Справа № П/811/2247/17
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року справа № П/811/2247/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді : Петренко О.С.

за участю секретаря судового засідання - Толстової О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ковальова Ю.В.,

представника третьої особи - Шматько К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Керівника Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області

до відповідача: ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна служба України з безпеки на транспорті, від імені якого діє Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Кіровоградській області

про стягнення плати за проїзд, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна служба України з безпеки на транспорті, від імені якого діє Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Кіровоградській області , в якому просить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові параметри яких перевищують нормативні, у сумі 148231,52 грн., що еквівалентно сумі 5048,25 євро.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області 11 червня 2017 року на автодорозі "Н12 Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам'янка", здійснено габаритно - ваговий контроль вантажного автомобіля марки DAF модель 95ХF430, реєстраційний номер НОМЕР_1.

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю складено акт №0110243 від 11.06.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким зафіксоване порушення транспортним засобом встановлених вагових обмежень загально маси ТЗ та осьових навантажень (на одиничні вісі та на дві здвоєні вісі) (а.с.29,95).

На підставі встановлених порушень законодавства відповідачу здійснено розрахунок плати за проїзд в сумі 5048,25 євро відповідно до розрахунку від 11.06.2017 (а.с.31).

В судовому засіданні представник прокуратури позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, зазначивши, що в ОСОБА_4 є лише водієм, тоді як розрахунок складено на платника «ОСОБА_5», отже підстави для задоволення позову відсутні.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи викладені в позовній заяві, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (пп. 4 п. 2 Порядку).

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (пп. 3 п. 2 Порядку).

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до положень ч.3 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п.28 Порядку, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Відповідно до п. 31-1 Порядку, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Зі змісту довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту № 0110243 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 11.06.2016 року вбачається, що фактична маса великовагового транспортного засобу становить 65,46 т., в той час як допустима становить 44т. Таким чином було перевищено норматив вагового параметру. При цьому в акті № 0110243 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів зазначено, що ОСОБА_4 є водієм транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

В той же час, відповідно до ст..1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійсню на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Таким чином власником транспортного засобу і автомобільним перевізником не завжди є одна і та сама особа. Тобто, власник транспортного засобу, може і не бути автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

При цьому жодних доказів того, що ОСОБА_4 є автомобільним перевізником позивачем до суду не надано.

Крім того, ОСОБА_4 є не є фізичною особою-підприємцем, що здійснює вантажні автомобільні перевезення на комерційній основі, що підтверджується письмовими поясненнями прокуратури (а.с.50) та листом Кропивницької ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 05.12.2017 р. №220/9/11-23-08-01 (а.с.57-59).

Судом встановлено, що автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_5 (а.с.99-103). Крім того, розрахунок №131 від 11.06.2017 року плати за проїзд до акту №0110243 складено на платника - ОСОБА_5 (а.с.97).

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що адміністративний позов Керівника Кіровоградської місцевої прокуратури до ОСОБА_4 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом є не обґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Крім того, представником відповідача заявлено клопотання про відшкодування судових витрат, в зв'язку пред'явленням позовних вимог не до тієї особи.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу статті 134 КАС України, впливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в тому числі неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Судом встановлено, що прокуратурою під час звернення до суду з позовними вимогами, невірно визначено особу відповідача, зазначивши при цьому розмір стягнення 148231,52 грн., що еквівалентно сумі 5048,25 євро.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат, відповідачем додані наступні докази звернення до фахівця в галузі права:

- договір № 02-Ш про надання правової допомоги від 10.01.2018 року (а.с.117),

- к/додаткова угода до договору про надання правової допомоги № 02-Ш від 10.01.2018 року (а.с.122);

- з наведеною калькуляцією затраченого часу (а.с.119);

- к/довідка №1 щодо оплати у розмірі 8000,00 грн. (а.с.124),

- к/свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_3 (а.с.115);

- ордер серія НОМЕР_4.

Аналізуючи викладене, а також документи надані відповідачем на підтвердження витрат на правову допомогу, суд знаходить що, вказані документи можуть слугувати належними та допустимими доказами щодо підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки дають можливість ідентифікувати, за що саме позивачем сплачувалися кошти представнику відповідача, а тому суд знаходить обґрунтованими вимоги в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу.

З урахуванням наведеного, оплата відповідачем послуг в сфері права в сумі 8000,00 грн. відноситься до складу судових витрат та підлягає розподілу за наслідками судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 243-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Кіровоградської області (ідентифікаційний код юридичної особи:02910025, адреса: 25006, місто Кропивницький, вул. В.Пермська 4) на користь ОСОБА_4 (номер облікової картки платника податку НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 8000 (вісім тисяч ) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено 19.02.2018 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко