Справа № 808/2001/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року о/об 15 год. 52 хв.Справа № 808/2001/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Новікової Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІДРОУКРБУД» до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

за участі представників:

від позивача - ОСОБА_1

(діє на підставі довіреності б/н від 27.10.2016 року)

від відповідача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності 5022/8/08-29-01-13 від 13.12.2017)

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ГІДРОУКРБУД (далі позивач або ТОВ ГІДРОУКРБУД) до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №400 від 27 грудня 2016 року, яким контролюючим органом нараховане податкове зобов'язання за податком на додану вартість у сумі 29188,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5838,0 грн.

Позов обґрунтовано тим, що з 07 листопада 2016 року по 11 листопада 2016 року податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІДРОУКРБУД». За результатами проведеної перевірки було складено акт перевірки №117/08-29-14-01-05/38929085 від 18 листопада 2016 року. На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення №400 від 27 грудня 2016 року. Позивач вважає що посадові особи податкового органу своїми діями порушили встановлений Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України) порядок проведення перевірки умисно, в ході незаконно та безпідставно проведеної податкової перевірки не дослідили первинні документи, що підтверджують господарську діяльність позивача, та зробили неправомірні висновки щодо фіктивної діяльності реально працюючого підприємства, який сумлінно сплачує всі податки. З огляду на зазначене, перевіряючими контролюючого органу неправомірно зроблені висновки щодо наявності у позивача будь-яких порушень законодавства. Позивач вважає, що дії податкових інспекторів, щодо встановлення порушень позивачем діючого законодавства, не базуються на вимогах законодавства України щодо правил ведення бухгалтерського та податкового обліку, нарахування та порядку сплати податків та обов'язкових платежів. Таким, чином позивач вважає, що висновки акту податкової перевірки №117/08-29-14-01-05/38929085 від 18 листопада 2016 року є необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення №400 від 27 грудня 2016 року - є незаконним.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких зазначає, що в ході проведеного детального аналізу отриманих та виданих податкових накладних TOB «Полінтерком», які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено повне пересортування, в зв'язку з тим, що підприємство придбає одну групу товарів, а реалізує іншу групу товарів, чим маніпулює податковою звітністю. З урахуванням вищевикладеного, перевіркою не підтверджено здійснення реальних товарних операцій постачальником TOB «Полінтерком». Тобто, такі товари не постачалися та не надавалися. Таким чином, в первинних документах зазначені господарські операції, які фактично не відбувались. У зв'язку з чим, податкові накладні, видаткові та прибуткові накладні, договори не мають юридичної сили первинних документів і, як наслідок, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІДРОУКРБУД» неправомірно формував регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких первинних документів, а також здійснював проведення операцій, реальність здійснення яких не підтверджена по ланцюгу постачання. Доводи позивача з приводу наявності всіх необхідних відповідно до вимог податкового законодавства документів не можуть слугувати беззаперечним доказом здійснення господарських операцій, оскільки будь-які документи, у тому числі договори, накладні, рахунки тощо, мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

10 липня 2017 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання на 25 липня 2017 року.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року провадження у справі зупинено до 11 вересня 2017 року.

11 вересня 2017 року провадження у справі поновлено, про що постановлено відповідну ухвалу суду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року провадження у справі зупинено до 11 жовтня 2017 року.

11 жовтня 2017 року провадження у справі поновлено, про що постановлено відповідну ухвалу суду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року провадження у справі зупинено до 07 листопада 2017 року.

07 листопада 2017 року провадження у справі поновлено, про що постановлено відповідну ухвалу суду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року провадження у справі зупинено до 13 грудня 2017 року.

13 грудня 2017 року провадження у справі поновлено, про що постановлено відповідну ухвалу суду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року провадження у справі зупинено до 15 січня 2018 року.

15 січня 2018 року провадження у справі поновлено, про що постановлено відповідну ухвалу суду.

Відповідно до статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 15 січня 2018 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

На підставі направлення від 07 листопада 2016 року, виданого Запорізькою обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області, згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України, та на підставі наказу Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області №605 від 05 жовтня 2016 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка TOB «Гідроукрбуд» (код за ) з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01 березня 2014 року по 31 грудня 2015 року при взаємовідносинах з TOB «Авелан» (), TOB «Промстейн» (), TOB «Форест АП» (), TOB «Полінтерком» (), TOB «ТБК Локомотив» (), TOB «Юсон- Груп» (), TOB «Персоніос» (), TOB «Алгоритм Захід» (), TOB «БК Форс» (TOB «БК Стоквіл») (), TOB «Ісланд Груп» (), TOB «Аргос консалт» ().

За результатами перевірки податковим органом складено Акт перевірки №117/08-29-14-01-05/38929085 від 18 листопада 2016 року.

Висновками акту перевірки визначено, що позивачем порушено:

- підпункт 14.1.36, пункт 14.1.181, підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункт 44.1 статті 44, пункт 198.1, пункт 198.3, пункт 198.6 статті 198, пункт 201.1 пункт 201.4, пункт 201.10 статті 201 ПК України в частині не підтвердження реальності здійснення господарських відносин TOB «Гідроукрбуд» з контрагентами-постачальвиками TOB «Авелан» (), TOB «Промстейн» (), ТОВ «Форест АП» (), TOB «ТБК Локомотив» (), TOB «Юсон- Груп» (), TOB «Персоніос» (), TOB «Алгоритм Захід» (), TOB «БК Форс» (ТОВ «БК Стоквіл») (), TOB «Ісланд Груп» (), TOB «Аргос консалт» () за період з 01 березня 2014 року по 31 грудня 2015 року, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту, що не призвело до виникнення грошових зобов'язань, внаслідок проведення операцій, реальність здійснення яких не підтверджена на загальну суму 1 397 901 грн.. в тому числі по періодам:

- березень 2014 року у сумі 120 017 грн.;

- травень 2014 року у сумі 179 855 грн.;

- червень 2014 року у сумі 196 480 грн.;

- вересень 2014 року у сумі 119 692 грн.;

- жовтень 2014 року у сумі 55 840 грн.;

- листопад 2014 року у сумі 75 596 грн.;

- грудень 2014 року у сумі 58 638 грн.;

- червень 2015 року у сумі 95 667 грн.;

- липень 2015 року у сумі 183 307 грн.;

- грудень 2015 року у сумі 312 809 грн.

завищено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість з контрагентами-покупцями, що не призвело то виникнення грошових зобов'язань, внаслідок проведення операцій, реальність здійснення яких не підтверджена на загальну суму 1 525 282 грн., в тому числі по періодам:

- березень 2014 року у сумі 124 152 грн.;

- квітень 2014 року у сумі 22 000 грн.;

- травень 2014 року у сумі 114 873 грн.;

- червень 2014 року у сумі 206 784 гри.;

- вересень 2014 року у сумі 125 992 грн.;

- жовтень 2014 року у сумі 71 000 грн.;

- листопад 2014 року у сумі 93 818 грн.;

- грудень 2014 року у сумі 50 000 грн.;

- червень 2015 року у сумі 202 648 грн.;

- липень 2015 року у сумі 191 536 грн.;

- грудень 2015 року у сумі 322 479 грн.

- підпункт 14.1.36, підпункт 14,1.181, підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, підпункт 44.1 статті 44, пункт 198.1, пункту 198.3, пункт 198.6 статті 198, пункт 201.1, пункт 201.4, пункт 201.10 статті 201 ПК України, в частині не підтвердження реальності здійснення господарських відносин TOB «Гідроукрбуд» з TOB «Подінтерком» (), внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість за 2014 рік в розмірі 23350 грн., у т.ч. по періодам:

- липень 2014 року у сумі 13 000 грн.;

- серпень 2014 року у сумі 10 350 грн.

За результатами перевірки та на підставі відомостей вищезазначеного Акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення: №400 від 27 грудня 2016 року, яким контролюючим органом нараховане податкове зобов'язання податком на додану вартість у сумі 29188,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5838,0 грн.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся зі скаргою на вищеозначене податкове повідомлення-рішення до Головного управління ДФС у Запорізькій області.

16 березня 2017 року TOB «ГІДРОУКРБУД» отримало рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області про результати розгляду скарги, яким у задоволенні скарги було відмовлено.

Позивач звернувся зі скаргою на вищеозначене податкове повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України.

26 липня 2017 року TOB «ГІДРОУКРБУД» отримало рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги, яким зазначене повідомлення-рішення було залишено - без змін.

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «ГІДРОУКРБУД» звернулося до суду з адміністративним позовом.

Судом в судовому засіданні досліджено первинні документи на виконання господарських відносин між TOB «ГІДРОУКРБУД» та TOB «Полінтерком»:

- акт списання №СпТ-000009 від 30 грудня 2014 року;

- акт списання №СпТ-000010 від 30 грудня 2014 року;

- акт списання №СпТ-000008 від 28 листопада 2014 року;

- акт списання №СпТ-000005 від 29 серпня 2014 року;

- акт списання №СпТ-000006 від 29 серпня 2014 року;

- акт списання №СпТ-000004 від 30 липня 2014 року;

- акт списання №СпТ-000003 від 03 липня 2014 року;

- договір оренди №1 оренди приміщення у приватної особи від 02 жовтня 2013 року;

- технічний паспорт на житловий будинок;

- план земельної ділянки;

- договір найму (оренди) №09/01-45Б від 09 січня 2014 року;

- договір найму (оренди) №03/04-МАЗ від 03 січня 2014 року;

- договір найму (оренди) техніки № 10/03-2Г від 10 березня 2014 року;

- акт приймання передачі від 10 березня 2014 року;

- договір №4646/14-ДУГ від 06 березня 2014 року;

- акт приймання виконання будівельних робіт за серпень 2014 року;

- підсумкова відомість ресурсів Берегова насосна станція (витрати по факту за серпень 2014 року);

- розрахункова загальновиробничих витрат до локального кошторису №6-1-1 на південо-гідротехнічні роботи по рибоохоронним оголовкам;

- акт №02 приймання виконання будівельних робіт за липень 2014 року;

- підсумкова відомість ресурсів технічна насосна станція о/к «Маяк» за липень 2014 року;

- розрахункова загальновиробничих витрат до локального кошторису №9-1-1 на обстеження та ремонт південно-гідротехнічних споруд насосної станції о/к «Маяк»;

- акт №01 приймання виконання будівельних робіт за липень 2014 року

- підсумкова відомість ресурсів технічна насосна станція о/к «Маяк» за липень 2014 року;

- договір підряду №20/2014/768 від 19 березня 2014 року;

- акт прийому виконання будівельних робіт за грудень 2014 року;

- розрахунок №2

- відомість ресурсів до локального рахунку №тп-19001.331.0

- акт №08 прийому виконання будівельних робіт за грудень 2014 року;

- відомість ресурсів до локального рахунку №тп-19001.331.0 (ф2 №08);

- акт №07 прийому виконання будівельних робіт за грудень 2014 року;

- відомість ресурсів до локального рахунку №тп-19001.331.0 (ф2 №07);

- акт №06 прийому виконання будівельних робіт за листопада 2014 року;

- відомість ресурсів до локального рахунку №тп-19001.331.0 (ф2 №06);

- акт №05 прийому виконання будівельних робіт за липень 2014 року;

- відомість ресурсів до локального рахунку №тп-19001.331.0 (ф2 №05);

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт і витратах за липень 2014 року;

- акт №04 прийому виконання будівельних робіт за липень 2014 року;

- відомість ресурсів до локального рахунку №тп-19001.331.0 (ф2 №04);

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт і витратах за липень 2014 року (договір №20/2014/768 від 18 березня 2014 року);

- видаткова накладна №134 від 25 липня 2014 року;

- товарно-транспортна накладна №134 від 25 липня 2014 року;

- рахунок-фактура №134 від 25 липня 2014 року;

- видаткова накладна №133 від 14 липня 2014 року;

- товарно-транспортна накладна №133 від 14 липня 2014 року;

- рахунок-фактура №133 від 14 липня 2014 року;

- видаткова накладна №132 від 03 липня 2014 року;

- товарно-транспортна накладна №132 від 03 липня 2014 року;

- рахунок-фактура №132 від 03 липня 2014 року;

- видаткова накладна №974 від 06 серпня 2014 року;

- товарно-транспортна накладна №974 від 06 серпня 2014 року;

- рахунок-фактура №974 від 06 серпня 2014 року;

- видаткова накладна №976 від 08 серпня 2014 року;

- товарно-транспортна накладна №976 від 08 серпня 2014 року;

- рахунок-фактура №976 від 08 серпня 2014 року;

- видаткова накладна №975 від 07 серпня 2014 року;

- товарно-транспортна накладна №975 від 07 серпня 2014 року;

- рахунок-фактура №975 від 07 серпня 2014 року;

Відповідачем не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження нікчемності правочинів між TOB «Полінтерком» та TOB «ГІДРОУКРБУД».

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Отже, відповідачем не надано доказів неможливості здійснення реальності операцій між позивачем та його прямим контрагентом - TOB «Полінтерком».

З урахуванням наведеного, відповідачем не спростовано у суді факт реальності господарських операцій, вчинених між позивачем та TOB «Полінтерком».

Відповідачем також не надано до суду ані рішень про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість (актів тощо), ані інформації про оскарження такого анулювання свідоцтва та результатів такого оскарження щодо TOB «Полінтерком».

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає висновки акту перевірки, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, необґрунтованим, у звязку з чим приходить до висновку про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення виходячи з наступного.

1. Відповідно до статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Одним із основних принципів, на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Досліджені судом докази доводять наявність змін в активах позивача під час вчинення господарської операції з TOB «Полінтерком».

Як зазначено у частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з пунктом 1.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 (далі - «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку»), записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів.

Відповідно до пункту 2.1 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Надані позивачем до суду докази, документи у сукупності підтверджують фактичне виконання TOB «ГІДРОУКРБУД» своїх зобов'язань, реальне здійснення господарської операції.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платниками податків вносяться відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Як з'ясовано судом, позивач веде облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань.

З наданих позивачем документів вбачається використання TOB «ГІДРОУКРБУД» товарів, отриманих від його контрагента, у подальшій своїй господарській діяльності.

Отже, досліджені судом первинні документи, регістри бухгалтерського обліку та фінансової звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків підтверджують здійснення господарських операцій позивача з TOB «Полінтерком».

Тобто, документально підтверджено формування TOB «ГІДРОУКРБУД» податкового кредиту з податку на додану вартість по операціям з TOB «Полінтерком».

2. Щодо реальності вчинених операцій між TOB «ГІДРОУКРБУД» та TOB «Полінтерком» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідач посилається на те, що відповідно до умов договору поставки № 1 ДТ від 01 липня 2014 року TOB «Полінтерком» зобов'язувався поставити на адресу TOB «Гідроукрбуд» дизельне паливо.

Податковий орган в Акті перевірки зазначає, що останню звітність підприємством було подано 31 жовтня 2014 року по взаємовідносинам з TOB «Гідроукрбуд» за липень 2014 року обліковується розбіжність між податковими зобов'язаннями TOB «Полінтерком» та податковим кредитом TOB «Гідроукрбуд» в повному обсязі, тобто в сумі 13000 грн., за серпень 2014 року обліковується розбіжність між податковими зобов'язаннями ТОВ «Полінтерком» та податковим кредитом TOB «Гідроукрбуд» в повному обсязі, тобто в сумі 10350 грн. Територіально TOB «Полінтерком» розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Податкова звітність з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, у т.ч. додатку AM до ДПІ за місцем реєстрації не надані, а отже, відсутні основні фонди, транспорті засоби, приміщення, склади, майданчики. Крім того, ненадання податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік підприємством TOB «Полінтерком» свідчить про те, що доходи, отримані від діяльності за 2014 рік, у т.ч. від взаємовідносин з TOB «Гідроукрбуд», взагалі не задекларовані, податок на прибуток не сплачений. Аналізом ЄРПН встановлено нереальність придбання ідентифікованого товару, введення в обіг якого (первинний продаж) не підтверджується фактом (законним джерелом) реального походження цих товарів (відсутнє дійсне формування активу) у попередніх ланках ланцюга його продажу. Відповідно до товарно-транспортних накладних наданих до перевірки було встановлено, що навантаження товару здійснювалось за адресою АДРЕСА_2, проте, TOB «Полінтреком» зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Інформація про наявність будь-яких інших орендованих приміщень у контролюючих органів відсутня. Таким чином, в ході проведеного детального аналізу отриманих та виданих податкових накладних TOB «Полінтерком», які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено повне пересортування, в зв'язку з тим, що підприємство придбає одну групу товарів, а реалізує іншу групу товарів, чим маніпулює податковою звітністю. З урахуванням вищевикладеного, перевіркою не підтверджено здійснення реальних товарних операцій постачальником TOB «Полінтерком». Тобто, такі товари не постачалися та не надавалися. Таким чином, в первинних документах зазначені господарські операції, які фактично не відбувались. У зв'язку з чим, вони (податкові накладні, видаткові та прибуткові накладні, договори) не мають юридичної сили первинних документів. І як наслідок TOB «ГІДРОУКРБУД» неправомірно формував регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких первинних документів, а також здійснював проведення операцій, реальність здійснення яких не підтверджена по ланцюгу постачання.

Однак з цього приводу суд зазначає, що Податковий кодекс України для платників податків не передбачає а ні обов'язок, а ні право вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей достовірності його державної реєстрації як СПД, реєстрації платником податків, «податкових взаємовідносин» з бюджетом, ведення податкового обліку, подання декларацій, тощо.

Як встановлено з акту перевірки відповідачем досліджені первинні документи, які підтверджують постачання товару від TOB «Полінтерком»: податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні.

В Акті перевірки на сторінці 12, податковим органом досліджено податкові накладні (№124 від 03 липня 2014 року; №125 від 14 липня 2014 року; №126 від 25 липня 2014 року) виписані TOB «Полінтерком» на адресу позивача.

Податкові накладні отримані позивачем про що свідчить реєстр отриманих податкових накладних.

Претензій на склад або помилки (дефектність) податкових накладних у податкового органу станом на проведення перевірки не було про що свідчить Акт перевірки.

Вказані ж в Акті висновки стосовно формування штучних податкових зобовязань, з метою надання податкової вигоди є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності належних та допустимих доказів, яка надається в передбаченому законодавством порядку.

На підтвердження здійснення операції та понесення фінансового навантаження підприємством позивача до суду надано податкові декларації з податку на додану вартість в яких визначено суми податку на додану вартість що надають право на оформлення позивачем податкового кредиту.

Податкові декларації прийнята податковим органом про що свідчать квитанції.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що зміст угоди, укладеної між позивачем та TOB «Полінтерком», не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що зміст угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обовязків та створення правових наслідків, що обумовлюються цими правочинами.

Податковим органом не доведено, а судом також не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

В матеріалах справи містяться докази про постачання товару та його переміщення по підприємтсву.

Отже, зазначені обставини не можуть бути підставами для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту та позбавлення права бюджетного відшкодування.

Як зазначено у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту14.1 статті 14 ПК України).

За приписами пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. […] Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як зазначено у пункті 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1 статті 200 ПК України).

Як зазначено у пункті 200.2 статті 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

У пункті 201.6 статті 201 ПК України зазначено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 201.8. статті 201 ПК України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

У пункті 188.1 статті 188 ПК України зазначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Досліджені судом податкові накладні виписані TOB «Полінтерком» з урахуванням інших документів, обставин здійснених позивачем операцій надають право TOB «ГІДРОУКРБУД» на формування податкового кредиту.

Відповідачем не надано до суду доказів про те, що підприємницька діяльність TOB «Полінтерком» припинена або у нього анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість - на день виписки податкових накладних за операціями з постачання товарів, робіт/послуг TOB «ГІДРОУКРБУД».

Тобто, відповідачем не спростовано можливість виписувати TOB «Полінтерком» податкових накладних.

У той же час, позивачем надано до суду податкові накладні, виписані TOB «Полінтерком» та докази товарності операцій (реальності настання наслідків), результатів господарської діяльності вказаних юридичних осіб.

Наведені обставини спростовують факт завищення суму податкового кредиту, що не призвело до виникнення грошових зобов'язань, внаслідок проведення операцій, реальність здійснення яких не підтверджена на загальну суму 1 397 901 грн. та заниження податоку на додану вартість за 2014 рік в розмірі 23350 грн.

З урахуванням зазначеного, досліджених документів, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено порушення TOB «ГІДРОУКРБУД» податкового законодавства України, як то зазначено в Акті перевірки №117/08-29-14-01-05/38929085 від 18 листопада 2016 року.

Отже, нарахування податкового зобов'язання, застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій до позивача є необґрунтованим.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у звязку із чим позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №400 від 27 грудня 2016 року, яким контролюючим органом нараховане податкове зобов'язання за податком на додану вартість у сумі 29188,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5838,0 грн.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ГІДРОУКРБУД за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений статті 255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений статтею 295 КАС України.

Рішення складено у повному обсязі 25 січня 2018 року.

Суддя Д.В. Татаринов