Справа № 265/7355/17
Суддя: Міхєєва І. М.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7355/17
Провадження №2-а/265/71/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Міхєєвої І.М., за участю секретаря судового засідання Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у місті Маріуполі ОСОБА_2 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції у місті Маріуполі ОСОБА_2 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення. В обгрунтування позову, з урахуванням пояснень від 04.12.2017 року зокрема зазначив, що 14.10.2017 року відносно нього інспектором ВБДР УПП у м.Маріуполі ДПП ОСОБА_2 була винесена постанова про накладання адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №853900 за порушення ч.2 ст.121 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. З вказаною постановою він не згоден виходячи з наступного. 14.10.2017 року, він проходив технічний огляд міського маршрутного автобусу АН1287, яким керує. Під час проходження технічного огляду, механіком було помічена тріщина на лобовому склі автобусу. З метою усунення несправності, він повертався в гараж, так як запасного скла у нього з собою не було, та без спеціальних засобів виправити цю несправність на місці не було можливості. Проте, був зупинений працівниками поліції - інспектором Григорєвим С.О., який чітко не повідомив, які пункти правил дорожнього руху він порушив. Під час розгляду справи, інспектором Григорєвим С.О. не були досліджені ніякі докази вчинення ним адміністративного правопорушення, а весь розгляд справи полягав у складанні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім того, він, як особа, яка притягалася до адміністративної відповідальності, відповідно до ст.268 КУпАП мав право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Проте, інспектор Григорєв С.О. проігнорував надані йому КУпАП права та не надав можливості ними скористатися, зокрема: ознайомитися з доказами вчинення мною адміністративного правопорушення та можливості звернутися за правовою допомогою до адвоката, тобто порушив його права на захист. Посилаючись, зокрема на ст.ст.7, 247, 258, 268, 279, 288 КУпАП, просив суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №853900 від 14.10.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.121 КУпАП.

Інспектор Григорєв С.О. письмових заяв по суті до суду не подав.

В судове засідання, позивач ОСОБА_1 не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував у повному обсязі.

Відповідач інспектор Григорєв С.О. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Зазначив, що водію відповідно до п.31.1 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація несправного транспортного засобу, а у шляховому листі водія ОСОБА_1 стояв підпис механіка, який тим самим дозволів водію виїжджати з гаражу. Просив суд не скасовувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу. А також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи.

Судом встановлено, що відповідно до постанови АР №853900 від 14.10.2017 року, складеної інспектором ВБДР Управління патрульної поліції у місті Маріуполі ДПП ОСОБА_2, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з надання послуг з пасажирських перевезень з технічною несправністю, а саме допустив наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, чим порушив п.31.1, п.31.4.7 (в) ПДР України, ДСТУ 3649 2010.

Частина 2 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Частина 1 ст.121 КУпАП до несправностей відносить: несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Пункт 31.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 передбачає, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Підпункт 31.4.7. п.31.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 передбачає, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 73 КАС України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В той же час, під час судового розгляду, інспектором Григорєвим С.О. не надано доказів того, що наявність тріщини в районі роботи склоочисників не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, а також, що саме з вказаною технічною несправністю відповідно до встановлених правил забороняється експлуатація транспортного засобу.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання інспектора на підпункт 31.4.7. п.31.4. Правил дорожнього руху, оскільки останній не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 встановив на скло додаткові предмети або наніс покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Крім того, інспектор не зміг конкретно зазначити, яким саме вимогам ДСТУ 3649 2010 «Колісні транспортні засоби» не відповідає технічний стан маршрутного автобусу під керуванням ОСОБА_1

Частина 1 ст.90 КАС України передбачає, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд вважає, що Відповідачем не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП. Відсутність доказів вчинення правопорушень унеможливлює перевірку судом наявності, як самої події правопорушення, так і наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вивчивши у сукупності докази, які були досліджені у судовому засіданні, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. ст. ст.121 ч.2, 247, 251, 252, 254, 256, 258, 280, 285, 287, 288, 289 КУпАП, керуючись ст.ст.6, 8, 9, 72, 73, 77, 90, 242 246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м.Маріуполі ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у м.Маріуполі ОСОБА_2 серії АР № 853900 від 14.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в порядку передбаченому ч.2 та ч.3. ст. 295 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: Управління патрульної поліції в м.Маріуполі, юридична адреса: Донецька область м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, 16.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2018 року.

Суддя: І.М. Міхєєва