Справа № 806/2586/17
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м.Житомир справа № 806/2586/17

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Ткачук А.В.,

за участю: представника позивача - Коваля А.Д.,

представника відповідача - Шлапак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.08.2017,

встановив:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників Державної Фіскальної Служби № від 21 серпня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог Приватне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" зазначало, що податкове повідомлення - рішення є незаконним, оскільки підстави для його прийняття, наведені відповідачем, не відповідають дійсним обставинам справи, є надуманими, безпідставними та суперечать нормам діючого законодавства України. Позивач вважає, що сума зобов'язання з податку на додану вартість за липень 2016 року своєчасно сплачена, факту недоплати немає. Узгоджена сума грошового зобов'язання з податку на додану вартість за липень 2016 року була визначена в уточнюючому розрахунку в розмірі 7918916 грн, що на 583333 грн менше від суми податкового зобов'язання, визначеній у звітній податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2016 року.

Ухвалою суду від 28.09.17 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 17.10.17.

Судовий розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представників сторін; у зв'язку з необхідністю надання відповідачем доказів у справі; а також у зв'язку з неявкою представників сторін. Чергове судове засідання в справі було призначено на 15 січня 2018 р.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби направлено до суду письмові заперечення на адміністративний позов з проханням у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" відмовити у повному обсязі. При цьому відповідач указував, що ПрАТ "Енергетична компанія "Житомиробленерго" відповідно до уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість від 23.08.2016 задекларовано узгоджене податкове зобов'язання в сумі 583333 гривень, яке не було сплачено у встановленому Податковим кодексом порядку. Відтак, податкове повідомлення - рішення № від 21 серпня 2017 року, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 58324,59 грн за затримку на 3 календарні дні сплати грошового зобов'язання у сумі 583245 грн 86 коп., на думку фіскального органу, є правомірним і відповідає вимогам Податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, з мотивів наведених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Встановлено, що головним державним ревізором-інспектором Вінницького відділу податкового супроводження підприємств управління податкового супроводження підприємств виробничої сфери Офісу великих платників податків державної фіскальної служби Нестер Галиною Іванівною, на підставі пункту 20.1 стаття 20 розділу І та відповідно до статті 76 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), проведено камеральну перевірку щодо порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість ПрАТ "Енергетична компанія "Житомиробленерго", згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2016 року (дата реєстрації в податковому органі - 23.08.2016, вх. № ).

За результатами зазначеної перевірки контролюючим органом складено акт № 2688/28-10-41-10/22048622 від 04.08.2017 про результати камеральної перевірки щодо порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість ПрАТ "Енергетична компанія "Житомиробленерго" за липень 2016 року.

У акті зафіксовано висновок контролюючого органу про те, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення ПрАТ "Енергетична компанія "Житомиробленерго" терміну сплати (перерахування) узгодженого грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 583245,86 грн.

Одночасно зі змісту акту слідує, що наведений висновок головним державним ревізором - інспектором обґрунтовано тим, що ПрАТ "Енергетична компанія "Житомиробленерго", в порушення вимог п. 50.1 ст. 50 глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України, несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2016 року (дата реєстрації в податковому органі - 23.08.2016, вх. № ).

Так, на думку контролюючого органу, платником узгоджене грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 583245,86 грн (граничний термін сплати ПДВ - 23.08.2016) погашено із затримкою сплати в 3 дні, а саме - 26.08.2016.

Не погодившись із наведеними висновками, ПрАТ "Енергетична компанія "Житомиробленерго" направлено до Керівника Вінницького відділу податкового супроводження підприємств виробничої сфери Офісу великих платників державної фіскальної служби заперечення до акту камеральної перевірки щодо порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість № 2688/28-10-41-10/22048622 від 04.08.2017 за вих. № 04-13127 від 11.08.2017.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, за результатами розгляду вказаних заперечень, надано відповідь від 21.08.2017 № 44330/10/28-10-41-10 та повідомлено, що Офісом великих платників податків ДФС прийнято рішення висновки зазначеного акту залишити без змін.

21 серпня 2017 року Офісом великих платників податків ДФС сформовано податкове повідомлення-рішення № , яким, відповідно до акту перевірки № 2688/28-10-41-10/22048622 від 04.08.2017, за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) у сумі 583245,86 грн, та на підставі п. 126.1 ст. 126 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України, зобов'язано ПрАТ «ЕК «Житомиробленерго» сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 58324,59 грн за платежем податок на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг).

Перевіряючи оспорюване податкове повідомлення - рішення на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зважає на наступне.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України), податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п.п. 36.2, 36.3, 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України).

Згідно зі п.п. 37.1, 37.2 ст. 37 Податкового кодексу України, підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов'язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку.

Відповідно до п.п. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною (п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України).

Згідно зі п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку (п.п. 38.1, 38.2 ст. 38 Податкового кодексу України).

За змістом п.п. 31.1, 31.2, 31.3 ст. 31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 203 Податкового кодексу України встановлено порядок надання податкової декларації та строки розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 203.1 вказаної статті Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України визначено, що сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Зі змісту вищенаведених правових норм випливає, що відлік 10 календарних днів, що передбачені для самостійної сплати податкового зобов'язання, розпочинається з останнього дня граничного строку подання податкової декларації.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.08.2016 ПрАТ «ЕК «Житомиробленерго» подано до Офісу великих платників податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2016 року в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

Згідно зі квитанцією № 2 про прийняття податкової звітності Державною фіскальною службою України, декларація зареєстрована 18.08.2016 за № .

У даній декларації позивачем визначено:

- загальну суму податкових зобов'язань підприємства (рядок 9) у розмірі 36615989 грн;

- загальну суму податкового кредиту з ПДВ (рядок 17) у розмірі 28113740 грн.;

- суму позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (рядок 18.1 - рядок 18) у розмірі 8502249 грн.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Таким чином, граничним строком сплати суми узгодженого грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 8502249 грн, задекларованого в декларації за липень 2016 року, було 30 серпня 2018 року.

Із копій платіжних доручень №10049833 від 25.08.16 та № 10050500 від 29.08.16 видно, що кошти на поповнення електронного рахунку з ПДВ у загальній сумі 8502249 грн здійснено 25 та 29 серпня 2016 року.

Між тим суд відмічає, що приписами статті 50 Податкового кодексу України передбачено право платника податків на здійснення коригування показників, задекларованих у раніше поданій звітності, в тому числі шляхом їх збільшення чи зменшення.

Так, пунктом 50.1 указаної статті Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Форми та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року N 21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за N 159/28289.

Порядок заповнення уточнюючого розрахунку наведено у розділі VI наказу Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року N 21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за N 159/28289 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі пунктів 1 - 4 розділу VI вказаного наказу, уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. У графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, що виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється. У графі 5 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники з урахуванням виправлення. У графі 6 відображається сума помилки (абсолютне значення).

Судом установлено, що 23 серпня 2016 року позивачем направлено до контролюючого органу в електронній формі уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період липень 2016 року, який зареєстровано 23.08.2016 за № . Наведене підтверджено квитанцією № 2 про прийняття податкової звітності Державною фіскальною службою України.

Вказаним уточнюючим розрахунком ПрАТ «ЕК «Житомиробленерго» виправлено узгоджену суму грошового зобов'язання з ПДВ за липень 2016 року, зменшивши даний показник на 583333 грн відносно того, який був задекларований підприємством згідно податкової декларації з ПДВ за липень 2016 року (реєстраційний номер документа № від 18.08.2016).

Так, у рядку "Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету" (рядки 18, 18.1) уточнюючого розрахунку позивачем показник, який уточнюється зазначено в розмірі 8502249 грн, уточнений показник у розмірі 7918916 грн, різниця в сумі 583333 грн.

У контексті наведеного, суд зазначає, що уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період липень 2016 року (реєстраційний № ) заповнений із дотриманням Порядку заповнення уточнюючого розрахунку наведено у розділі VI наказу Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року N 21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за N 159/28289 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Зокрема, в графі 4 рядка 18.1 позивач відобразив показник узгодженого грошового зобов`язання, що виправляється, в розмірі 8502249 грн, в графі 5 рядка 18.1 позивач відобразив показник узгодженого грошового зобов`язання з урахуванням виправлення в бік зменшення в розмірі 7918916 грн, в графі 6 рядка 18.1 позивач відобразив абсолютне значення помилки в сумі 583333 грн.

Отже, за уточнюючим розрахунком (реєстраційний № ) у ПрАТ «ЕК «Житомиробленерго» грошове зобов`язання з ПДВ додатково не виникло. Вказаним розрахунком позивач уточнив узгоджене грошове зобов`язання до 7918916 грн, що є меншим від показника, задекларованого в податковій декларації (реєстраційний № ) на суму 583333 грн.

За наведених обставин, суд дійшов переконання, що висновок фіскального органу про те, що відповідно до уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість від 23.08.2016 (реєстраційний № ) позивачем задеклароване узгоджене податкове зобов'язання в сумі 583333 гривень, яке підлягало сплаті 23.08.2016, є безпідставним і таким, що спростовується показниками вказаного уточнюючого розрахунку.

Таким чином, суд вважає, що на підставі уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість від 23.08.2016 (реєстраційний № ) у ПрАТ «ЕК «Житомиробленерго» жодного обов'язку щодо сплати грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за липень 2016 року в сумі 583333 грн не виникло та, відповідно, порушення строків сплати узгодженого зобов'язання у вказаному розмірі не відбулося.

Згідно зі п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків встановлена статтею 126 Податкового кодексу України.

За змістом п. 126.1 цієї статті ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що застосування відповідачем до ПрАТ «ЕК «Житомиробленерго» податковим повідомленням - рішенням від 21.08.2017 № штрафу в сумі 58324,59 грн, за порушення строків сплати узгодженого грошового зобов'язання, згідно зі п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України, є безпідставним.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 згаданого Кодексу).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Усупереч наведеним нормам, відповідачем не доведено існування обставин на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 21 серпня 2017 рокує протиправним, тому його необхідно скасувати, а позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" - задовольнити.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отож, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1600,00 грн (платіжне доручення № 10093008 від 26.09.2017) необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г, ) № від 21 серпня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (10008, м. Житомир, вул. Пушкінська, 32/8, ) 1600,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повне судове рішення складене 25 січня 2018 року