Справа № 157/126/18
Суддя: Гамула Б. С.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/126/18
Провадження №2-а/157/7/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря Карпік Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бирилюка Тараса Борисовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

30 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП Національної поліції України Бирилюка Т.Б. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовано, що постановою відповідача від 23 січня 2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. За цією постановою його визнано винним у тому, що він 23 січня 2018 року в 17 год. 30 хв. на 94 кілометрі автодороги «Доманово-Ковель-Чернівці», керуючи автомобілем марки «Опель Вектра», номерний знак НОМЕР_1, перетнув суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки та на вимогу поліцейського не пред'явив посвідчення водія, чим порушив пункти 2.4а, 8.5.1 Правил дорожнього руху.

Вважає, що до адміністративної відповідальності його притягнуто безпідставно, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував. При винесенні постанови відповідач не з'ясував усіх обставин справи та не надав достовірних доказів вчинення правопорушення.

Так, орієнтовно в 17 год. 30 хв. 23 січня 2018 року на автодорозі «Ковель-Луцьк», між населеними пунктами Воля Любитівська та Голоби його зупини працівники поліції. Правоохоронець вказав, що, здійснюючи обгін транспортного засобу, він перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки. Його пояснення про те, що маневр він розпочав в межах переривчастої лінії, за 400-500 метрів до завершення обгону і тому не міг передбачити, що розпочнеться суцільна лінія, відповідач до уваги не взяв. На його вимогу надати докази вчинення правопорушення відповідач не відреагував. Після чергової вимоги позивача пред'явити службові посвідчення поліцейські витягли його з автомобіля та оділи кайданки, чим травмували неповнолітніх осіб, які знаходилися в салоні його автомобіля.

Крім того, зазначив, що оскаржувана постанова виносилася в його відсутності, оскільки в той момент він знаходився в іншому патрульному автомобілі та давав пояснення поліцейським, які прибули на місце за його викликом. Тому він був позбавлений можливості надати свої пояснення, заявити клопотання та скористатися правовою допомогою.

Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визнати дії поліцейського протиправними та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ст. 36 КУпАП від 23 січня 2018 року серії АР № 239492.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у заяві.

Представник відповідача Бубнюк Л.Є. в судове засідання не з'явився. У поданому до суду відзиві на адміністративний позов позовні вимоги не визнав. Крім того зазначив, що позивач у своєму позові виклав обставини, якими повністю підтвердив факт учинення ним адміністративного правопорушення, зокрема визнав те, що, керуючи автомобілем, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки. Крім того, наявними у відповідача доказами спростовуються твердження позивача про те, що при розгляді справи він був відсутній, оскільки з відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається протилежне. Крім того, позивачу були роз'яснені його права. При цьому будь-яких клопотань він не заявляв. Просить відмовити в задоволенні позову.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 показали, що 23 січня 2018 року разом із ОСОБА_1 їхали автомобілем із м. Ковеля до м. Луцька. Під час руху позивач здійснив обгін двох автомобілів, останній був автомобілем патрульної поліції. ОСОБА_1 мав намір обігнати третій автомобіль, однак почалася суцільна лінія дорожньої розмітки. Через декілька хвилин їх зупинили поліцейські, автомобіль яких вони обігнали, та повідомили, що водій порушив Правила дорожнього руху. Правоохоронці попросили позивача пред'явити посвідчення водія, однак він сказав, що надасть документи лише після того як працівники поліції покажуть свої посвідчення. Поліцейські представилися та пред'явили службові посвідчення, однак вони не розчули їх прізвища та не роздивилися документи. Після цього поліцейські повідомили, що будуть складати відносно водія постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР. Позивач заперечив свою вину та відмовився надати свої документи. Тоді працівники поліції силою відкрили автомобіль, витягли з нього ОСОБА_1, поклали на землю та оділи кайданки.

Свідок ОСОБА_7 показав, що 23 січня 2018 року ввечері до нього зателефонувала рідна сестра ОСОБА_5 та повідомила, що автомобіль в якому вони їхали зупинила поліція, їх брата ОСОБА_1 витягли з машини та оділи кайданки. Зрозумівши, що відносно ОСОБА_1 поліцейські вчиняють незаконні дії, він зателефонував у поліцію та повідомив про даний факт.

Свідок ОСОБА_8 показав, що 23 січня 2018 року біля 19 год. до нього зателефонував знайомий ОСОБА_7 і попросив поїхати в с. Волю Любитівську Ковельського району, де поліція затримала його брата, та розібратися в ситуації. Коли він прибув на місце події там уже працювало два екіпажі патрульної поліції. Правоохоронці пояснили, що ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, тому відносно нього буде винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. На момент коли він прибув на місце, посвідчення водія вже було в руках поліцейського. При винесенні постанови пояснення водія не заслуховувалися, клопотання не розглядалися.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши відзив представника відповідача на позовну заяву, вислухавши показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково.

У судовому засіданні встановлено, що постановою відповідача від 23 січня 2018 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 23 січня 2018 року біля 17 год. 30 хв. на 94 кілометрі автодороги «Доманово-Ковель-Чернівці», керуючи автомобілем марки «Опель Вектра», номерний знак НОМЕР_1, перетнув суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки та на вимогу поліцейського не пред'явив посвідчення водія, чим порушив пункти 2.4а, 8.5.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення водіями вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відзиві на позову заяву представник відповідача стверджує, що 23 січня 2018 року о 17 год. 30 хв. при несенні служби на автодорозі «Доманово-Ковель-Чернівці» інспектором патрульної поліції Бирилюком Т.Б. було зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: водій, керуючи автомобілем марки «Опель Вектра» на 94 кілометрі згаданої автодороги, перетнув суцільну лінію розмітки 1.1, чим порушив п. 8.5.1 ПДР. Разом з тим будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення не надав.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 23 січня 2018 року вбачається, що встановлених статтею 280 КУпАП вимог відповідач не виконав. При наявності заперечень водія стосовно порушення ним Правил дорожнього руху, відповідач не зібрав та не додав до справи належних доказів, які підтверджують вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Не взяв до уваги та не дав оцінку поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В результаті чого не було повно, всебічно та об'єктивно досліджено усіх обставин справи. Як наслідок поліцейським УПП Бирилюком Т.Б. було прийнято незаконне рішення про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, не надавши суду належних доказів порушення позивачем п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, не довів правомірності свого рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому позовні вимоги про скасування постанови поліцейського в цій частині підлягають до задоволення.

Частина 1 статті 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за відмову особи пред'явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається із запису нагрудної камери відеоспостереження поліцейського інспектор патрульної поліції Бирилюк Т.Б., діючи в межах своїх повноважень, обґрунтовано та в зрозумілій формі, на місці зупинки транспортного засобу неодноразово висловив ОСОБА_1 вимогу пред'явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, що відповідає п. 2.4а цих Правил. Натомість позивач проігнорував законну вимогу поліцейського, не надавши цьому логічних пояснень як на місці зупинки, так і в судовому засіданні під час розгляду справи. Факт відмови водія надати для перевірки свої документи підтвердили також допитані в суді свідки.

Цими ж доказами спростовуються твердження позивача про те, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута в його відсутності, оскільки з дослідженого в суді відеозапису встановлено протилежне.

Таким чином, у судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.4а ПДР та доводять його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Тому в задоволенні позовних вимог про скасування постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП слід відмовити.

Також не підлягають до задоволення вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, виходячи з такого.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналіз наведеної вище норми закону показує, що суд при розгляді справ даної категорії наділений правом приймати рішення лише в чітко встановлених законом межах, які не передбачають застосування такого способу захисту прав позивача як визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень.

З цих же підстав суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про вирішення питання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо перевищення відповідачем службових повноважень.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 287, 288, 293 КУпАП, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бирилюка Тараса Борисовича від 23 січня 2018 року серії АР № 239492 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Б. С. Гамула