Справа № 808/3889/13-а
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року (17 год. 00 хв.)Справа № 808/3889/13-а СН/808/25/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

при секретарі судового засідання Стратулат С.В.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2;

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Енергетичні Технології» (вул. Ентузіастів, 9, офіс 3, м.Запоріжжя, код єдрпоу 30982728) до Запорізької митниці ДФС (вул. С.Синенка, 12, м.Запоріжжя, 69041, ) про визнання дій противоправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» № 50, 51, 52 від 03.04.2013,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Енергетичні технології» (далі позивач, ТОВ «Торговий дім «Енергетичні технології») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Запорізької митниці ДФС (далі відповідач), у якому позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачеві суми грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій) в акті перевірки від 14.03.2013 № н/0018/13/112000006/НОМЕР_1; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення відповідача форми «Р» від 03.04.2013 № 50, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем ввізне мито в сумі 1601774,87 грн., у тому числі за основним платежем 1067849,91 грн., за штрафними санкціями 533924,96 грн., від 03.04.2013 №51, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем акцизний податок в сумі 8283144,17 грн., у тому числі за основним платежем 5522096,11 грн., за штрафними санкціями 2761048,06 грн., від 03.04.2013 № 52, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість в сумі 1976983,83 грн., у тому числі за основним платежем 1317989,22 грн., за штрафними санкціями 658994,61 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2013 позов задоволено частково, визнано протиправними та скасувано податкові повідомлення форми "Р" Запорізької митниці від 03.04.2013 № 50, від 03.04.2013 № 51, від 03.04.2013 № 52.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014 постанову Запорізького окружного адміністративного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.11.2017 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 01.12.2017 справу прийнято до провадження суддею Калашник Ю.В.

Ухвалою судді від 20.12.2017 справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.01.2018 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 15.02.2018.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, зокрема вказав, що у березні 2013 року відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку дотримання позивачем вимог законодавства України з питань державної митної справи. За результатами перевірки відповідачем складено акт від 14.03.2013 №н/0018/13/112000006/НОМЕР_1, яким встановлено, що при митному оформленні товару «абсорбент очищений» за кодом НОМЕР_2 згідно УКТ ЗЕД, за період з 07.12.2011 по 31.10.2012 декларантом порушено вимоги Основних правил інтерпретації класифікації товарів, зокрема номерів 1 та 6 Приміток до Групи 27 УКТ ЗЕД, що призвело до заниження податкового зобовязання на загальну суму 7907935,24 грн. Позивачем надано заперечення на зазначений акт перевірки. Відповідач відхилив заперечення та на підставі акту перевірки прийняв наступні податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 03.04.2013 № 50, № 51, № 52. Також зазначив, що відповідачем не надано суду доказів того, що ним до початку перевірки було виявлені ознаки, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи та виявлення таких ознак стало підставою для проведення документальної невиїзної перевірки позивача. В основу акту перевірки та висновку про класифікацію товару «абсорбент очищений» відповідачем взято висновок митного експерта №1-0907/12 від 30.07.2012 Федеральної служби Російської Федерації Центрального митного управління Експертно-криміналістичного управління м.Уфа. Вказаний висновок надійшов до відповідача лише 04.03.2013, тоді як перевірка була призначена лише 02.01.2013. Вважає, що відповідач не мав правових підстав для призначення перевірки та, відповідно, і для донарахування податкових зобовязань. Також представник позивача вказав, що у матеріалах справи наявні всі документи, які підтверджують правильність коду ввезеного товару. Щодо листа Департаменту митного аудиту, аналізу та управління ризиками Державної митної служби України від 29.12.2012 №27/1.2-673-ЕП, позивач вказує, що відповідачем проведено перевірку позивача щодо іншої поставки товару (наказ про проведення перевірки від 10.12.2012 №762) під час якої встановлено, що невірне зазначення коду УКТЗЕД. Наслідком такої перевірки стало прийняття податкових повідомлень-рішень, які позивачем оскаржені до Запорізького окружного адміністративного суду (справа №808/278/13-а). У вказаній справі рішення винесено на користь позивача та скасовані відповідні рішення. Постанова суду обґрунтована зокрема тим, що відповідач не мав встановлених законодавством підстав для проведення перевірки. З урахуванням викладеного вище представник позивача просив позов задовольнити.

Від відповідача надійшов відзив на позов. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив та вказав, що митним та податковим законодавством йому надано право на проведення невиїзної документальної перевірки, за результатом якої встановлено порушення і прийняті податкові повідомлення. Відповідно до ч.4 ст. 69 Митного кодексу України від 2012 року, у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари, що і було зроблено Запорізькою митницею. Також, посилаючись на результати лабораторних досліджень товару (зокрема, на висновок митного експерта №1-0907/12 від 30.07.2012 Федеральної митної служби Російської федерації Центрального експертно-криміналістичного митного управління Експертно-криміналістичної служби регіонального філіалу Центрального експертно-криміналістичного митного управління м.Уфа) та УКТ ЗЕД відповідач зазначає, що класифікація товару, яка здійснена ним за результатами перевірки, є вірною. Товар «абсорбент очищений», відповідно Основних правил інтерпретації класифікації товарів, зокрема №1 та № 6, Приміток до Групи 27 УКТ ЗЕД, враховуючи Пояснення до товарних позицій 3814 та 2710 УКТ ЗЕД, а також результати висновку №1-0907/12 від 30.07.2012, за хімічними показниками та фракційним складом відноситься до товарної підкатегорії 0 УКТ ЗЕД зі ставкою мита 6% та акцизним податком в розмірі 182 Євро (до 14.01.2012) та 198 Євро (з 14.01.2012) за 1000 кг. Також, у справі №808/278/13-а відкрито касаційне провадження, а тому позивач не може посилатись на указане рішення в обґрунтування своєї позиції. Представник позивача вважає, у відповідача були законні підставі для проведення перевірки позивача, оскільки митницею здійснювався аналіз електронних копій митних декларації, відповідно до яких виявлені ознаки, що свідчать про можливе порушення законодавства з питань державної митної справи, а саме неправильна класифікація товарів.

Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що прийняті податкові повідомлення-рішення є правомірними, тому просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Під час судового розгляду справи, на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 08.11.2017 судом досліджено лист Департаменту митного аудиту, аналізу та управління ризиками Державної митної служби України від 29.12.2012 №27/1.2-673-ЕП, на виконання якого виданий наказ від 02.01.2013 №3 про проведення документальної невиїзної перевірки.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. При цьому суд виходить з такого.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем укладено зовнішньоекономічний Договір №1011-0103/ESK від 01.03.2011 з товариством з обмеженою відповідальністю «ЕнергіяСтройКомплект» (Російська Федерація) (далі договір) (а.с. 34 44 том 1).

Відповідно до вказаного договору та додаткових угод до нього у період з 07.12.2011 по 31.10.2012 позивачем згідно митних декларацій №112000009/2011/014474 від 07.12.2011; №112000009/2012/000022 від 04.01.2012; №112000009/2012/000057 від 05.01.2012; №112000009/2012/000078 від 06.01.2012; №112000009/2012/000128 від 11.01.2012; №112050000/2012/002226 від 15.02.2012; №112050000/2012/002387 від 16.02.2012; №112050000/2012/006579 від 02.04.2012; №12050000/2012/006580 від 02.04.2012; №112050000/2012/007309 від 09.04.2012; №112050000/2012/007966 від 17.04.2012; №112050000/2012/009681 від 07.05.2012; №112050000/2012/011140 від 23.05.2012; №112050000/2012/012196 від 01.06.2012; №112050000/2012/013123 від 13.06.2012; №112050000/2012/013633 від 19.06.2012; №112050000/2012/014314 від 26.06.2012; №112050000/2012/017447 від 02.08.2012 імпортований товар «абсорбент очищений» за кодом Українського класифікатору товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) НОМЕР_2 групи 38 «Різноманітна хімічна продукція» виробництва ЗАТ «Урусінський хімічний завод» (далі товар) (а.с. 45 - 63 том 1).

Зазначені митні декларації були прийняті Запорізькою митницею за кодом товарної підкатегорії НОМЕР_2 УКТЗЕД зі ставкою мита 0%. Зауважень з боку Запорізької митниці щодо класифікації товару чи їх митної вартості декларантом не було отримано, всі передбачені платежі до бюджету сплачено, товар випущено у вільний обіг.

На виконання наказу Запорізької митниці від 02.01.2013 № 3 (а.с.13 том 3), Запорізькою митницею проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ «Торговий дім «Енергетичні технології» вимог законодавства України з питань державної митної справи на предмет правильності класифікації товару «абсорбент очищений» за кодом НОМЕР_2 згідно УКТ ЗЕД за період з 07.12.2011 по 31.10.2012, результати якої оформлено актом від 14.03.2013 № н/0018/13/112000006/НОМЕР_1 (а.с.64-70 том 1).

Перевіркою встановлено, що при митному оформлені товару «абсорбент очищений» за кодом НОМЕР_2 згідно з УКТ ЗЕД за період з 07.12.2011 по 31.10.2012 декларантами ТОВ «В-Бест» та ТОВ «Торговий дім «Енергетичні технології» порушено вимоги Основних правил інтерпретації класифікації товарів, зокрема №1 та № 6, Приміток до Групи 27 УКТЗЕД, затверджених Законом України «Про Митний тариф України» від 05 квітня 2001 року №2371-111 (із змінами та доповненнями) та Пояснень до товарних позицій 3814 та 2710 УКТЗЕД, затверджених наказом Держмитслужби від 30.12.2010 №1561, чинного на час митного оформлення, що призвело до заниження податкового зобовязання на загальну суму 7 907 935,24 грн., який підлягає перерахуванню до Державного бюджету України, з них: ввізне мито (вид 021) у сумі 1 067 849,91 грн.; акцизний податок (вид 089) у сумі 5 522 096,11 грн.; ПДВ (вид 028) у сумі 1 317 989,22 грн.

Позивач не погодившись із актом перевірки надав відповідачу заперечення від 22.03.2013 №22/03/13-05 (а.с.78-81 том 1). Листом № 07-04-18-24/2502 від 29.03.2013 відповідач повідомив позивача, що класифікація товару здійснено вірно, а проведена перевірка та її висновки є правомірними (а.с. 82-84 том 1).

За результатами проведеної перевірки та на підставі акта перевірки Запорізькою митницею винесені податкові повідомлення форми «Р»: № 50 від 03.04.2013, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем ввізне мито в розмірі 1601774,87 грн., у тому числі за основним платежем 1067849,91 грн., штраф 533924,96 грн. (а.с.87 том 1); № 51 від 03.04.2013, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем акцизний податок в сумі 8 283 144,17 грн., в тому числі за основним платежем 5522096,11 грн., штраф 2761048,06 грн. (а.с.86 том 1); № 52 від 03.04.2013, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість в сумі 1976983,83 грн., у тому числі: за основним платежем 1317989,22 грн., штраф 658994,61 грн. (а.с.85 том 1).

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На час виникнення спірних правовідносин, митне оформлення товарів регулювалося нормами Митного кодексу України від 11.07.2002 (далі - Митний кодекс України 2002 року) (до 01.06.2012) та нормами Митного кодексу України від 13.03.2012 (далі - Митний кодекс України 2012 року) (з 01.06.2012).

Частиною 8 ст. 257 Митного кодексу України 2012 року, встановлено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі у вигляді кодів, зазначені у цій статті. Серед таких відомостей є код товару згідно з УКТ ЗЕД, ставки митних платежів, та суми митних платежів.

Згідно із ст.72 Митного кодексу України 2002 року та ст.248 Митного кодексу України 2012 року, митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів, який підлягає митному оформленню. Засвідчення митним органом прийняття товарів до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень, інших відміток на митній декларації.

Матеріалами справи підтверджується та представниками сторін не заперечувався той факт, що під час митного оформлення товару декларант надав митному органу усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявленого ним коду товару, а саме: договір поставки від 01.03.2011 з додатками, паспорти якості товару, інвойс та інші документи, зазначені у графі 44 митних декларацій (надалі - МД).

Митні декларації були прийняті без зауважень та заперечень з боку митного орагану.

У контексті ст.86 Митного кодексу України 2002 року з моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а саме факти переміщення та пропуску товарів через митний кордон України, задекларовану митну вартість товару, нарахування обовязкових платежів при розмитненні товару.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були прийняті та оформлені митні декларації позивача шляхом поставлення відбитків штампу у відповідних графах митних декларацій. Імпортований позивачем товар був випущений у вільний обіг без обмежень з боку митного органу.

Порядок здійснення митного контролю та митного оформлення товарів врегульований наказом Держмитслужби України № 314 від 20.04.2005 «Про затвердження Порядку здійснення митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації» (далі Порядок № 314), який діяв до 31.08.2012 та наказом Мінфіну України № 631 від 30.05.2012 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», що набув чинності з 31.08.2012 (далі - Порядок № 631).

Згідно з ч. 3 Порядку № 314 та п.4.5., п.4.9. Порядку № 631 під час митного контролю і оформлення товарів підрозділом митного оформлення здійснюється, зокрема, перевірка правильності класифікації та кодування товарів, перевірка правильності визначення митної вартості товарів та правильності нарахування і сплати митних та інших платежів за МД.

Частиною 1 ст. 69 Митного кодексу України 2012 року встановлено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (ч.2 ст. 69 Митного кодексу України 2012 року).

Статтею 313 Митного кодексу України 2002 року встановлено, що митні органи класифікують товари, тобто відносять товари до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

Відповідно до Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №650 (далі Порядок) посадова особа підрозділу митного оформлення чи митного поста згідно з цим Порядком здійснює контроль правильності класифікації товарів під час проведення процедур митного контролю та оформлення товарів (п. 5 Розділу І Порядку).

Розділом ІІ Порядку встановлено, що декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до Митного кодексу України. Посадові особи підрозділу митного оформлення чи митного поста, відділу митних платежів здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

Рішення приймається за результатами класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТ ЗЕД, у тому числі за результатами спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками у складних випадках митних формальностей.

З урахуванням викладених вище ном, суд вважає, що відсутність рішення про визначення коду товару та випущення товару у вільний обіг свідчить про класифікацію його митним органом відповідно до коду, заявленого у митній декларації.

Класифікація товару при їх декларуванні фактично є складовою митного оформлення і відповідно до ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України 2012 року, ст. 313 Митного кодексу України 2002 року здійснюється митними органами. Суми митних платежів безпосередньо залежать від визначеного коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Підпунктом 54.3.3 п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Тобто, митний орган фактично є особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань під час митного оформлення товару, оскільки нарахування сум податкових зобовязань напряму залежить від визначення коду товару.

Пунктом 54.4 ст. 54 Податкового кодексу визначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності до ч. 4 ст. 255 Митного кодексу України 2012 року, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії. Аналогічні приписи містилися і в Митному кодексі України 2002 року (ч. 2 ст. 78 Митного кодексу України 2002 року). Наслідком завершення митного оформлення є пропуск товарів через митний кордон України, що є дозволом митного органу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур (пункт 5, 10, 23 статті 4 Митного кодексу України 2012р.).

Відповідно до норм ст.ст. 291 та 292 Митного кодексу України 2012 року, обовязок із сплати митних платежів припиняється при виконанні обовязку із сплати митних платежів, а в свою чергу обовязок із сплати митних платежів вважається виконаним (митні платежі вважаються сплаченими) у разі здійснення особою, відповідальною за сплату митних платежів, розпорядження про використання коштів авансових платежів при здійсненні митного оформлення товарів - з моменту закінчення митного оформлення. Позивачем митні платежі за митними деклараціями сплачені у повному обсязі і у встановлений законом строк.

Так, відповідачем фактично було завершено митне оформлення товару за митними деклараціями і товар випущено у вільний обіг.

Частиною 3 ст. 345 Митного кодексу України 2012 року встановлено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи в тому числі щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення. Зазначена норма є загальною, та в подальшому конкретизується ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України 2012 року, якою визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від субєктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів або надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю субєктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України. Саме на першу підставу, передбачену ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України 2012 року посилається відповідач як на підставу проведення перевірки.

Відповідачем не надано суду доказів, що ним до початку перевірки було виявлено ознаки, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від субєктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів або надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю субєктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України; та виявлення таких ознак стало підставою для проведення документальної невиїзної перевірки позивача.

Судом встановлено, що наказ від 02.01.2013 №3 про проведення документальної невиїзної перевірки виданий на виконання листа Департаменту митного аудиту, аналізу та управління ризиками Державної митної служби України від 29.12.2012 №27/1.2-673-ЕП.

У зазначеному листі Департамент вказує про необхідність Запорізькій митниці невідкладно розпочати проведення перевірки позивача на предмет правильності класифікації товару «абсорбент очищений», який було класифіковано за кодом УКТЗЕД НОМЕР_2 в період з 07.12.2011.

На обґрунтування необхідності проведення такої перевірки у листі зазначено, що Запорізькою митницею проведено невиїзну документальну перевірку позивача (наказ митниці від 10.12.2012 №762) на предмет правильності класифікації товару «абсорбент очищений» за кодом УКТЗЕД НОМЕР_2, оформленого за МД №112050000/2012/025236 від 09.11.2012. За результатами проведеної перевірки встановлено, що вказаний товар відноситься до товарної під категорії НОМЕР_3 УКТЗЕЗ, що призвело до заниження податкового зобовязання.

Проте, суд не вважає що указаний лист може свідчити про наявність доказів про виявлені ознаки можливого порушення законодавства України з питань державної митної справи, оскілки:

По-перше, вказаний лист надійшов відповідачу від Департаменту митного аудиту, аналізу та управління ризиками Державної митної служби України, тоді як ст. 351 Митного кодексу України 2012 року встановлено, що такі докази мають бути отримані від субєктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів або надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю субєктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України;

По-друге, як вказано у зазначеному вище листі Департаменту, сумніви щодо правильності визначення коду товару за УКТЗЕД виникли внаслідок проведення іншої перевірки щодо іншої поставки товару.

Отже, лист Департаменту митного аудиту, аналізу та управління ризиками Державної митної служби України не може бути розцінений судом як доказ наявності ознак порушень митної справи, у розумінні приписів ст. 351 Митного кодексу України 2012 року.

Крім того, суд зазначає, що в подальшому, наслідки перевірки позивача, яка проведена на підставі наказу митного органу від 10.12.2012 №762, про яку йде мова у листі Департаменту, в подальшому скасовані Запорізький окружним адміністративний судом (постанова від 11.04.2013 №808/278/13-а, яка залишена в силі Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 04.03.2014), та у постанові суду вказано, що відповідач (Запорізька митниця) не мав встановлених законодавством підстав для проведення перевірки, а відтак - визначення позивачеві суми грошового зобовязання в акті перевірки та, відповідно, прийняття оскаржуваних рішень.

Також, суд вважає за необхідне зазначити наступне, що в основу акту перевірки та висновку про класифікацію товару «абсорбент очищений» в товарній підкатегорії 0 УКТ ЗЕД митним органом взято висновок митного експерта №1-0907/12 від 30.07.2012 Федеральної служби Російської федерації Центрального митного управління Експертно-криміналістичного митного управління м.Уфа, який було надано листом від 14.02.2013 № 01-06-16/1779 Приволжським митним управлінням (Російська Федерація) (а.с.19, 29-34 том 2).

З копії супровідного листа від 14.02.2013 № 01-06-16/1779 (а.с.19 том 2) вбачається, що висновок митного експерта №1-0907/12 від 30.07.2012 надійшов до Запорізької митниці лише 04.03.2013 (що вбачається з відбитку штампа вхідної кореспонденції на супровідному листі). Перевірка позивача ж була призначена ще 02.01.2013 наказом № 3 (а.с.13 том 3).

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав для проведення перевірки після закінчення митного оформлення товару, а відповідно і для донарахування податкових зобовязань оскаржуваними рішеннями.

Позивачем до матеріалів справи надано докази на підтвердження коду товару «абсорбент очищений» - НОМЕР_2, а зокрема: експертне заключення Запорізької торгово-промислової палати (а.с.127-128 том 1), паспорти якості на товар, технічні умови на товар, висновки досліджень ДП «Українського науково-дослідного інституту нафтопереробної промисловості «Масма», висновки Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи від 05.11.2012, від 20.02.2013, протоколи випробувань лабораторії ТОВ «НДЛЕН «Ойлцентр» на кожну партію товару, докази реалізації позивачем товару «абсорбент очищений» (а.с.151-207 том 1, а.с.37-40, 52-200 том 2, а.с.1-2 том 3).

Частиною 6 ст. 69 Митного кодексу України 2012 року встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у звязку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Зазначена правова норма встановлює єдину, виключну підставу для застосування митним органом штрафів та інших санкцій за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у звязку з неправильною класифікацією товарів. Законодавством України не передбачено іншої підстави для застосування митним органом штрафів та інших санкцій за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у звязку з неправильною класифікацією товарів, а сам зміст ч. 6 ст. 69 Митного кодексу встановлює виключність підстави для нарахування штрафних санкцій у зазначеному випадку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що відповідач не мав встановлених законодавством підстав для проведення перевірки, а відтак - визначення позивачеві суми грошового зобовязання та, відповідно, прийняття оскаржуваних рішень. Тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування суми грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій) в акті перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 345 Митного кодексу України 2012 року, результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобовязання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України. Стаття 354 Митного кодексу України 2012 року (пункти 11, 12 14) передбачає, що рішення про визначення грошових зобовязань підприємства, що перевірялося, приймається керівником митного органу або особою, яка виконує його обовязки. Податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або особою, яка виконує його обовязки, з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству. В акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобовязань підприємства.

З наведених норм вбачається, що акт є службовим документом, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, в якому викладаються результати перевірки, зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобовязань підприємства, є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства. Результати перевірки, оформлені актом, є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобовязання підприємства щодо сплати митних платежів.

Відтак, позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування позивачу суми грошового зобовязання в акті перевірки від 14.03.2013 до задоволення не підлягає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 139, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Енергетичні Технології» (вул. Ентузіастів, 9, офіс 3, м.Запоріжжя, ) до Запорізької митниці ДФС (вул. С.Синенка, 12, м.Запоріжжя, 69041, ) про визнання дій противоправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» № 50, 51, 52 від 03.04.2013, задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення форми «Р» Запорізької митниці ДФС від 03.04.2013 №50, від 03.04.2013 №51, від 03.04.2013 №52.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Енергетичні Технології» (вул. Ентузіастів, 9, офіс 3, м.Запоріжжя, код єдрпоу 30982728) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС судовий збір у розмірі 2294,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення у відповідності до ч.3 ст.243 КАС України, складено та підписано 21 лютого 2018 року.

Суддя Ю.В. Калашник