Справа № 813/3078/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11148/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гулида Р.М.,

суддів Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання Дробот М.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року(Головуючий суддя: Кухар Н.А., ухвалено о 15 год. 28 хв. у м. Львів, 06.11.2017 складено повний текст рішення) у справі за позовом ОСОБА_2 до Пустомитівської районної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Пустомитівської РДА про визнання протиправним і скасування розпорядження. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він 27.07.2017р звернувся з клопотанням до Пустомитівської РДА в якому просив прийняти розпорядження про видачу сертифікату на земельну частку пай на землях колективного сільсько - господарського підприємства (КСП) Миколаївське. Вказує на те, що 18.07.2017 року отримав розпорядження відповідача № 578 від 17.08.2017 року, яким йому було відмовлено у видачі сертифікату. Зазначає, що дане розпорядження не спростовує його посилання на указ Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям на яке він посилався у клопотанні.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.07.2017 року ОСОБА_2, звернувся до Пустомитівської РДА з клопотання в якому просив видати розпорядження про видачу сертифікату на земельну частку паю в розмірі 2,31 кадастрових гектари на землях КСП «Миколаївське».

У поданому клопотанні зазначив, що постійно проживає в с. Миколаєві, де проживає і його мати. З листа Миколаївської сільської ради від 02.06.2017р. № 180 дізнався, що на території Миколаївської сільської ради є землі резервного фонду, а тому покликаючись на пункт 7 Указу Президента України від 08.08.1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», просив задоволити його клопотання.

17.08.2017р. Пустомитівська РДА своїм розпорядженням № 578 повідомила позивача, що він не відноситься до категорії осіб, які мали право на земельну частку (пай), а тому не був включений до списків таких осіб та відмовила ОСОБА_2 у видачі Сертифікату про право на земельну частку (пай) на землях, які перебували у колективній власності сільськогосподарського кооперативу «Миколаївський» у звязку з відсутністю у нього права на таку земельну частку (пай).

Перевіривши наявні в матеріалах справи докази та норми чинного законодавства, апеляційний суд вважає, що відмовляючи у задоволенні зазначеного клопотання відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент проведення паювання земель) (надалі - ЗК України), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними ОСОБА_3 народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 передбачено, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Згідно з п.2 цього Указу, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 5 Указу передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до п. 7 Указу, створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері села, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Відтак, особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта.

Положенням про паювання і приватизацію землі в агропромисловому комплексі Львівської області, затвердженого ухвалою XIV сесії Львівської обласної ради народних депутатів від 08.12.1993 №351 визначено перелік осіб, що мають право на земельну частку.

Згідно з п.3.2 вказаного Положення, право на земельну частку (пай) мають: особи, які працюють у колективних сільськогосподарських підприємствах, селянських (фермерських) господарствах, інших сільськогосподарських підприємствах, установах і організаціях, а також пенсіонери, які раніше працювали в сільському господарстві і проживають у сільській місцевості; особи, зайняті у соціальній сфері на селі (працівники освіти, охорони здоров'я, культури, побутового обслуговування населення, зв'язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, ОСОБА_3 народних депутатів та їх виконавчих комітетів, пенсіонери з числа осіб, що проживають у даній місцевості).

Приватизаційна комісія може розглядати питання про включення до цього списку інших осіб, які не передбачені ст. 6 ЗК України, і вносити свої пропозиції відповідній ОСОБА_3 народних депутатів. Зокрема: репресованих (чи їх дітей), які не отримали земельного паю в іншому сільськогосподарському підприємстві: дітей, батьки яких передали землю та інші матеріальні цінності в дане господарство, працювали в ньому і померли; осіб, які були неправомірно виключені з господарства і проживають в сільській місцевості; духовних осіб, які можуть претендувати на середню земельну частку; інших осіб, які проживають в сільській місцевості.

Згідно розпорядження голови Пустомитівської РДА від 04.12.1995 №53 затверджено списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) та Проект роздержавлення та приватизації земель кооперативів «Миколаївський» по Миколаївській сільські раді.

Однак, як встановлено, позивач не відносився до жодної з вищевказаних категорій осіб, які мали право на отримання земельної частки (паю) та не був включений до списків таких осіб. Дана обставина також не була заперечена представником апелянта.

Посилання представника апелянт на те, що право на земельну ділянку (пай) у позивача виникло на підставі п. 7 Указу Президента України не може бути прийняте до уваги з огляду на те, що вказана норма стосується лише випадків, коли земельний пай фізично не можливо надати особі, яка має право на земельну частку з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі. Така земельна ділянка, відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель резервного фонду, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Саме така правова позиція щодо застосування положень п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 висловлена Верховним Судом України у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ".

Зокрема, Верховний суд України у вказаній Постанові чітко вказав, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання, відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до беззаперечного переконання про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування розпорядження Пустомитівської РДА № 578 від 17.08.2017р. та задоволення даного позову.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ч.1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року у справі №813/3078/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 22.02.2018 року