Справа № 826/9430/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року Справа № 826/9430/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Аліменка В.О., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року у справі:

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів

фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни,

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання бездіяльності протиправною та

зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі - відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язання Уповноваженої особи включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування 200 000,00 грн. за вкладом у ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду;

- зобов'язання Уповноваженої особи включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення НБУ про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому на момент укладання договору банківського вкладу позивач не знав про такі обставини, а також на те, що в даному випадку відсутні законодавчо визначені підстави для визнання нікчемним укладеного ним договору банківського вкладу.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що постанова суду ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

У запереченнях на апеляційну скаргу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на те, що відповідачі діяли на підставі, наданих їм повноважень, і що на теперішній час позивачем отримано гарантовану суму відшкодування за його вкладом.

У судове засідання 21.02.2018 р. сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ст. 310 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.10.2014 р. Правлінням НБУ прийнято постанову № 531/БТ про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії проблемних.

14.11.2014 р. між позивачем і ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу «НВУ» № 861967/2014, відповідно до умов якого позивачу відкрито вкладний рахунок НОМЕР_1 та рахунок для виплат НОМЕР_2 з мінімальною сумою початкового вкладу 200 000,00 грн., а також договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_2.

20.11.2014 р. Правлінням НБУ прийнято постанову № 733 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних».

На підставі зазначеної постанови Правління НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 р. № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідно до якого призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВіЕйБі Банк» Джуса Ю.М.

19.03.2015 р. Правлінням НБУ було прийнято постанову № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк».

На підставі зазначеної постанови Правління НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», на підставі якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р.

27.03.2015 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплати коштів вкладникам даного банку через банки-агенти.

06.04.2015 р. позивач звернувся до директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та до Уповноваженої особи із заявами про включення його до реєстру вкладників та виплати йому гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Листом від 20.04.2015 р. № 20-9729 відповідач-1 повідомив позивача про те, що використання коштів, що знаходяться на рахунках позивача обмежено через наявність підстав вважати, що було проведено операції, результатом яких стало збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб відповідачем-2.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення його до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів по вкладам за рахунок Фонду, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір банківського вкладу, а також операція з внесення коштів на відкритий за ним рахунок, були вчинені у період визнання бланку проблемним, а також з того, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності при не включенні позивача до переліку вкладників.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є спеціалізованою державною установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані ним повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів на підставі та у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на це, виниклий спір є публічно-правовим і підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в рішеннях від 27.04.2017 р. по справам №№ 21-3143а16, 21-2397а16, та відповідає висновкам Вищого адміністративного суду України (ухвала ВАСУ від 27.04.2017 р. № К/800/26956/16).

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 4452-VI), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. № 14 (далі - Положення № 14).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

У ч. 1-3, 5-6 ст. 27 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

У п.п. 2, 4, 6 розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а також звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку

Частинами 2, 3 статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), є наявність у неї права на відповідний вклад.

Разом з тим, єдиною та необхідною умовою для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними і, відповідно, обмеження використання коштів на рахунках та не включення осіб (клієнтів банку), що їх уклали або на користь яких їх було укладено, до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є наявність хоча б однієї правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

При цьому, слід враховувати, що перелік правових підстав для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними, закріплений у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, перевіряючи правильність рішення суду першої інстанції, колегія суддів встановила, що кошти на рахунок позивача, відкритий у ПАТ «ВіЕйБі Банк» були зараховані на підставі договору банківського вкладу, що не спростовано відповідачами та надає підстави для визнання позивача вкладником Банку у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, зокрема письмових пояснень відповідача-1 /Т.1 а.с.24-25/ не включення позивача до переліку вкладників у межах строків, визначених законодавством, відбулося через використання ним свого права, регламентованого ч. 2, 4 ст. 38 Закону № 4452-VI, повідомляти сторони про нікчемність правочину та проводити перевірку на предмет виявлення нікчемних правочинів.

Разом з тим, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачами не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність достатніх та необхідних законодавчо визначених підстав для визнання договору банківського вкладу, укладеного між позивачем і ПАТ «ВіЕйБі Банк», і вчиненого за ним правочину нікчемними та/або для обмеження використання коштів по рахунку позивача та порушення його права на своєчасне отримання відшкодування вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах гарантованої суми.

При цьому, припущення Уповноваженої особи щодо наявності підстав вважати, що проведені позивачем операції призвели до штучного збільшення гарантованої суми відшкодування, не підтверджують жодними належними та допустимими у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами і не можуть бути прийняті судом, оскільки у відповідності до вимог ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, а отже не може засновуватися на припущеннях.

Водночас, колегія суддів вважає, що приходячи до висновку щодо правомірності не включення позивача до переліку вкладників Банку через те, що між ним та Банком укладено договір банківського вкладу та внесено кошти у період визнання Банку проблемним, судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, а саме ст. 75 Закон України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до якої визнання банку проблемним є банківською таємницею, тобто інформацією, що не підлягає розголошенню і яка не була і не могла бути відома позивачу.

Втім, у відповідності до регламентованого статтею 61 Конституції України принципу індивідуальної відповідальності позивач не повинен нести відповідальність за дії інших осіб, зокрема банківської установи в особі її працівників.

Отже, в даному випадку відповідачем-1 дійсно було допущено протиправну бездіяльність щодо не включення своєчасно позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що 04.04.2016 р. позивачу було виплачено в банку-агенті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування коштів по його вкладу у розмірі 200000,00 грн., а отже оскаржувані позивачем порушення були виправлені відповідачем і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без задоволення його позовних вимог, заявлених у цій справі, після такого виправлення, оскільки результат, на досягнення якого було націлене звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, досягнутий, а його порушене право - відновлено.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб'єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення частково апеляційної скарги ОСОБА_1, скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 229, 238, 242-244, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 липня 2015 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 23 лютого 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Аліменко В.О.