Справа № 164/2375/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/402/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С.М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта ОСОБА_1

апелянта ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Маневицького районного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року (ухвалену головуючим суддею Токарською І.С. у смт. Маневичі) у справі № 164/2375/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області № 21/19 від 03.08.2017 щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в смт. Маневичі, вул. Лоше хутір, площею 1, 9200 га та зобов`язати Маневицьку селищну раду Маневицького району Волинської області на найближчій сесії повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в смт. Маневичі, вул. Лоше хутір, площею 1, 9200 га за кадастровим номером :01:001:1127.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 03.08.2017 Маневицька селищна рада на пленарному засіданні сесії прийняла рішення за № 21/19, яким відмовила йому у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на вулиці Лоше хутір, площею 1,9200 га, кадастровий номер :01:001:1127. Вказане рішення вважає незаконним, оскільки генеральним планом смт. Маневичі та детальним планом території, який затверджено рішенням Маневицької селищної ради № 21/8 від 03.08.2017 визначено частину території населеного пункту, що включає землі по вул. Лоше хутір, як територію, призначену для громадської забудови. Однак, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1127 не охоплена містобудівною документацією та відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 12.12.2017 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що селищною радою, рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою прийнято з підстав, які не передбачені чинним законодавством, внаслідок чого порушено моє права на затвердження проекту землеустрою щодо відведення мені земельної ділянки у власність.

Апелянт в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Маневицької селищної ради № 21/19 від 03.08.2017 було відмовлено ОСОБА_2:

у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на вул. Лоше хутір, площею 1, 9200 га, кадастровий номер :01:001:1127;

у передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки на вул. Лоше хутір, площею 1,9200 га, кадастровим номером :01:001:1127 для ведення особистого селянського господарства;

рекомендовано звернутися до відповідача із даними клопотаннями після внесення змін у генеральний план смт. Маневичі.

Вважаючи таке рішення протиправним позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно пояснення представника відповідача на даний час ще остаточно не внесені зміни в генеральний план селища, однак при внесенні змін у межі населеного пункту в смт. Маневичі не передбачено виділення земель для ведення особистого селянського господарства, а тому підстав для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Лоше хутір, площею 1, 9200 га немає.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм процесуального права, неповне зясування обставин справи та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини шостої ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначени статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України чітко встановлює строк розгляду клопотання та визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Колегія суддів зазначає, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ст.118 Земельного кодексу України).

Колегія суддів встановила, що рішенням Маневицькою селищною радою №48/12 від 24.09.2015 надано позивач дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га в смт. Маневичі по вул. Лоше хутір для ведення особистого селянського господарства, що дає підстави вважати, що місце розташування земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_2, відповідає генеральному плану населеного пункту та іншій містобудівній документації, про що також свідчить висновок сектору містобудування та архітектури управління регіонального розвитку Маневицькоїрайдержадмністрації№189/11/2-16 від 20.09.2016.

Частиною 8 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції встановив, що підставою для відмови в рішенні зазначено те, що мають бути внесенні зміни у генеральний план смт. Маневичі.

Так в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що рішенням Волинської обласної ради № 3/21 від 03.03.2011 було вирішено затвердити проект землеустрою щодо встановлення та зміни меж смт. Маневичі Маневицького району, включити у межі смт. Маневичі земельні ділянки, площею 494, 99 га земель Маневицької селищної ради та затвердити нові межі селища Маневичі, загальною площею 1260, 79 га та зобов`язано Маневицьку селищну раду замовити розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населеного пункту на місцевості відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про землеустрій». А тому при внесенні змін у межі населеного пункту в смт. Маневичі не передбачено виділення земель для ведення особистого селянського господарства, а тому підстав для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Лоше хутір, площею 1, 9200 га, немає.

Однак на переконання суду ці пояснення суперечливі та вказують на не об`єктивність Маневицької селищної ради при здійсненні своїх повноважень, оскільки під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 долучив до матеріалів справи рішення відповідача про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на вул. Лоше хутір, а саме:

Рішення Маневицької селищної ради № 21/67 від 03.07.2017 Про передачу громадянці ОСОБА_5 у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на вул. Лоше хутір;

Рішення Маневицької селищної ради № 22/14 від 05.10.2017 Про дострокове припинення громадянину ОСОБА_6 права користування земельною ділянкою, наданої на умовах оренди для ведення особистого селянського господарства та передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки на вул. хутір Лоше, а саме п. 5 передбачено «Передати громадянину ОСОБА_6 безоплатно у приватну власність земельну ділянку на вул. хутір Лоше, площею 1, 4478 га, кадастровим номером :01:002:2643 для ведення особистого селянського господарства».

Крім цього генеральним планом смт. Маневичі та детальним планом території, який затверджено рішенням Маневицької селищної ради №21/8 від 03.08.2017 визначено частину території населеного пункту, що включає землі по вул. Лоше хутір, як територію призначену для громадської забудови. Однак, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1127, на яку претендує позивач, не охоплена згаданою вище містобудівною документацією та відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Даний факт підтверджується відповідним висновком про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та кадастровим планом, витягом з Державного земельного кадастру.

Окрім того колегія суддів приходить до переконання, що відповідач відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачі безоплатно у приватну власність цієї земельної ділянки на вул. Лоше хутір, неправомірно, рекомендував останньому звернутися до відповідача із даними клопотаннями після внесення змін у генеральний план смт. Маневичі.

Такий висновок колегії суддів базується на тому, що в рішенні відповідача не конкретизовано, коли такі зміни у генеральний план смт. Маневичі повинні бути внесені, що унеможливлює ефективність захисту прав та інтересів позивача, а також і не має юридичної визначеності в розгляді цього питання.

Поряд з цим суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що із рішення Маневицької селищної ради № 21/19 від 03.08.2017 не зрозуміло, яку саме заяву ОСОБА_2 розглянуто та ненаведено мотивації підстав відмови в такій заяві.

Більше того суд першої інстанції не встановив та не дослідив заяву ОСОБА_2 щодо передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на вул. Лоше хутір, навіть представник відповідача, в судовому засіданні, не зміг чітко відповісти на запитання суду, яке саме звернення позивача розглядалося на сесії ради, така заява була відсутня в матеріалах справи і лише в судовому засіданні 20.02.2018 долучено її до матеріалів справи.

Відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що зазначене рішення ради не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а отже, є протиправним і підлягає скасуванню, а заява позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства - повторному розгляду, з урахуванням вимог чинного законодавства та висновків суду.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасо вує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було частково неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції скасувати.

Щодо судових витрат, то у відповідності до положень ст.139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області 3200 грн (три тисячі двісті гривень) судового збору сплаченого відповідно до квитанції № 0.0.877262116.1 від 23.10.2017 (1280 грн - судовий збір за подання позовної заяви) та квитанції № 0.0.928592917.1 від 28.12.2017 (1920 грн - судовий збір за подання апеляційної скарги).

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а постанову Маневицького районного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року у справі № 164/2375/17 скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області № 21/19 від 03.08.2017 щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в смт. Маневичі, вул. Лоше хутір, площею 1, 9200 га.

Зобов`язати Маневицьку селищну раду Маневицького району Волинської області на найближчій сесії повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в смт. Маневичі, вул. Лоше хутір, площею 1, 9200 га за кадастровим номером :01:001:1127.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області на користь ОСОБА_2 3200 грн (три тисячі двісті гривень) сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9
Повне судове рішення складено 23 лютого 2018 року