Справа № 814/2620/17
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 р. № 814/2620/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Мельника О.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом:Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, пр. Богоявленський, 55-е, м. Миколаїв, 54018

до відповідача:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54003

про:стягнення заборгованості в сумі 526,64 грн.,
ВСТАНОВИВ:

Інгульське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (надалі позивач або Управління) звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «НС» (надалі відповідач) заборгованості в сумі 334,60 грн.

08.12.2017 від позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, які прийнято судом, та ухвалою від 22.12.2017 зменшено суму позовних вимог.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 05.12.2017 відповідач отримала 11.12.2017, але у судове засідання не прибула, про причини своєї неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не подала.

Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина пята статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приймаючи рішення по справі, судом взято до уваги наступне.

ОСОБА_1 була зареєстрована я кості фізичної особи підприємця, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (арк.спр. 12), та перебувала на обліку в Управлінні як страхувальник та платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року N 2464-VI стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Крім того, за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Так, відповідно до пункту 6 статті 20 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (чинного на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1058) відповідач, як страхувальник, зобов'язаний сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для відповідача є календарний місяць.

На виконання зазначеного вище, відповідач подала звіт щодо нарахування внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2010 рік. Згідно наданої звітності фіксований розмір страхових внесків зазначено в сумі 778,64 грн., самостійно відповідачем сплачено 252,00 грн., тому сума заборгованості склала 526,64 грн. Заявою позивача про зміну позовних вимог від 08.12.2017 зазначено, що відповідач сплатила в рахунок погашення боргу ще 270,49 грн. Отже залишок заборгованості складає 256,15 грн.

Позивачем направлялась вимога № Ф-5822 05.11.2012 про необхідність сплати заборгованості відповідачу (арк.спр. 10).

Вимога відповідачем не оскаржена в установленому законом порядку.

Відповідно до абзаців 6, 7 частини 4 статті 25 Закону № 2464 у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом Пенсійного фонду, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, територіальний орган Пенсійного фонду надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки. У випадках, зазначених в абзаці шостому цієї частини, територіальний орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_1 припинена 10.03.2015 (арк. спр. 14).

На підставі ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Таким чином, стягнути заборгованість слід з ОСОБА_2, як фізичної особи.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач своїм правом не скористався, позов не заперечив, доказів погашення заборгованості в повному обсязі, станом на час розгляду справи не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 9, 12, 19, 77, 205, 241-243, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54003 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський ,55-е, м. Миколаїв, 54018 ідентифікаційний код 41250638) заборгованість в сумі 256,15 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник