щомісячного грошового утримання у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді судді. Стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

Позивач в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив розглядати справу в його відсутність, надав суду письмові заперечення на позов. Заперечення обґрунтовані тим, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено віднесення допомоги на оздоровлення до суддівської винагороди. Зазначає також, що період, з якого позивач просить здійснити перерахунок, виходить за межі шестимісячного строку, встановленого законом. Також зазначає, що до 01.01.2017 року та з 05.01.2017 року позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання без обмеження максимальним розміром. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року відповідача Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі замінено його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» 15 грудня 2017 року почала діяти нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 10 ст.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України (в редакції Закону України від 3.10.2017р.) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 16 грудня 2016 року ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI.

18 вересня 2017 року позивачка звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Дніпрііз заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1/12 посадового окладу судді згідно довідки Апеляційного суду Дніпропетровській області № № 7-313-с від 15.09.2017 року.

Листом відповідача № Г-240 від 21.09.2017 року позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає і на яку вільно погоджується, тому оплата праці є невід'ємним конституційним правом посадових осіб судової влади.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ, за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, так і Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, на норми якого посилається відповідач у своїх запереченнях, містять IX розділ «Забезпечення суддів».

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення суддів» зазначених Законів відповідно.

Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

До того ж, відповідно до п.п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Частиною 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, і відповідно входить до структури заробітної плати, а за приписами ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, згідно зі ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Суд констатує, що з допомоги на оздоровлення, що виплачується суддям під час надання щорічної відпустки, утримуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Зазначене дає підстави для висновку про те, що допомога на оздоровлення підлягає включенню до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, сформульованою в постанові від 10.03.2015 року (справа № 21-70а15).

Також, на думку суду, посилання відповідача у листі від 21.09.2017 року на затверджену Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008 року (зі змінами від 20.03.2017 року) форму, не можуть бути підставою для відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки при призначенні щомісячного довічного грошового утримання, в порушення положень вищевказаної Постанови (в редакції, що діяла на час звернення до органів ПФУ з вказаного питання) у довідці про заробітну плату (згідно Додатку 2) не було зазначено таку допомогу, тоді як сума допомоги на оздоровлення була включена в оподатковуваний дохід і відповідно до чинного законодавства є видом заробітку для обчислення пенсії та щомісячного довічного грошового утримання (п.5 довідки Інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання), та крім того, сама Постанова є підзаконним актом, який не може протирічити чинному законодавству, оскільки з суми допомоги на оздоровлення також сплачені всі обов'язкові страхові внески, у тому числі на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Частиною 1,2 ст. 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

З матеріалів справи вбачається, що про порушення своїх прав позивачка дізналась лише 15.09.2017 року при отриманні довідки з Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2017 року, в якій вказані всі складові суддівської винагороди, а тому строк звернення за захистом порушеного права позивачем не пропущено.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у здійсненні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суми допомоги на оздоровлення на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2017 року № 7-313-с, є необґрунтованою, та відповідач має здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, з включенням 1/12 частини суми допомоги на оздоровлення в розмірі 1466 грн. 67 коп. згідно довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2017 року № 7-313-с, починаючи виплату з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, з подальшим перерахунком раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6-9,19,44,77,241 - 246, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШ И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суми допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 заборгованість щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, з врахуванням 1/12 частини суми допомоги на оздоровлення в розмірі 1466 грн. 67 коп. згідно довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області № 7-313-с від 15.09.2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум та виплачувати їй в подальшому раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення починаючи з моменту звернення за отриманням щомісячного довічного грошового утримання, а саме з 16.12.2016 року, без обмеження його граничного розміру з подальшим перерахунком раніше призначеного щомісячного грошового утримання у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді судді.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень КАС України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В.Женеску