Справа № 804/5929/17
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 р. Справа № 804/5929/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.
секретаря с/з Максименко Е.М.
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Шаповал В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу
за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що для нарахування зобов'язання за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відсутні підстави. Так, позивач відчужив частину об'єкту нерухомості, який знаходиться на орендованій позивачем земельній ділянці, право оренди земельної ділянки позивача за договором від 28.11.2006 року є припиненим в силу закону. Факт припинення права користування позивачем земельною ділянкою підтверджується також рішенням суду, що набрало законної сили. Відтак, оскільки відсутні підстави для визначення грошового зобов'язання, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував. Надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що оскільки орендар ОСОБА_4 продовжив користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору найму, а заперечення наймодавця проти цього протягом місяця не надходили, договір найму вважається поновлений. Оскільки орендарем ОСОБА_4 не сплачено орендну плату з фізичних осіб у розмірі 971 740, 24 грн., ГУ ДФС у Дніпропетровській області правомірно визначено грошове зобов'язання оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28.11.2006 року між Дніпропетровською міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 було укладено Договір оренди землі на 50% земельної ділянки, загальною площею 1,7155 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.В., зареєстрований в реєстрі за № 9374.
ОСОБА_4 було відчужено нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, шляхом укладення договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л., зареєстрований в реєстрі за № 350 від 28.02.2013 року.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2013 року у господарській справі № 904/2523/13 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Дніпропетровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_7, про розірвання договору оренди земельної ділянки, припинено дію договору оренди землі від 28.11.2006 року, укладеного між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_4 на 50% земельної ділянки, загальною площею 1,7155 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 9374, зареєстрований Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів за № 15 від 11.01.007 року шляхом його розірвання.

Судове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2013 року у господарській справі № 904/2523/13 набрало законної сили за результатом касаційного оскарження 21.11.2013 року, що підтверджується довідкою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2017 року.

21 червня 2017 року ОСОБА_4 отримав податкове повідомлення-рішення від 29.05.2017 року № 17003-1302, винесене ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визначення суми податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за:

- податковий період - 2014 рік у сумі 133 522, 46 грн.;

- податковий період-2015 рік у сумі 166 768,52 грн.;

- податковий період - 2016 рік у сумі 325 945, 84 грн.;

- податковий період - 2017 рік у сумі 345 503,42 грн.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням від 29.05.2017 року № 17003-1302, позивач в порядку, визначеному статтею 56 Податкового кодексу України, 26.06.2017 року оскаржив його до Державної фіскальної служби України.

Рішенням від 17.08.2017 року № 10647/Б/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду скарги ОСОБА_4 від 26.06.2017 року на податкове повідомлення-рішення від 29.05.2017 року № 17003-1302, Державна фіскальна служба України залишила без змін податкове повідомлення-рішення від 29.05.2017 року № 17003-1302 про визначення грошового зобов'язання з орендної плати за землю з фізичних осіб у розмірі 971 740, 24 грн., а відповідно скаргу позивача - без задоволення.

Правомірність податкового повідомлення-рішення від 29.05.2017 року № 17003-1302 є предметом спору у цій адміністративній справі.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.136 и. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.2 - 288.3 ст. 288 Податкового кодексу України).

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним та Цивільним кодексами України, Законом України від 6 жовтня 1998 року № 161 «Про оренду землі», іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Частинами 1 та 2 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У той же час, частинами першою та другою статті 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Положеннями ст. 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю чи споруду, розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Також, частиною третьою ст. 7 Закону України "Про оренду землі" визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Отже, з аналізу наведених правових норм слідує, що у разі виникнення у іншої особи права власності на житловий будинок, будівлю чи споруду право попереднього користувача на земельну ділянку припиняється з огляду на закон, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Ця норма є імперативною, відхід від неї на підставі договору не допускається. Договір оренди при цьому не припиняється в цілому, а тільки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки.

Таким чином, з наведеного слідує, що з часу коли ОСОБА_7 набула у власність комплекс будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, у ОСОБА_4 в силу положень ч. 1, ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України у поєднанні з положеннями ст. 377 Цивільного кодексу України припинилося право користування земельними ділянками, на яких розташовані ці об'єкти.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 11.02.2015 у справі №6-2цс15 та від 13.04.2015 у справі №6-253 цс16, в яких зазначено, що в такому випадку закріплюється загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 Земельного кодексу України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає користувачем земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2013 року у господарській справі № 904/2523/13 ухвалено припинити дію договору оренди землі від 28.11.2006 року, укладеного між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_4 на 50% земельної ділянки, загальною площею 1,7155 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 9374, зареєстрований Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів за № 15 від 11.01.007 року, шляхом його розірвання.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили є обов'язковими для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини..

Таким чином, приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 29.05.2017 року № 17003-1302 про визначення ОСОБА_4 суми податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 971 740, 24 грн. та наявність підстав для його скасування.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 8640,00 грн., що документально підтверджується платіжними квитанціями №0.0.866043078.1 та №0.0..1від 09.10.2017 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 8640,00 грн. підлягає стягненню з ГУ ДФС України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись, ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 29.05.2017 року № 17003-1302 про визначення ОСОБА_4 суми податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 971 740, 24 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 8640,00 (вісім тисяч шістсот сорок) гривень.

Постанова суду набирає законної сили в порядку і строки визначені ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2017 року

Суддя О.В. Врона