Справа № 804/959/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року Справа № 804/959/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняЧервяченко Д.В.
представника відповідача Чорнодуб М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
06 лютого 2018 року приватне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельської Т.П. від 10.05.2016 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 51002079 по примусовому виконанню виконавчого напису № 3633 від 26.12.2003 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження по боржнику ПрАТ «Дніпровська ТЕЦ».
10.05.2016 року було відкрито ряд виконавчих проваджень по примусовому виконанню виконавчих написів нотаріуса, у тому числі і ВП № 51002079 по примусовому виконанню виконавчого напису №3633 від 26.12.2003 року, а також винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серед яких і постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 51002079.
Позивач стверджує, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.
Таким чином, стверджує позивач, постанова про арешт коштів та оголошення заборони на його відчуження від 10.05.2016 року у ВП № 51002079 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельської Т.П. є протиправною, адже суперечить вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а так само інтересам боржника і стягувачів (кредиторів).
Крім того в обґрунтування зазначено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року в справі № 804/3158/16 було задоволено аналогічний адміністративний позов ПрАТ «Дніпровська ТЕЦ» до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство ДТЕК «Дніпрообленерго», про визнання дій протиправними.
В судовому засіданні 20 лютого 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив відмовити у їх задоволенні, надавши відзив на позов, та пояснив, що твердження позивача стосовно того, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельська Т.П. була повідомлена про наявність підстави обов'язкового зупинення виконавчого провадження заздалегідь не відповідає дійсності, оскільки на адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заява позивача від 24.05.2016 року № 973/07 про зупинення виконавчого провадження (та всі інші аналогічні заяви) надійшла 25.05.2016 року за вхід. № 2967. Наступного дня (а саме 26.05.2016 року) старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельською Т.П. було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 51002079, яка у свою чергу також була направлена на адресу боржника 26.05.2016 року.
Пункт 5 ч. 3 ст. 11 Закону України № 606-XIV надає відповідне право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Також представник відповідача в обґрунтування заперечень послався на Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, відповідно до яких під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому, завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
Таким чином, під дискреційним повноваженням слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.
18.12.2015 року позивач подав заяву № 2683/07 про зупинення виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області разом з відповідною ухвалою суду (обставина встановлена Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом та викладена в постанові від 13.07.2017 року в справі № 804/3 158/16).
Крім того, позивачем було розміщено відповідне оголошення в друкованому засобі масової інформації «Відомості Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку» № 245 (2249) від 24.12.2015 року, що також є доступною інформацією.
21 липня 2016 року на позачергових загальних зборах публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» було вирішено змінити найменування публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» на публічне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» ( ПАТ «Дніпровська ТЕЦ»).
10 серпня 2016 року здійснено державну реєстрацію змін до Статуту позивача, відповідно до яких публічне акціонерне товариство «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» перейменовано на публічне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль».
05 травня 2017 року здійснено державну реєстрацію змін до Статуту позивача, відповідно до яких публічне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» перейменовано на приватне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль».
Також судом встановлено, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження по боржнику ПрАТ «Дніпровська ТЕЦ».
10 травня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельською Т.П. було відкрито виконавче провадження ВП № 51002079 по примусовому виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. №3633 від 26.12.2003 року.
Крім того, 10.05.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головною територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельською Т.П., серед інших, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 51002079.
Відповідно до ч. 15 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII від 14.05.1992 р. (далі - Закон № 2343-XII) (в редакції від 16.01.2016 року) з моменту порушення провадження у справі про банкрутство арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.
Частиною 16 ст. 16 Закону № 2343-XII передбачено, що ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство не пізніше трьох днів з дня її винесення надсилається боржнику, кредитору (кредиторам) та іншим особам, які беруть участь або мають взяти участь у цій справі (власнику майна, органу, уповноваженому управляти майном боржника, тощо), органу доходів і зборів, місцевому загальному суду, органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника. У разі вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів копія ухвали надсилається також установам, що здійснюють облік нерухомого та рухомого майна (органам державної реєстрації речових прав, державним нотаріальним конторам, органам державної автомобільної інспекції за місцезнаходженням (місцем проживання)) боржника тощо, установам банків, що обслуговують рахунки боржника, незалежним реєстраторам, особам, які ведуть облік цінних паперів, що належать боржнику (зберігачу, депозитарію, утримувачу), а також установі, що веде державні реєстри обтяжень майна.
Також положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 2343-XII передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р. (далі Закон № 606-XIV) (в редакції від 28.12.2015 року) протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону № 606-XIV обставинами, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження є порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону № 606-XIV сторони також зобов'язані письмово повідомити державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження.
Згідно ст. 16 Закону № 2343-XII, офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство здійснюється на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.
Таким чином, державному виконавцю Осельській Т.П. на 10.05.2016 року було відомо про відкриття справи про банкрутство позивача, але всупереч введенню в дію мораторію Господарським судом Дніпропетровської області та направленого позивачем повідомлення до відповідача про порушення справи про банкрутство, відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області постановою від 10.05.2016 р. накладено арешт на все майно позивача.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону № 2343-XII (в редакції від 16.01.2016 року) під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.
В той же час згідно ст. 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Відповідно до ст. 57 Закону № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Також ст. 32 Закону № 606-XIV передбачено, що заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;
2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;
4) інші заходи, передбачені рішенням.
Відповідно до ст. 25 Закону № 606-XIV у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Як вже було зазначено вище, проти ПрАТ «Дніпровська ТЕЦ» порушено справу про банкрутство та призначено розпорядника майном, який має права передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також несе відповідальність за виконання своїх обов'язків. Крім того введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ПрАТ «Дніпровська ТЕЦ», серед яких і кредитор ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго», який є стягувачем у виконавчих провадженнях, що знаходяться на виконанні у відділі примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в тому числі і у ВП № 51002079 з примусового виконання виконавчого напису №3633 від 26.12.2003 року.
Дійсно, відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 28.12.2015 року) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.
Втім, згідно вимог ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може (але не зобов'язаний) накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Що стосується тверджень відповідача щодо завдань адміністративного судочинства та дискреційних повноважень, суд має зазначити, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Дійсно, під дискреційними повноваженнями розуміються повноваження згідно яких адміністративний орган вправі самостійно обирати один з кількох варіантів рішення. Однак, суд наголошує на тому, що у спірних правовідносинах приписи Закону №2343-XII є спеціальними по відношенню до приписів Закону №606-XIV, а тому норми першого повинні були бути застосовані відповідачем.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 28.12.2015 року) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Також, приймаючи рішення по справі, суд враховує ту обставину, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року у справі № 804/3158/16 було задоволено аналогічний адміністративний позов ПрАТ «Дніпровська ТЕЦ» до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - публічне акціонерне товариство ДТЕК «Дніпрообленерго», про визнання дій протиправними: визнано протиправними та скасовано постанови від 10.05.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесені у виконавчих провадженнях № 51001880, № 51002237, № 51001930, № 51001965, № 51001995, № 51002035, № 51001857, № 51001830, № 51001796, №51002125, №51002207, №51001611, №51001635, № 51001722 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельською Т.П.
Таким чином, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку що оскаржувана постанова про арешт коштів та оголошення заборони на його відчуження від 10.05.2016 року у ВП № 51002079 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельської Т.П. є протиправною, адже арешт накладено після введення мораторію Господарським судом Дніпропетровської області та повідомлення про порушення справи про банкрутство, що суперечить дії цього ж мораторію та взагалі порядку здійснення арешту в період порушеної справи про банкрутство, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Також, на підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.
Керуючись ст. ст. 241-246, 271 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельської Т.П. від 10.05.2016 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 51002079 по примусовому виконанню виконавчого напису № 3633 від 26.12.2003 року.
Присудити на користь приватного акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" за рахунок бюджетних асигнувань управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 22 лютого 2018 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник