Справа № 820/139/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 лютого 2018 р. № 820/139/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шляхової О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, б. 46) про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просить суд визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області від 30.06.2017р. № 15795-13, яким позивачу донараховано податкове зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами з об'єктів житлової нерухомості за 2016 рік у сумі 28218,32 грн.

Підставою подання вказаного позову слугувала незгода позивача із нарахуванням податкових зобов'язань у сумі 28218,32 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами з об'єктів житлової нерухомості за 2016 рік , оскільки, на його думку, таке донарахування не відповідає чинному законодавству України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що пунктом 6.1. Положення про порядок обчислення та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, затверджене Рішенням № 3 від 20.01.2016 року Черкасько- Лозівської сільської ради, визначалося, що ставка податку для об'єктів житлової нерухомості(крім підвалів, вбудованих та прибудованих гаражів), що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Разом з цим у відповідності до Рішення № 3 від 20.01.2017 року Черкасько- Лозівської сільської ради «Про внесення змін до рішень Черкасько- Лозівської сільської ради з питань оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області» розмін ставки податку зменшено з 0,5 відсотка до 0,25 відсотків.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Зважаючи на те, що Рішення № 3 від 20.01.2017 року Черкасько - Лозівської сільської ради «Про внесення змін до рішень Черкасько- Лозівської сільської ради з питань оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області» створила інший порядок розрахунків величини податку на нерухоме майна, відмінне від земельної ділянки держава, в особі контролюючого органу, має право обмежувати права та інтереси громадянина лише тоді, коли це дійсно необхідно, і тільки в такому обсязі, в якому її заходи будуть розмірними до переслідуваної мети.

Отже, застосування Головним управлінням ДФС у Харківській області податковим повідомленням -рішенням № 15795-13 від 30 червня 2017 року, яким донараховані податкові зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичним особами з об'єктів житлової нерухомості за 2016 рік у сумі 28218,32 гривень, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що у своїй позовній заяві ОСОБА_1. зазначає, що при здійсненні розрахунку грошових зобов'язань з податку на нерухоме майно була використана не вірна ставка податку, враховуючи те, що рішенням сільської ради у 2017 році було зменшено ставку податку з 0,5% до 0,25 % за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідач категорично не погоджується із зазначеним висновком враховуючи те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено Позивачу за 2016 рік, отже при їх розрахунку використовувалась ставка передбачена на 2016 рік. Тобто, при розрахунку податку за 2017 рік, до позивача буд застосована ставка у розмірі 0,25% мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Зазначає, що чинним законодавством встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (п. 4 розділ II «Прикінцеві положення» Закону №909). Нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами є офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів (п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України). Таким чином Закон №909 не виключає можливості прийняття протягом 2016 року рішень щодо зміни ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та надання пільг з його сплати. Вказане кореспондує із положеннями п. 7 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №909, яким рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Отже, у разі прийняття місцевими радами в межах своїх повноважень та у порядку, визначеному Кодексом, рішень про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), в т.ч. на 2016 рік, у платників податку - фізичних осіб виникає обов'язок щодо своєчасного та повного погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання з такого податку. У зв'язку із чим у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 22 лютого 2018 року, представники сторін, повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи - не прибули.

Через канцелярію суду 08.02.2018 року від позивача надійшла заява, в якій позивач просив суд слухати справу без його участі.

Враховуючи відомості про належне повідомлення сторін про час, дату та місце розгляду справи, враховуючи положення ч.9 ст.205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи позову, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до отриманих ГУ ДФС у Харківській області даних, було встановлено, що у власності Позивача перебуває житловий будинок загальною площею 587,1 кв. м.

На підставі отриманих даних 30 червня 2017 року Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та у відповідності до пункту 226.7 статті 266 ПК України прийняте податкове повідомлення- рішення № 15795-13, яким ОСОБА_1 донараховано податкове зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичним особами з об'єктів житлової нерухомості за 2016 рік у сумі 28218,32 гривень.

Податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності до статті 266 Податкового кодексу України, без складання акта перевірки платника податків.

Оскаржуване податкове повідомлення - рішення, яким було донараховано суму податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 р., було направлене на адресу позивача та ним отримане.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням від 30.06.2017 р. №15795-13, вважаючи його безпідставним та прийнятим з порушенням вимог Податкового кодексу України, ОСОБА_1 14.08.2017 року оскаржив зазначене рішення контролюючого органу в адміністративному порядку, передбаченому ст. 56 Податкового кодексу України до Державної фіскальної служби України (а.с. 27-30).

Рішенням № 11298 /Я/99-99-11-02-01-14 від 19.10.2018 року про результати розгляду скарги, яке було направлене на адресу позивача та вручено, податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга ФО ОСОБА_1 - без задоволення (а.с. 31-34).

Не погодившись із прийнятими рішеннями податкового органу позивач звернувся із означеним адміністративним позовом до суду.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 265 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1п. 266.2 ст.266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1п.266.3 ст.266 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, відповідно до приписів п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст.266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Відповідно до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст.266 ПКУ базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування ( п.п.266.5.1. ст..266 ПКУ).

Щодо визначення ставок податку, то рішенням Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області №3 від 20.01.2016 року для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб встановлено ставку 0,5% від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2016 року.

У 2016 році мінімальна заробітна плата становила 1378 грн.

Отже, за розрахунком відповідача, ставка податку становить 1378*0,5=6,89 грн.

Пунктом 266.4 статті 266 ПК України, встановлена пільга зі сплати податку, так база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Окрім того, абз. «г» п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 встановлено, що за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Як вбачається із матеріалів справи, підтверджується сторонами по справі, позивач має у власності житловий будинок площею 587,1 кв.м. (а.с. 35-36).

Отже, враховуючи вищевикладене, суми які увійшли до оскаржуваного податкового повідомлення - рішень розраховані наступним чином: оскільки площа будинку складає 587,1 кв.м. -120 кв.м. (пільга), то базою оподаткування є 467,1 кв.м.

Розрахунок податку відбувався наступним чином: 25000 грн. - збільшення суми податку та 467,1Ч6,89=3218,31 грн. Таким чином, загальна сума нарахованих податкових зобов'язань ОСОБА_1 за 2016 рік за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням склала: 28218,31 грн. (3218,31 + 25 000 (збільшення суми податку)).

Проте, як зазначає у своїй позовній заяві ОСОБА_1, при здійсненні розрахунку грошових зобов'язань з податку на нерухоме майно була використана не вірна ставка податку, враховуючи те, що рішенням сільської ради у 2017 році було зменшено ставку податку з 0,5% до 0,25 % за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Судом з'ясовано, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено позивачу за 2016 рік, отже, при розрахунку сум податку використовувалась ставка, передбачена на 2016 рік. Відповідач у свою чергу зазначає, що при розрахунку податку за 2017 рік, до позивача буде застосована ставка у розмірі 0,25% мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Так, пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному Кодексом.

Пунктом 7 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 24.12.2015 №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (далі - Закон №909) рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності Законом №909 переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених ст. 10 Податкового кодексу України.

Також встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (п. 4 розділ II «Прикінцеві положення» Закону №909).

Нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами є офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів (п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України).

Таким чином Закон №909 не виключає можливості прийняття протягом 2016 року рішень щодо зміни ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та надання пільг з його сплати. Вказане кореспондує із положеннями п. 7 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №909, яким рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Згідно зі статтею 73 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Отже, у разі прийняття місцевими радами в межах своїх повноважень та у порядку, визначеному Кодексом, рішень про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), в т.ч. на 2016 рік, у платників податку - фізичних осіб виникає обов'язок щодо своєчасного та повного погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання з такого податку.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи Рішенням № 3 від 20.01.2016 року Черкасько- Лозівської сільської ради затверджене Положення про порядок обчислення та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області (а.с. 13-21).

Вказаним Положенням в п. 6.1. визначалося, що ставка податку для об'єктів житлової нерухомості(крім підвалів, вбудованих та прибудованих гаражів), що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з пунктом 8.1. вказаного положення за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300' квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку). Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Разом з цим у відповідності до Рішення № 3 від 20.01.2017 року Черкасько- Лозівської сільської ради «Про внесення змін до рішень Черкасько- Лозівської сільської ради з питань оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області» розмір ставки податку зменшено з 0,5 відсотка до 0,25 відсотків.

Суд, у свою чергу зазначає, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Зважаючи на те, що Рішення № 3 від 20.01.2017 року Черкасько - Лозівської сільської ради «Про внесення змін до рішень Черкасько- Лозівської сільської ради з питань оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області» створила інший порядок розрахунків величини податку на нерухоме майна, відмінне від земельної ділянки держава, в особі контролюючого органу, має право обмежувати права та інтереси громадянина лише тоді, коли це дійсно необхідно, і тільки в такому обсязі, в якому її заходи будуть розмірними до переслідуваної мети.

Відповідно до частини 3 статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Таким чином, застосування Головним управлінням ДФС у Харківській області податкове повідомлення-рішення № 15795-13 від 30 червня 2017 року, про донарахування податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичним особами з об'єктів житлової нерухомості за 2016 рік у сумі 28218,32 гривень, підлягає скасуванню в частині 1609,16 грн., оскільки за 467,1 м.кв. бази оподаткування до позивача слід застосувати ставку податку у розмірі 0,25 відсотка.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним Зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року, справа N 1-рп/99 положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування податкового повідомлення-рішення № 15795-13 від 30 червня 2017 року, про донарахування податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичним особами з об'єктів житлової нерухомості за 2016 рік у сумі 28218,32 гривень, підлягає скасуванню в частині нарахування податку у розмірі 1609,16 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, б. 46) про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області від 30.06.2017р. № 15795-13, яким позивачу донараховано податкове зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами з об'єктів житлової нерухомості за 2016 рік в частині нарахування податку у розмірі 1609,16 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 26 лютого 2018 року.

Суддя Шляхова О.М.