Справа № 460/3152/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11219/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Андрушківа І. Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши апеляційну скаргу Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року у справі № 460/3152/17 (постанова ухвалена у м. Яворові судом у складі головуючого судді Швед Н. П., повний текст постанови виготовлено 17 жовтня 2017 року) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі управління), в якому просив визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, зобовязати відповідача зарахувати до його пільгового трудового стажу періоди роботи відповідно до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах (далі - Список № 2) електрозварником з 14 червня 1983 року по 18 березня 1985 року, з 15 липня 1985 року по 02 листопада 1988 року, з 01 листопада 1989 року по 31 січня 1991 року (6 років 3 місяці 20 днів) у Яворівському заводоуправлінні будівельних матеріалів, електрозварником з 01 лютого 1991 року по 20 серпня 1992 року (1 рік 6 місяців 19 днів) у кооперативі «Кераміка», електрозварником з 01 квітня 2008 року по 31 листопада 2016 року (5 років 9 місяців 24 дні) у ТЗОВ «Газімур» та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) з 15 березня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що після досягнення 55 років, маючи трудовий стаж 28 років 11 місяців 8 днів, з яких 13 років 7 місяців 3 дні на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, він звернувся до відповідача за призначенням пільгової пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, однак, відповідач неправомірно відмовив йому у призначенні такої пенсії.

ОСОБА_3 Яворівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що у позивача відсутній достатній трудовий стаж для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2, а тому йому правомірно відмовлено у призначенні такої пенсії.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідача належним чином повідомлено про дату, час та місце його проведення, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що після досягнення 55 - річного віку, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2.

Листом відповідача від 01 серпня 2017 року № 1738/07 позивачу повідомлено, що відповідно до рішення від 11 липня 2017 року № 13 йому відмовлено в призначенні такої пенсії, оскільки ним не надано первинних документів, які б підтверджували його безпосередню зайнятість на роботах, передбачених Списком № 2.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 є протиправними, оскільки факт виконання ним робіт передбачених цим списком підтверджується записами в його трудовій книжці.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), ОСОБА_3 Міністрів СССР «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах» від 22 серпня 1956 року № 1173.

Відповідно до статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають, зокрема, чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах і не менше 20 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 передбачено професію «газозварники та їх підручні» та «електрозварники та їх підручні».

Згідно з пунктом 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Як видно з матеріалів справи відповідач зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи з 01 квітня 2008 року по 19 листопада 2008 року, з 02 квітня 2009 року по 23 листопада 2009 року, з 07 квітня 2010 року по 16 листопада 2010 року, з 14 квітня 2011 року по 12 грудня 2011 року, з 25 квітня 2012 року по 13 грудня 2012 року, з 16 квітня 2013 року по 10 грудня 2013 року, з 01 квітня 2014 року по 06 грудня 2014 року, з 01 квітня 2015 року по 16 листопада 2015 року, з 03 квітня 2016 року по 30 листопада 2016 року у ТЗОВ «Газімур», що в сукупності становить 5 років 09 місяців 24 дні.

Окрім цього в трудовій книжці, виданій на імя ОСОБА_2 наявні записи про його роботу електрозварником з 14 червня 1983 року по 18 березня 1985 року, з 15 липня 1985 року по 02 листопада 1988 року, з 01 листопада 1989 року по 01 лютого 1991 року (06 років 03 місяці 21 день) у Яворівському заводоуправлінні будівельних матеріалів та електрогазозварником з 01 лютого 1991 року по 20 серпня 1992 року (1 рік 06 місяців 19 днів) у кооперативі «Кераміка».

Вказані професії передбачені Списком № 2, факт роботи позивача за цими професіями підтверджений наявними в його трудовій книжці записами, така робота виконувалась позивачем до 21 серпня 1992 року та не потребує підтвердження умов праці за результатами атестації робочих місць, а відповідно належить до пільгового трудового стажу позивача.

Однак згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 13 лютого 2017 року №№ 12, 13 позивачу не виплачувалась заробітна плата у січні, лютому, березні, квітні, травні, жовтні 1983 року, у червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді 1984 року, у квітні, травні, червні, серпні, вересні, жовтні 1985 року, у січні, лютому, березні, квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні 1989 року (що в сукупності становить 2 роки 4 місяці), а відтак вказані періоди роботи позивача не можуть бути зараховані до його пільгового трудового стажу.

Отже з урахуванням вказаних періодів роботи пільговий трудовий стаж ОСОБА_2 на момент звернення за призначенням пенсії становив 11 років 04 місяці 4 дні, що було недостатнім для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах у 55 - річному віці, таке право може бути реалізоване ним в більш пізньому віці з урахуванням зменшення передбаченого статтею 12 Закону № 1788-XII віку (1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи для чоловіків).

Натомість суд першої інстанції не встановив всіх фактичних обставин справи, не надав їм належної правової оцінки, в результаті чого прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 317 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області задовольнити.

ОСОБА_3 Яворівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року у справі № 460/3152/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії.

ОСОБА_3 набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав визначених пунктом 2 частини пятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 09 лютого 2018 року.