Справа № 817/1760/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2018 року м. Рівне №817/1760/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Птюшинська І.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування рішень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що для митного оформлення транспортного засобу, ввезеного з Нідерландів, декларантом були подані відповідачу митні декларації з доданими документами. Однак відповідачем за результатами перевірки митної декларації та доданих документів винесено картку відмови у митному оформленні та рішення про коригування митної вартості. На думку позивача, наданих відповідачу документів було достатньо для визначення митної вартості товару за основним методом - ціною контракту щодо імпортованого товару. Вказані рішення позивач вважає протиправними, оскільки наданими до митного оформлення документами повністю підтверджується визначена декларантом митна вартість автомобіля, а дії відповідача по коригуванню митної вартості є неправомірними. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, встановлено, що позивачем заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості транспортного засобу, тому посадовою особою відповідача було направлено декларанту електронні вимоги щодо надання додаткових документів з метою підтвердження відомостей заявлених у митній декларації, а саме: касових або товарних чеків, ярликів, інших документів роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; копії митної декларації країни відправлення; висновоку експерта автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу із врахуванням технічного стану транспортного засобу, терміну його експлуатації, його комплектації; документів щодо вартості страхування та перевезення (фрахту) транспортного засобу; інших документів, за бажанням декларанта, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідач вказує, що декларант відмовився надати будь-які документи. У зв'язку з наведеним відповідач вважає прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості заявленого товару та картки відмови в прийнятті митної декларації правомірними. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач та його представник в судовому засіданні надали пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та надав пояснення, тотожні викладеним у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, суд виходить з наступного.

Обставини справи:

02.10.2017 позивач придбав на підставі інвойсу у суб'єкта господарювання AUTOBEDRIJF BROERHUIS BV Нідерланди транспортний засіб - легковий автомобіль марки VOLRSWAGEN, модель TIGUAN, 2012 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2 з передплатою в сумі 480 Євро.

10.10.2017 декларантом подано до митного оформлення митну декларацію на ввезений з Нідерландів транспортний засіб, фактурна вартість якого, згідно рахунку №G09395 від 02.10.2017 становить 8000 EUR, до якої долучений акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу МОН-К-1-277/17-00002; рахунок-фактура (інвойс); інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару; декларація про походження товару; паспорт громадянина України; копію документа про попередню оплату за автомобіль та квитанцію про сплату митних платежів №ПН353 від 06.10.2017 року.

Ввезений товар задекларований декларантом у митній декларації за ціною 8000 євро.

Відповідачем 10.10.2017 направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати: 1) касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; 2) копію митної декларації країни відправлення; 3) висновок експерта автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням технічного стану транспортного засобу, терміну його експлуатації, його комплектації; 4) документи, щодо вартості страхування та перевезення (фрахту) транспортного засобу, документів, щодо вартості перевезення транспортного засобу.

Крім того, декларанта проінформовано, що у відповідності до частини 6 статті 53 Митного Кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Цього ж числа декларантом в електронному вигляді повідомлено відповідача про те, що додаткові документи надаватися не будуть. Зазначене не заперечуються учасниками справи.

10.10.2017 відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2017/00871/1, відповідно до якого вартість ввезеного транспортного засобу визначено у розмірі 9165,59 євро.

Також, 10.10.2017 відповідачем сформована картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2017/00903.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з огляду на наступне.

Статтею 1 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відносини, пов'язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України, декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно зі статтею 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. Уразі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Згідно з частиною 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, законодавцем регламентовано вичерпний перелік документів, що мають подаватись декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Крім того, за приписами частин 1, 2 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Таким чином, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митного органу при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 31.03.2015 у справі №21-127а15, від 02.06.2015 №21-498а15.

Судом встановлено, що відповідачем у поданих декларантом для митного оформлення товарів документах виявлено ряд розбіжностей, які мали суттєве значення для правильності визначення митної вартості таких товарів, а саме: зазначений транспортний засіб переміщувався на причепі - лаветі, однак декларантом не надано жодного документу, що свідчив би про вартість транспортування, та її включення до заявленої митної вартості.

З огляду на вказане, відповідачем з метою підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості транспортного засобу був надісланий запит декларанту щодо надання: 1) касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; 2) копію митної декларації країни відправлення; 3) висновок експерта авто товарознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням технічного стану транспортного засобу, терміну його експлуатації, його комплектації; 4) документи, щодо вартості страхування та перевезення (фрахту) транспортного засобу. документів, щодо вартості перевезення транспортного засобу. Крім того, декларанта проінформовано, що у відповідності до частини 6 статті 53 Митного Кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У відповідь на запит декларант повідомив, що додаткові документи надаватись не будуть.

Отже, позивачем не були виконані вимоги контролюючого органу про надання додаткових документів. Тому, митний орган мав всі підстави для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які ввозились на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.

Згідно з інформацією, яка міститься в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості від 10.10.2017 №UA204000/2017/00871/1, митну вартість імпортованого транспортного засобу визначено з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 №1074/2092 та довідкової інформації, щодо ціни аналогічного транспортного засобу, що міститься у довіднику Schwackeliste 04/17, сторінка 1488 (12400 євро) із коригуванням на фактичний термін експлуатації, пробіг та технічний стан транспортного засобу, наявність додаткового обладнання, відсутнього у базовій комплектації, згідно інформації, вказаної у Акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09.10.2017 №UА209060/2017/11328 та технічному паспорті від 04.10.2017 НОМЕР_3.

Ціна 12400 євро, наведена у довідковій літературі для транспортного засобу з терміном експлуатації 59 місяців, фактичний термін експлуатації імпортованого транспортного засобу, станом на дату здійснення митного оформлення, становить 64 місяців (дата першої реєстрації 08.06.2012), для приведення бази оподаткування у відповідності до вищезазначених положень законодавства, відправну вартість було скориговано на термін експлуатації: 12400-0 3400-12400)/12*5= 11983,34 євро.

Нормативний пробіг для даної категорії транспортного засобу (5.3) з терміном експлуатації 64 місяців становить 101532 км (93600 км /59міс * 64 міс). Фактичний пробіг транспортного засобу на момент перетину митного кордону України, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09.10.2017UA209060/2017/11328 - 117816 км, що більше нормативного пробігу на 16284 км. Згідно методики та даних довідника Schwackeliste 4/2017, коригування на перепробіг, що дорівнює 15000 км, для даної категорії транспортного засобу, здійснюється у розмірі 4%.

Згідно інформації Додаткового аркуша до Акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09.10.2017 №UA209060/2017/11328, імпортований транспортний засіб має пошкодження, що впливають на вартість транспортного засобу (таблиця 4.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092), що також було враховано при визначенні митної вартості (пошкодження транспортного засобу - 21,5%).

Згідно інформації Додаткового аркуша до Акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09.10.2017UA209060/2017/11328, імпортований транспортний засіб має додаткову комплектацію - паркувальна система (54 євро), подушки безпеки (4шт*46 євро), що не включена до базової комплектації транспортного засобу.

Таким чином, числове значення вартості даного транспортного засобу становитиме: (11983,34 євро - (4%+21,5%)+238 євро) = 9165,59 євро, що по курсу НБУ на день заявлення товару до митного оформлення 285 852,95 грн.

Випуск транспортного засобу у вільний обіг здійснено за МД від 11.10.2017 №UA204010/2017/228292 за визначеною митницею митною вартістю та повною сплатою митних платежів.

З врахуванням викладеного вище, судом встановлено, що посадовими особами Рівненської митниці ДФС у повній мірі реалізовані повноваження, регламентовані статтями 53, 54, 55 Митного кодексу України, в частині проведення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості, обґрунтованості підстав для витребування додаткових документів та винесення рішення щодо коригування митної вартості імпортованого товару.

Посилання позивача на неправомірне застосування відповідачем резервного методу є помилковими з огляду на таке.

Відповідачем відмовлено позивачу в митному оформленні товарів за основним методом визначення митної вартості, тобто за ціною договору (контракту), оскільки декларантом не були надані на вимогу контролюючого органу додаткові документи.

В подальшому, у зв'язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів, відповідачем були послідовно застосовані другорядні методи визначення митної вартості товарів.

Наявність у Митному кодексу України чітких визначень понять «ідентичні» та «подібні (аналогічні)» товари, унеможливлює використання при коригуванні вартісного рівня будь-яких товарів бувших у використанні, у тому числі транспортних засобів (враховуючи їх фактичний технічний стан, який може значно різнитись), методів визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних (стаття 59 МК України) та подібних (аналогічних) (стаття 60 МК України) товарів. З цих же причин, та за умов відсутності достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МК України), неприйнятним для визначення митної вартості таких товарів є методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості. У зв'язку із зазначеним, при коригуванні бази оподаткування транспортних засобів бувших у використанні, застосовується резервний метод.

У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Застосований відповідачем резервний метод визначення митної вартості (стаття 64 МК України) базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.

За наведених обставин відповідачем правомірно застосовано резервний метод для визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд дійшов до висновку про правомірність прийнятих відповідачем рішень, тому позовні вимоги позивача задоволенню не належать.

Підстави для відшкодування судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідача - Рівненської митниці ДФС України (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 104, ).

Повне рішення суду складено 22 лютого 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.