Справа № П/811/109/17
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року справа № П/811/109/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового засідання Глущенко Т.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2,

представника відповідача Іванця Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м.Кропивницький адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області (далі - Управління) про визнання протиправними та скасування висновку службового розслідування, наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності і звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до Управління про визнання протиправними та скасування висновку службового розслідування, наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, поновлення на посаді і зобов'язання виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Представник позивача підтримав вимоги заяви.

Пояснив, що службове розслідування проведено з порушенням діючого законодавства, оскільки у позивача не відібрали пояснення.

Водночас, стверджував, що, якщо працівник поліції підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, то на нього можна накласти дисциплінарне стягнення з дня закінчення кримінального провадження.

Позивач у судовому засіданні заперечив вчинення дисциплінарного проступку за обставин, які знайшли відображення у висновку службового розслідування.

Повідомив, що того дня не працював і у вечірній час зустрів поліцейського ОСОБА_4, який патрулював.

Стверджував, що не був зодягнутий у форму працівника поліції та ні з ким не спілкувався.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову.

Пояснив, що вчинення позивачем дисциплінарного проступку встановлено під час проведення службового розслідування, в ході якого враховувались пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Повідомив, що ОСОБА_1 допустив такі порушення: перебував у форменому одязі поза робочий час та здійснював нагляд за дорожнім рухом без відповідної вказівки керівника; не склав адміністративний протокол за фактом керування ОСОБА_5 транспортним засобом без документів та у стані алкогольного сп'яніння; не відсторонив згадану особу від керування транспортним засобом.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, станом на 21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора за рахунок посади старшого інспектора Новоукраїнського відділу Управління.

28 жовтня того ж року працівники УСБУ в Кіровоградській області спільно з військовою прокуратурою задокументували, на їх погляд, факт отримання позивачем від ОСОБА_5 грошових коштів за непритягнення до кримінальної відповідальності (Том 1 а.с.69-70).

Наказом Управління №706 від 28 жовтня 2016 року призначено проведення службового розслідування за цим фактом (Том 1 а.с.58).

Під час службового розслідування відбирались пояснення у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (Том 1 а.с.92, 103-104).

У судовому засіданні допитувалися ці свідки.

Також суд допитував їх разом.

Свідок ОСОБА_4 показав, що 21 жовтня 2016 року патрулював на службовому автомобілі у м.Новоукраїнка Кіровоградської області самостійно.

Близько 23:00 годині йому зателефонував якийсь громадянин і повідомив, що один з автомобілів на великий швидкості пересувається на одній з вулиць міста (неподалік вулиці Дзержинського).

Коли прибув на місце, то виявив, що по вулиці на скутері рухається особа без шолома. Він зупинив його і почав перевіряти документи. В цей час до них підійшов позивач. Особа не надала документів на транспортний засіб, водійського посвідчення.

ОСОБА_1 не був зодягнутим у формений одяг. Зробивши зауваження особі він поїхав далі патрулювати. Пізніше з'ясувалося, що цією особою був ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_5 підтвердив факт зупинки, однак повідомив, що у транспортному засобі знаходилось два працівника поліції, які були одягнуті у формений одяг.

Стверджував, що не перебував у стані алкогольного сп'яніння, а його до службового автомобіля покликав ОСОБА_1, де відбирав пояснення.

ОСОБА_5 повідомив, що раніше знав позивача, однак пояснення писав від імені вигаданої особи, оскільки так наказав поліцейський.

Повідомив, що з іншим поліцейським не спілкувався, а після написання пояснення його відпустили.

Протиріччя між показаннями свідків суд не зміг усунути під час їх спільного допиту.

Управління не надало до суду пояснення, які написав свідок ОСОБА_5

ОСОБА_1 під час допиту заперечив знайомство зі свідком ОСОБА_5 та написання останнім пояснень на його вимогу.

29 жовтня 2016 року позивачу оголошено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України (Том 1 а.с.71-72).

28 листопада того ж року керівник Управління прийняв наказ №855 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби у поліції (Том 1 а.с.56-57).

Згідно наказу позивач порушив вимоги: Присяги працівника поліції, зміст якої затверджено приписами статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон); пунктів 1, 3 частини 1 статті 18 Закону; статті 68 Конституції України; статей 1, 2, 7, 8, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Статут).

У судовому засіданні представник Управління уточнив суть порушень, за які позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності (Том 2 а.с.132-136).

Ними є: перебування у форменому одязі поза робочий час та здійснення нагляду за дорожнім рухом без відповідної вказівки керівника; не складення адміністративного протоколу за фактом керування ОСОБА_5 транспортним засобом без документів та у стані алкогольного сп'яніння; не відсторонення згаданої особи від керування транспортним засобом.

Наказом Управління від 23 грудня 2016 року №319 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі припису пункту 6 частини 1 статті 77 Закону (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) (Том 1 а.с.7).

Середньоденне грошове забезпечення позивача на день звільнення складало 151,50 грн. відповідно до довідки Управління (Том 1 а.с.24).

Його величина встановлювалась шляхом ділення місячного забезпечення на кількість календарних днів місяця.

Ухвалою суду від 09 січня 2018 року ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду в частині оскарження висновку службового розслідування і дисциплінарного наказу, а відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження в цій же частині позову (Том 2 а.с.123-127).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, висновок службового розслідування затверджено керівником Управління 28 листопада 2016 року (Том 1 а.с.48-51).

У матеріалах службового розслідування міститься пояснення позивача від 25 листопада того ж року (Том 1 а.с.91).

Таким чином, є безпідставними звинувачення представника позивача щодо порушення проведення службового розслідування.

Висновок службового розслідування не є рішенням суб'єкта владних повноважень.

За своїм змістом це аналіз отриманої під час перевірки інформації.

Висновок є обов'язковим для ознайомлення керівником відповідача і підставою прийняття владного рішення.

Такими рішеннями є оскаржені накази Управління.

Отже, висновок службового розслідування не породжує прав та обов'язків для ОСОБА_1

А тому, у задоволенні позову в цій частині вимог належить відмовити.

Згідно наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача звільнили на підставі приписів пункту 6 частини 1 статті 77 Закону.

Цією нормою права встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Приписами пункту 9 Розділу ІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23 грудня 2015 року встановлено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Таким чином, Управління, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_1, правомірно керувалось приписами Статуту (Закон України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" не прийнято і досі).

Приписами частини 2 статті 16 Статуту передбачено, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Ця норма права не встановлює заборони проводити службове розслідування, коли вже розслідується кримінальне провадження стосовно працівника поліції.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності.

Притягнення до дисциплінарної та кримінальної відповідальності за одні і ті ж самі дії не суперечить приписам статті 61 Конституції України.

Після проведення службового розслідування і за відсутності рішення суду у кримінальному провадженні поліцейського можна звільнити зі служби за вчинення проступку лише на підставі припису пункту 6 частини 1 статті 77 Закону.

У разі ж проведення службового розслідування після набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення поліцейського до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення його можна звільнити на підставі припису пункту 10 частини 1 цієї ж норми Закону.

Провівши службове розслідування і встановивши беззаперечні докази вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, не має потреби чекати набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до кримінальної відповідальності, щоб притягнути до дисциплінарної відповідальності на підставі припису пункту 6 частини 1 статті 77 Закону.

У кожному випадку орган поліції, приймаючи рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, у разі розслідування і кримінального провадження повинен зважити всі ризики, які пов'язані з тим, що встановить суд, розглядаючи кримінальне провадження.

Під час службового розслідування ОСОБА_1 відмовився давати пояснення, керуючись приписами статті 63 Основного Закону.

У судовому засіданні представник Управління доводив подію вчинення дисциплінарного проступку показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, від котрих відбиралися пояснення під час службового розслідування.

Суд не зміг усунути протиріччя між показаннями свідків під час їх спільного допиту.

ОСОБА_5 стверджував, що позивач був зодягнутий у формений одяг і, розмовляючи з ним, зажадав надання письмових пояснень, які він виконав від імені вигаданої особи.

Свідок ОСОБА_4 повідомив, що того дня ОСОБА_1 не перебував на службі, а підійшов до нього (не був у форменому одязі), коли він зупинив транспортний засіб, яким керував ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що не перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Це ж підтвердили позивач і свідок ОСОБА_4

Під час службового розслідування ОСОБА_4 повідомив, що не пригадує, щоб 21 жовтня 2016 року зупиняв транспортний засіб під керуванням ОСОБА_5 Пояснення відбиралися 17 листопада 2016 року.

Однак, в судовому засіданні стверджував, що такий факт мав місце, що згадав пізніше.

Управління не надало пояснень, які, як стверджує свідок ОСОБА_5, він написав на вимогу позивача, котрий це заперечує.

Аналіз показань свідків, які мають протиріччя, та є сумнівними, оскільки свідок ОСОБА_4 під час службового розслідування не зміг згадати усіх обставин, а свідок ОСОБА_5, як зазначив, надавав пояснення від імені вигаданої особи, доводить, що Управління не довело подію, яка стала підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Отже, накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби є безпідставними (необґрунтованими).

Це ж доводить їх протиправність відповідно до припису пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України.

А тому, ОСОБА_1 підлягає поновленню на службі в поліції.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судом встановлено, що після звільнення ОСОБА_1 не працевлаштувався, а судовий розгляд тривав довго не з його вини.

Відповідно до довідки Управління його середньоденне грошове забезпечення становить 151,50 грн., яке нараховується на кожний календарний день місяця.

Вимушений прогул триває 424 дня.

Таким чином, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу складає 64236 грн. (424 х 151,50).

Підсумовуючи, суд зробив висновок про часткове задоволення позову.

Відповідно до приписів пунктів 2 та 3 частини 1 статті 371 КАС України суд допускає до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на публічній службі та стягнення грошового забезпечення за один місяць (4696,50 грн.).

Судових витрат у справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області від 28 листопада 2016 року №855 в частині притягнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області від 23 грудня 2016 року №319 о/с про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби у поліції.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора за рахунок посади старшого інспектора Новоукраїнського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області з 24 грудня 2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 64236 грн.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за один місяць у сумі 4696,50 грн.

В іншій частині позову відмовити у задоволенні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2018 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей