Справа № 802/2306/16-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2018 м.Київ К/9901/653/18 802/2306/16-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів Бевзенка В.М.,
Шарапи В.М..,

розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року (головуючий суддя Крапівницька Н.Л.)
та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року (головуючий суддя Гонтарук В.М., судді Граб Л.С., Біла Л.М.)
у справі № 802/2306/16-а
за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на військовій службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 20 грудня 2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач 1), Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України(далі відповідач 2) (з урахуванням збільшених позовних вимог) про:
- визнання протиправним та скасування наказу начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 04 липня 2016 року № 332-ос в частині звільнення капітана ОСОБА_1 з військової служби у запас;
- визнання протиправним та скасування наказу начальника Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 07 вересня 2016 року № 293-ос в частині припинення контракту та виключення із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення капітана ОСОБА_1 ;
- поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділення прикордонного контролю оперативно бойової прикордонної комендатури «Волноваха»;
- стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 (далі заявник, скаржник) посилався на те, що вищевказані накази є незаконними, оскільки, умови контракту останній не порушував та мав намір продовжити дії контракту і нести службу у Державній прикордонній службі України.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
При прийнятті постанови, Вінницький окружний адміністративний суд виходив з того, що наказу № 32-ос від 04 липня 2016 року про звільнення заявника з військової служби передувало тричі притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення доган, зокрема наказами Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16 грудня 2015 року № 1626-аг, від 28 січня 2016 року № 111-аг,
від 20 квітня 2016 року № 583-аг, законність яких підтверджена судом.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, заявник 27 грудня 2017 року звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що суди, при постановленні рішень, неправильно застосували норми матеріального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

При цьому, в обґрунтування касаційної скарги заявником зазначено, що, всупереч вимог ст. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, його не було ознайомлено із наказами про застосування дисциплінарних стягнень, що позбавило його можливості скористатися правом на їх оскарження. Заявником також зауважено, що у зв`язку із належним виконанням службових обов`язків у період з 20 квітня 2016 року по 03 липня 2016 року і відсутності порушень військової дисципліни, у відповідача не було підстав для звільнення ОСОБА_1 з причин систематичного невиконання умов контракту.

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

У відзиві на касаційну скаргу, надісланого на адресу суду 29 січня 2018 року, відповідач 2 проти змісту і вимог касаційної скарги заперечив та просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін. Так, відповідачем 2 зауважено, що судами першої та апеляційної інстанцій було ретельно досліджено обставини і матеріали справи, а доводи заявника щодо відсутності у нього системності невиконання ним умов контракту є хибними.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі Положення № 1115).

Відповідно до пункту 26 Положення № 1115 контракт припиняється, а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Згідно з пунктом «и» частини шостої статті 26 Закону № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Згідно пункту 284 Положення № 1115, військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.

З аналізу зазначених норм вбачається, що Положення № 1115 військовослужбовця, який працює на підставі контракту є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює звільнення з військової служби з підстав, передбачених частиною 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та має чітко вказану підставу для звільнення, що є систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.

Суд касаційної інстанції зауважує, що командир військової частини, при прийнятті рішення про звільнення військовослужбовця з підстав систематичного невиконання ним умов контракту, не повинен брати до уваги наявність чи відсутність негативних наслідків, термін проходження служби, рівень знань, тощо, оскільки дані обставини враховуються саме у випадку притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та обрання виду стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 протягом останніх 12 місяців тричі піддавався дисциплінарному стягненню:
- наказом Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16 грудня 2015 року № 1626-аг йому оголошено догану;
- наказом Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28 січня 2016 року № 111-аг заявнику оголошено догану;
- наказом Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 20 квітня 2016 року № 583-аг йому оголошено догану.

Судом першої інстанції досліджено, що заявник був ознайомлений із вищевказаними наказами, про що свідчать відмітки з його підписом безпосередньо в наказах.

Таким чином, доводи скаржника щодо необізнаності із фактом існування наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності спростовуються встановленими судом першої інстанції доказами ознайомлення з останніми.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, заявником оскаржено у судовому порядку протиправність вищевказаних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 липня 2017 року позов у справі № 802/392/17-а задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16 грудня 2015 р №1626-аг. В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та в задоволенні позову відмовлено.

Отож, правомірність винесення та застосування до заявника дисциплінарних стягнень у вигляді доган доведена висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

Крім того, судом касаційної інстанції не враховуються доводи скаржника щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_1 з причин систематичного невиконання умов контракту, позаяк у період з 20 квітня 2016 року по 03 липня 2016 року він належно виконував службові обов`язків і порушень військової дисципліни не допускав.
Колегія суддів зауважує, що «систематичність» в проекції змісту норм Положення 1115 означає вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього, протягом останніх 12 місяців, дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили.

Таким чином, як вірно зауважено судами першої та апеляційної інстанцій, систематичність невиконання заявником умов контракту стало підставою для винесення відповідачем трьох дисциплінарних стягнень у вигляді доган, які зафіксовані відповідними наказами Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, та на момент прийняття рішення про звільнення зняті з військовослужбовця не були, що спростовує доводи заявника про не дослідження причин дисциплінарних стягнень та відсутність підстав для звільнення.

Зваживши на вищевикладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що правова оцінка судами обставин у справі надана правильно та погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши доводи, викладені скаржником в касаційній скарзі, суд не вбачає обставин, які б давали підстави ставити під сумнів правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, п.1 ч. 1 ст. 349, 350, 355, 356 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя Н. А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В. М. Шарапа