Справа № 143/1585/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 143/1585/17

Головуючий у 1-й інстанції: Бойко А.В.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

20 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 16 січня 2018 року (ухвалену 16 січня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Житомир Департаменту патрульної поліції Сейка Романа Руслановича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Погребищенського районного суду Вінницької області із адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Житомир Департаменту патрульної поліції Сейка Романа Руслановича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 16 січня 2018 року позов задоволено, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 16 січня 2018 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Відповідач зазначає, що допустив порушення вимоги пункту 22.5 та 2.3 в Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - Правила), а саме керував транспортним засобом обладнаним засобом пасивної безпеки та не користувався ними та здійснював перевезення великовагового вантажу фактична маса якого на здвоєнні осі складає понад 16 т. Відповідальність за вказані порушення передбачена ч.5 ст.121 та ст.132-1 КУпАП. Відповідач вказав на необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо недоведеності наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а також на дотримання порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідача також вказав на неможливість закриття судом справи про адміністративне правопорушення.

Позивач зазначає, що відповідач визначив навантаження на вісь не проводивши габаритно-вагового контролю за допомогою стаціонарного або ж пересувного габаритно-вагового комплексу, ремінь безпеки був ним відстебнутий вже після зупинки транспортного засобу для можливості безперешкодно дістати документи, відповідачем було порушено вимоги частини 20 постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року взявши на себе функції покладені на органи Укртрансбезпеки.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що 15 листопада 2017 року ОСОБА_2 був зупинений на 86 км. автодороги Київ - Чоп, керуючи транспортним засобом «Sсаnіа Р380», державний № НОМЕР_1, на вимогу інспектора роти №3 батальйону Управління Патрульної поліції в м. Житомир Департаменту Патрульної Поліції, лейтенанта поліції Сейко Романа Руслановича.

Після перевірки наданих позивачем документів відповідачем складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 048494 від 15.11.2017р.

Згідно вказаної постанови позивач вчинив порушення вимог пункту 22.5 та 2.3 в Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч.5 ст.121 та ст.132-1 КУпАП. Вказане порушення полягало в тому, що позивач керував транспортним засобом обладнаним засобом пасивної безпеки та не користувався ними та здійснював перевезення великовагового вантажу фактична маса якого на здвоєнні осі складає понад 16 т. З урахуванням ст.36 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Позивач не погодився із вказаною постановою та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач послідовно заперечував винність у вчиненні правопорушення, а в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б спростовували його пояснення, тому постанову інспектора роти №3 батальйону Управління Патрульної поліції в м. Житомир Департаменту патрульної поліції Сайка Р. Р. серії БР №048494 від 15.11.2017р. про накладення на нього штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 5 ст.121, ст.132-1 КУпАП необхідно визнати протиправною і її скасувати, а провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення. Суд також звернув увагу, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення поліцейський, в порушення вимог ст. ст. 33, 280 КУпАП, не з`ясував характер вчиненого діяння, дані про особу позивача, його майновий стан, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, що є самостійною підставою для скасування постанови.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пункт 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейський може зупиняти транспортний засіб якщо є інформація, що свідчить про причетність водія транспортного засобу до вчинення адміністративного правопорушення.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов'язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879 (далі - Порядок №879), великовагові та великогабаритні транспортні засоби - це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Відповідно до п.3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За приписами п.6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Таким чином, відповідач здійснюючи контроль за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі уповноважений проводити документальний габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та за наявності ознак відповідних порушень вправі зупиняти транспортні засоби для реалізації вказаних повноважень.

Таким чином є необґрунтованими доводи позивача про те, що відповідач в даному випадку не мав повноважень здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Щодо факту порушення позивачем п.22.5 Правил дорожнього руху колегія суддів зазначає наступне.

Беззаперечно встановлено, що позивач керував транспортним засобом Sсаnіа Р380 та перевозив на даному транспортному засобі вантаж вагою 20,2 т. згідно товарно-транспортної накладної №509885 від 15 листопада 2017 року. При цьому згідно копії реєстраційного документа на транспортний засіб Sсаnіа Р380 має здвоєні осі, його вага складає 15680 кг.

Таким чином, на кожну вісь транспортного засобу Sсаnіа Р380, яким керував позивач, припадає 17,940 т., що перевищує граничні показники ваги, передбачені п.22.5 Правил дорожнього руху. Водночас, позивачем не було надано дозволу на рух, отриманого згідно Порядку №879, отже позивач порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що позивач керував транспортним засобом обладнаним засобом пасивної безпеки та не користувався ними.

В силу вимог КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З урахування наведеного, колегія суддів вважає, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.3 та п.22.5 Правил дорожнього руху.

Посилання відповідача на неможливість закриття судом справи про адміністративне правопорушення спростовуються положеннями п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, згідно якого за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 16 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Житомир Департаменту патрульної поліції Сейка Романа Руслановича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 лютого 2018 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.