Справа № 802/1234/16-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2018 року

Київ

справа №802/1234/16-а

адміністративне провадження №К/9901/25434/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2016 (головуючий суддя - Сало П.І.)

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.10.2016 (головуючий суддя - Драчук Т.О., судді - Загороднюк А.Г., Полотнянко Ю.П.)

у справі 802/1234/16-а

за адміністративним позовом Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земельний девелопмент»

про призначення документальної позапланової виїзної перевірки, -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2016 року Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земельний девелопмент» (далі - ТОВ «Земельний девелопмент», відповідач), в якому просила призначити документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Земельний девелопмент» з питань дотримання податкового законодавства в частині визначення податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП «Мегапрогрес» за період грудень 2014 року, січень-березень 2015 року,ТОВ «Буд Еліт Констракшн» за період травень 2015 року, ТОВ «Компанія Мірідіс» за період червень 2015 року, тривалістю 5 робочих днів.

В обґрунтування позовних вимог Вінницька ОДПІ зазначила, що за результатами аналізу податкової інформації виявлено обставини, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ «Земельний девелопмент» даних, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ в частині податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП «Мегапрогрес», ТОВ «Буд Еліт Констракшн», ТОВ «Компанія Мірідіс», та ймовірне заниження у зв'язку з цим своїх грошових зобов'язань з податку на додану вартість. Водночас, виходячи зі змісту пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VII, Вінницька ОДПІ позбавлена можливості самостійно призначити проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Земельний девелопмент», незважаючи на наявність підстав для її проведення, визначених статтею 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2016, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій обґрунтовані тим, що суб'єкт владних повноважень має право звернутися з позовом до відповідача, який не є суб'єктом владних повноважень, виключно у випадках, які прямо передбачені законом. Однак, ані ПК України, ані жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено право податкового органу звертатися до адміністративного суду з позовом про надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки.

Не погодившись з судовими рішеннями, Вінницька ОДПІ звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідач своїм правом подати заперечення на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

19.02.2018 справу, в порядку, передбаченому пунктом 4 частини 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (в редакції, що діє з 15.12.2017) передано до Верховного Суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України (у редакції Закону від 03.10.2017 №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за результатами аналізу податкової інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до ст.ст. 72,73, 74 ПК України, Вінницькою ОДПІ виявлено обставини, що свідчать про недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях ТОВ «Земельний девелопмент» з податку на додану вартість у частині визначення податкового кредиту по взаємовідносинах з наступними контрагентами:

- ПП «Мегапрогрес» на суму податку на додану вартість 140,0 тис. грн. за грудень 2014 року, на суму - 183,3 тис. грн. за січень 2015 року, на суму - 199,0 тис. грн. за лютий 2015 року та на суму - 174,8 тис. грн. за березень 2015 року;

- ТОВ «Буд Еліт Констракшн» на суму податку на додану вартість 68,9 тис. грн. за травень 2015 року;

- ТОВ «Компанія Мірідіс» на суму податку на додану вартість 70,1 тис. грн. за червень 2015 року.

Вищезазначені обставини, на думку контролюючого органу, свідчать про недотримання відповідачем вимог п. 198.1, 198.6 ст. 198 ПК України, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, а отже і про необхідність проведення документальної позапланової виїзної перевірки цього платника податків.

Разом з тим, відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств № від 27.02.2016 дохід ТОВ «Земельний девелопмент» за 2015 рік від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) становить 194 078 грн., тобто відповідач відноситься до суб'єктів господарювання, щодо яких заборонено проводити перевірки в силу дії Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що податковим законодавством не передбачено право податкового органу на звернення до суду з позовом про надання дозволу на проведення документальної позапланової перевірки.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення публічно-правових спорів визначено статтею 19 КАС України, яка кореспондується зі статтею 17 КАС України (у редакції до 15.12.2017, який діяв станом на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) . Зокрема, згідно із пунктом 5 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 5 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначено ПК України.

Положеннями статті 20 ПК України визначено права контролюючих органів. У вказаній нормі наведено перелік випадків, за наявності яких контролюючий орган має право на звернення до суду.

Аналіз наведеної норми права дає підстави вважати, що контролюючі органи мають право звертатись до суду виключно у випадках, встановлених законом.

Проте ні ПК України, ні іншими законами України не встановлено право контролюючих органів на звернення з адміністративними позовами до суб'єктів господарювання з вимогами про надання дозволу на проведення перевірки.

З 01.01.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, пунктом 3 Прикінцевих положень якого встановлено, що у 2015-2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюється виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, органом, який надає контролюючому органу дозвіл на проведення позапланової перевірки платника податку з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік, визначено виключно Кабінет Міністрів України.

Щодо передбаченої даною нормою можливості проведення перевірки платника податку за рішенням суду, на що посилається позивач у касаційній скарзі, то таке рішення суду як підставу для проведення перевірки слід розцінювати у контексті положень підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до частини 3 статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права; у них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правових наслідків є правильними, натомість доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області залишити без задоволення, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.10.2016 у справі 802/1234/16-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова