Справа № 815/6468/17
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6468/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Андрухіва В.В.

за участю секретаря судового засідання Рижук В.І.

представника позивача не зявився

представника відповідача не зявився

представника третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Березівського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 управління ДМС в Одеській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13.12.2017 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Березівського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 управління ДМС в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною відмову Березівського районного сектору ГУ ДМС в Одеській області у видачі ОСОБА_2 у звязку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ;

- зобовязати Березівський районний сектор ГУ ДМС в Одеській області оформити та видати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку із досягнення ним 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ, без передачі будь-яких даних про дитину, його матір до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без від цифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідно до ч.1 ст.242 Цивільного кодексу України є його законним представником. По досягненню дитиною 16-річного віку, дитина та позивач звернулися до Березівського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області із заявою від 09.09.2017 року з проханням оформити і видати дитині - ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ. У заяві повідомлено про відмову від оформлення, і отримання паспорта у формі карти - документа Реєстру та обґрунтовано право на паспорт-книжечку за релігійними переконаннями. Проте, відповідач листом від 07.10.2017 року вих. №5128/К-11 відмовив у наданні дитині такого паспорта, посилаючись на Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", відповідно до якого оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки.

Позивач зазначила, що погодження дитини на присвоєння їй використання у системі цифрового ідентифікатора означає погодження на ототожнення свого імені, себе з числом, цифровим ідентифікатором, отже, зі штрих-кодом як товар, а через присутність у штрих-коді символу антихриста - погодження на єдність з ним.

Позивач вважала, що примушування людини до прийняття паспорта-картки є насильством над "переконанням і світоглядом", що заборонено ст.3 Закону України "Про свободу совісті і релігійні організації", згідно якого ніхто не може встановлювати обовязкових переконань і світогляду. Відмовою відповідача у видачі дитині паспорта у вигляді книжечки грубо порушують права дитини на свободу, світогляд, віросповідання, на ім'я, честь і гідність, здоров'я, навчання, працю.

В запереченні на відгук позивач зазначила, що законодавством не забороняється видача громадянам України паспорта у вигляді паспортної книжечки, а також не сказано, що паспорт громадянина України видається субєктом владних повноважень у вигляді картки. Позивач вважала, що оформлення паспорта старого зразка ніяк не порушує діюче законодавство і не суперечить йому.

Ухвалою судді від 18.12.2017 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання, призначене на 15 лютого 2018 року на 12:00 годину, позивач не зявилась. 14.02.2018 року надала до суду заяву (вхід. №ЕП/838/18), в якій просила розглядати справу за її відсутністю.

Представник відповідача у судове засідання також не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Відповідно до наявного в матеріалах справи відзиву на позов, відповідач вважає адміністративний необґрунтованим та таким, що не належить до задоволення. Відповідач вказує на те, що Закон України №5492-VI від 20.11.2012 року « Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи спеціальний статус особи, а також права та обовязки осіб, на імя яких видані такі документи. Статтею 21 вказаного Закону передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Отже, законодавством чітко визначено, що паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій. Разом з тим, ст.13 Закону чітко визначає, які саме дані можуть не вноситись до безконтактного електронного носія. Представник відповідача також вказує на те, що постановою № 302 була передбачена можливість до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки. Прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 року припиняється. Представник відповідача вказав, що на день звернення позивачів з заявою (09.09.2017 року), Березівський РС ГУ ДМС України в Одеській області був забезпечений матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено постановою №302. Як зазначив представник відповідача, твердження позивача про присвоєння ОСОБА_2 унікального (індивідуального штрих-коду) замість ім'я та використання цього числового коду замість ім'я, позивачами документально не доведено. Також, представник відповідача зазначив, що жодних виключень за релігійними переконаннями громадян стосовно форми та порядку видачі паспорту законодавство України на день звернення позивачів до суду не містили.

Представник третьої особи у судове засідання також не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Відповідно до наявного в матеріалах справи відзиву на позов, третя особа позов не визнає. Представник третьої особи вважає доводи позивачів щодо дискримінації громадян з боку ГУ ДМС України в Одеській області за релігійною, віковою ознакою або порушення права на ім'я, нічим не підтвердженими. Також представник третьої особи зазначив, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України, то ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, не може відмовитись від виконання обов'язку отримання паспорту посилаючись на релігійні переконання. Разом з тим, жодних виключень з цього обов'язку ні стаття 35 Конституції України, ні стаття 21 Закону - не містять, та виконання ОСОБА_4 свого обов'язку з отримання паспорту громадянина України повинно відбуватися (реалізовуватися) відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», норми якого не надають жодних привілеїв, переваг, або додаткових прав перед іншими громадянами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

09.09.2017 року ОСОБА_2 та його матір ОСОБА_1, як законний представник, звернулися до Березівського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області із заявою, з огляду на яку вказали, що не мають наміру оформляти ОСОБА_2 паспорт у формі пластикової картки типу ID-1 та вимагали видати бланк паспорта громадянина України виключно у вигляді паспортної книжечки та проставити відмітку реєстрації місця проживання у паспорті (а.с. 11).

07.10.2017 року на адресу ОСОБА_1 Березівським районним сектором ГУ ДМС України в Одеській області було надано відповідь №5128/К-11, згідно якої повідомлено позивача про припинення оформлення паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року та зазначено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України», документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України», постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина (далі - Положення №2503-XII).

Згідно з пунктами 1, 3 Положення №2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Згідно з преамбулою Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», цей Закон визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Суд вважає помилковими доводи позивача з приводу встановлення на законодавчому рівні можливості отримання паспорту громадянина України, як у формі книжечки, так і у формі ID-картки, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Таким чином, законом, який визначає правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи, чітко визначено, що паспорт громадянина України виготовляється лише у формі картки, а у формі книжечки може бути виготовлено інший документ залежно від змісту та обсягу інформації.

Приписами ч.2 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 302 від 25.03.2015 року "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Постанова №302).

Пунктом 2 Постанови №302 визначено запровадити із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру: з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України , затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII; з 1 листопада 2016 р. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 Постанови №302 встановлено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 р., є чинним протягом строку, на який його було видано.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, Березівський районний сектор ГУ ДМС України в Одеській області зобов'язаний забезпечувати оформлення та видачу паспортів громадянам України у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме: здійснювати видачу паспортів у вигляді картки.

Суд зазначає, що з огляду на положення ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються громадянство, правосуб'єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Саме статтею 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. При цьому жодних альтернатив стосовно його форми закон не передбачає.

Крім того, як зазначено вище судом, відповідно до ч. 2 ст. 15 та абзацу 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №302, якою затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Суд зазначає, що норми Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 №320, є чинними, однак застосовуються до паспортів, виданих у формі паспортної книжечки відповідно до порядку, що діяв до 01.11.2016, що узгоджується із положенням пункту 3 Постанови №302.

З матеріалів справи вбачається, що 07.03.2017 року відповідно до наказу ДМС України №48/аг, передало на баланс апарату ДМС України 6000 шт. бланків паспортів серії ОК.

Відповідно до доручення ДМС України №Д/92/217 від 15.06.2017 року, начальникам ОСОБА_3 управлінь зазначено про припинення з 16.06.2017 року в територіальних підрозділах ДМС прийом заяв на оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача підтвердив, що на момент звернення позивача із письмовою заявою від 09.09.2017 про видачу паспорту у формі книжечки, відповідач був повністю забезпечений обладнанням для виготовлення паспорта громадянина України у вигляді картки, а бланки паспортів громадянина України у вигляді паспортної книжечки у відповідача відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України (…).

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій. Посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідчення водія не містять безконтактного електронного носія.

Отже, законодавцем чітко визначено, що паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», безконтактний електронний носій - імплантована у бланк документа безконтактна інтегральна схема для внесення персональних даних, параметрів, у тому числі біометричних, що дає змогу здійснювати комплекс заходів, пов'язаних з верифікацією особи, та може використовуватися як засіб електронного цифрового підпису у випадках, передбачених законом.

Приписами ч. 4 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено, що особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб'єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.

Проживання громадян, зобов'язаних мати паспорт громадянина України, без паспорта громадянина України є адміністративним правопорушенням, передбаченим статтею 197 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України», викладено у новій редакції статтю 16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», яка вже не містить гарантії права на відмову через свої релігійні переконання від отримання документа з імплантованим у бланк безконтактним електронним носієм, або від внесення інформації до безконтактного електронного носія.

Згідно з ч. 5 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб'єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» до паспорта громадянина України вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім'я особи; 4) стать; 5) громадянство; 6) дата народження; 7) унікальний номер запису в Реєстрі; 8) номер документа; 9) дата закінчення строку дії документа; 10) дата видачі документа; 11) уповноважений суб'єкт, що видав документ (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи; 14) відцифрований підпис особи; 15) податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово «відмова».

Згідно з ч. 9 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України, який досяг вісімнадцятирічного віку, вносяться засоби електронного цифрового підпису в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. До безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України, вноситься додаткова (змінна) інформація.

Як вбачається з матеріалів справи, бажання позивача отримати паспорт, який би не містив безконтактного електронного носія, обумовлене релігійними переконаннями.

Однак, доводи позивача щодо дискримінації громадян за релігійною чи віковою ознакою з боку Березівського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області та порушення норм Конституції України нічим не підтвердженні.

Відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов'язкова. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов'язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов'язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Згідно з ст.2 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації, в Україні усі правовідносини, пов'язані із свободою совісті і діяльністю релігійних організацій, регулюються законодавством України. Законодавство України про свободу совісті та релігійні організації складається з цього Закону та інших законодавчих актів України, виданих відповідно до нього.

Відповідно до ст.4.Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», рівноправність громадян незалежно від їх ставлення до релігії. Громадяни України є рівними перед законом і мають рівні права в усіх галузях економічного, політичного, соціального і культурного життя незалежно від їх ставлення до релігії. В офіційних документах ставлення громадянина до релігії не вказується. Будь-яке пряме чи непряме обмеження прав, встановлення прямих чи непрямих переваг громадян залежно від їх ставлення до релігії, так само як і розпалювання пов'язаних з цим ворожнечі й ненависті чи ображання почуттів громадян, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом. Ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов'язків. Заміна виконання одного обов'язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.

Як вбачається з ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Суд не вважає відмову відповідача від надання ОСОБА_2 паспорту у вигляді книжечки, як неспіврозмірне обмеження його свободи на вираження своїх релігійних поглядів та переконань, оскільки, держава має право мати інформацію щодо своїх громадян для захисту суспільної безпеки і порядку.

Суд зазначає, що оскільки відповідно до ч.2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» кожен громадян України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобовязаний отримати паспорт громадянина України, то позивач не може відмовитись від виконання обовязку отримати паспорт посилаючись на релігійні переконання. Жодних виключень з цього обовязку ані ст.35 Конституції України, ані ст.21 зазначеного Закону не містять.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (67300, Одеська область, м. Березівка, вул. Пушкінська, 71) в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (67300, Одеська область, м. Березівка, вул. Пушкінська, 71), ІНФОРМАЦІЯ_2, до Березівського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області (67300, Одеська область, м. Березівка, вул. Мічуріна, 3) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2018 року.

Суддя В.В. Андрухів

.