Справа № 806/2814/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" лютого 2018 р. Справа № 806/2814/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "01" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно, архівного сектору Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області Нечипоренко Ірини Петрівни про визнання дій протиправними, скасування рішення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Державного реєстратора прав на нерухоме майно, архівного сектору Попільнянського районної державної адміністрації Житомирської області Нечипоренко Ірини Петрівни при винесенні рішення № 36996412 від 11.09.2017 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно, архівного сектору Попільнянського районної державної адміністрації Житомирської області Нечипоренко Ірини Петрівни при винесенні рішення № 36996412 від 11.09.2017 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було подано від імені ОСОБА_3 її повноважним представником ОСОБА_5, тобто належною особою, а тому у реєстратора були відсутні підстави для відмови у реєстрації.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. у апеляційній скарзі зазначає, що державним реєстратором не вірно було здійснено пошук нерухомого майна у Державному реєстрі прав. Крім того, державний реєстратор не зазначив у рішенні про відмову у державній реєстрації, вичерпного переліку обставин, що стали підставою для його прийняття.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді по справі, матеріали справи, правильність висновків суду у межах доводів апеляційної скарги встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2017 від імені ОСОБА_3 її представник за довіреністю серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 подав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) № НОМЕР_5 щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-20).

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно, архівного сектору Попільнянського районної державної адміністрації Житомирської області Нечипоренко Ірини Петрівни № НОМЕР_2 від 11.09.2017 відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: колективна, на будівлю з реєстраційним номером НОМЕР_3, що розташована: АДРЕСА_1 за суб'єктом: ОСОБА_3, з посиланням на те, що із заявою звернулась неналежна особа (а.с.22).

Вказана відмова і стала приводом для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції прийшов до висновку, що реєстратор дійшов правильного висновку, що заяву про реєстрацію права власності на нерухоме майно подано неналежною особою та відмовив у проведенні такої реєстрації.

Колегія суддів частково погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції зважаючи на наступні підстави.

Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV), який визначає правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, що підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна; Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року та Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, відповідно до абзацу першого ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Статтею 15 Закону № 1952-IV встановлено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Так, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

За приписами ч.7 ст.16 Закону № 1952-ІV державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав та їх обтяжень, передбачені частиною 1 статтею 19 вказаного Закону і до них відносяться: договори, укладені у порядку, встановленому законом; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видані відповідно до вимог цього Закону; свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішення судів, що набрали законної сили; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, подані органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначаються Кабінетом Міністрів України.

Зокрема постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 13.10.2013 року затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з п.11 Порядку № 868 під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником фізичної чи юридичної особи також - документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб. У випадках, установлених законом, представник іноземної особи пред'являє документи, легалізовані в установленому нормативно-правовими актами порядку.

Пунктом 20 вказаного Порядку встановлено, що за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до п.п.9, 14 ч.1 ст.27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Частиною 2 статті 24 Закону передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Наказом Міністерства юстиції України від 26.12.2011 року № 3601/5, затверджені форми рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимоги до їх оформлення. Відповідно до цього наказу рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень повинно містити підстави для такої відмови відповідно до статті 24 Закону.

Із вищезазначеного випливає, що спірне рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень повинно містити посилання на підстави такої відмови, які передбачені саме Законом із вказівкою на конкретний пункт частини першої статті 24 та підтверджуватися матеріалами реєстраційної справи.

Разом з тим, оскаржуване рішення містить лише загальне посилання на приписи ст.24 Закону без вказівки на конкретний пункт.

Однак, як вбачається із реєстраційної справи, в ході розгляду заяви позивача про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстратором було встановлено, що власником майна за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6

До заяви про реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно додано протокол загальних зборів Споживчого товариства "Юкон" від 06.08.2016, згідно якого вирішено передати ОСОБА_3 будівлю склад, що знаходиться в АДРЕСА_1 та видати майновий сертифікат та акт приймання-передачі майна від 06.08.2016, яким це майно передано товариством ОСОБА_3 (а.с.28-30).

Із долученого до реєстраційної справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єктів № НОМЕР_4 від 11.09.2017 не вбачається, що нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 належить СТ "Юкон" (а.с.24-27).

Тобто, виходячи з матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень стало звернення неналежної особи (а.с. 16).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наданих доказів та матеріалів реєстраційної справи підставою для відмови фактично є те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не міститься відомостей про належність спірного майна СТ "Юкон", а тому і неможливо встановити факт дійсної передачі у встановленому законом порядку нерухомого майна від СТ "Юкон" до ОСОБА_3 Саме це і стало підставою для відмови у проведенні державної реєстрації, оскільки заява подана неналежною особою.

Однак, колегія суддів зазначає, про процедурне порушення з боку державного реєстратора, оскільки спірне рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень повинно містити посилання на підстави такої відмови, які передбачені саме Законом із вказівкою на конкретний пункт частини першої статті 24 та підтверджуватися матеріалами реєстраційної справи.

Загальне посилання на ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є процедурним порушенням, що суперечить принципу правової визначеності.

Конституційний Суд України у рішенні від 29.06.2010 року № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

Крім того, у рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 Конституційний Суд України вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Крім іншого, у справі "Стіл та інші проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини наголосив, що вимога Конвенції пункту 2 ст.10 про те, що обмеження здійснення свободи вираження поглядів, яке має бути встановлене законом, є рівнозначною вимозі, передбаченій у пункті 1 ст.5 про те, що будь-яке позбавлення свободи має бути законним. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", у пункті 1 ст.5 зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке позбавлення свободи відповідає меті ст.5 і не є свавільним.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора № 36996412 від 11.09.2017 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень ОСОБА_3; та зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та обтяжень, що подана 06.09.2017 року о 11:23:50 ОСОБА_5 та зареєстрована за № НОМЕР_5.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "01" листопада 2017 р. скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора № 36996412 від 11.09.2017 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень ОСОБА_3.

Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав та обтяжень, що подана 06.09.2017 року о 11:23:50 ОСОБА_5 та зареєстрована за № НОМЕР_5.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повне судове рішення складено "20" лютого 2018 р.