Справа № 125/403/18
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2018 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Мазур К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Державної міграційної служби України у Вінницькій області до громадянина ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Позовна заява обґрунтована тим, що перевіркою правомірності перебування на території України та згідно з інформацією, наданою громадянином ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3, встановлено, що відповідач прибув до України в 2006 році з приватною метою. Перебуваючи довготривалий час на території України незаконно, відповідач не вжив жодної самостійної дії для звернення до посольства ОСОБА_2 Федерації стосовно поновлення паспортних документів, і не звертався до територіальних органів ДМС України, з відомостями щодо продовження терміну перебування на території України, які визначено відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що дає підставі стверджувати, що особа буде ухилятися від виїзду. Для продовженням строку перебування на території України ОСОБА_3 до територіальних підрозділів ОСОБА_1 ДМС України у Вінницькій області, не звертався. За порушення встановлених правил перебування, громадянин ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3, Барським РС УДМС України у Вінницькій області був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме 23.08.2017 року, за ч. 1 ст. 203 КУпАП. З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» заступником начальника УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_4 23.08.2017 року затверджено рішення про примусове повернення з України відповідача, громадянина ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3 Відповідне рішення ОСОБА_3, отримав про, що свідчить його розписка. Вказаним рішенням відповідачу було зобовязано покинути територію України у 30-денний термін, тобто до 21.09.2017 року однак ОСОБА_3, у визначений термін добровільно не виїхав за межі території України, саме рішення про примусове повернення з України відповідач у суді не оскаржив, продовжує злісно порушувати законодавство України. Громадянин ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3, законних джерел доходу, власного житла на території України не має, приймаюча сторона в Україні відсутня, проживає на території України без засобів на належне існування, достатнього фінансового забезпечення для покриття витрати, повязаних з подальшим перебуванням в Україні немає (відсутні). Підстав для тимчасового проживання, встановлених частинами 4-12 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не виявлено, також не виявлено підстав, які б забороняли примусово видворити з України в країну громадської належності чи третю країну, передбачених статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Представник позивача просив суд затримати з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, громадянина ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3, з поміщенням в пункт тимчасового перебування іноземців, на шість місяців.

Представник позивача ОСОБА_1 Державної міграційної служби України у Вінницькій області ОСОБА_5 підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив суду, що відповідач свідомо незаконно знаходиться в Україні з 206 року. Ухилявся від повернення до ОСОБА_2 Федерації з економічних причин та не бажає повертатися на цей час та в майбутньому. В зв'язку з чим, є ризик його втечі та переховування на території України.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав повністю. Пояснив суду, що рішення про примусове повернення він не виконав, оскільки проживає на території України з співмешканкою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовий статус іноземця та особи без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов'язки, порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"- іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

В судовому засіданні встановлено, що перевіркою правомірності перебування на території України та згідно з інформацією, наданою громадянином ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3 а саме поясненнями та іншими відомостями, в тому числі паспорта відповідача, дійсного на момент вїзду до України встановлено, що відповідач останнього разу прибув до України 2006 році з приватною метою.

Однак, перебуваючи довготривалий час на території України незаконно ОСОБА_3 не вжив жодної самостійної дії для звернення до посольства ОСОБА_2 Федерації стосовно поновлення паспортних документів, і не звертався до територіальних органів ДМС України, з відомостями щодо продовження терміну перебування на території України, які визначено відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що дає підставі стверджувати, що особа буде ухилятися від виїзду.

Відповідно до Угоди про взаємне визнання віз держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав від 09 жовтня 1992 року, встановлюється безвізовий порядок вїзду 90 днів протягом 180 днів з дати першого вїзду, для громадян країн-учасниць СНД (Співдружність Незалежних Держав).

У Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, (далі Порядок) зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого вїзду з держав з безвізовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідно до пункту 6 Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком вїзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього вїзду в Україну.

В пункті 8 Порядку зазначено, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше, ніж за десять та не пізніше, ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Для продовженням строку перебування на території України ОСОБА_6 до територіальних підрозділів ОСОБА_1 ДМС України у Вінницькій області, не звертався.

За порушення встановлених правил перебування, громадянин ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3, Барським РС УДМС України у Вінницькій області був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме 23.08.2017 року на громадянин ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3, складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_3 визнав, штраф сплачено в добровільному порядку в повному обсязі (відповідно до винесеної постанови ним було сплачено на користь Держави штрафи у розмірі 510,00 (пятсот десять) гривень.

З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» заступником начальника УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_4 23.08.2017 року затверджено рішення про примусове повернення з України відповідача, громадянина ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3. Відповідне рішення громадянин ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3, отримав про, що свідчить розписка відповідача із його підписом.

Вказаним рішенням відповідача було зобовязано покинути територію України у 30-денний термін, тобто до 21.09.2017 року однак ОСОБА_3, у визначений термін добровільно не виїхав за межі території України, саме рішення про примусове повернення з України відповідач у суді не оскаржив, продовжує злісно порушувати законодавство України.

Порушення терміну перебування на території України та невиконання рішення про примусове повернення відповідача підтверджує відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 02.11.2017 року, яка підтверджує, що відповідач не перетинав кордон України у напрямку «Виїзд» .

Громадянин ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3, законних джерел доходу, власного житла на території України не має, приймаюча сторона в Україні відсутня, проживає на території України без засобів на належне існування, достатнього фінансового забезпечення для покриття витрати, повязаних з подальшим перебуванням в Україні немає (відсутні).

Підстав для тимчасового проживання, встановлених частинами 4-12 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не виявлено, також не виявлено підстав, які б забороняли примусово видворити з України в країну громадської належності чи третю країну, передбачених статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Беручи до уваги той факт, що відповідач був притягнутий до відповідальності за порушення встановлених правил перебування іноземців на території України та проживання без документів на право проживання в Україні, а також відсутності у відповідача, який вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, своїми діями грубо порушує вимоги ст.ст. 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» дає обґрунтовані підстави вважати, що він буде ухилятись від виїзду з України.

Відповідно до частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобовязання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, є Державна міграційна служба України, яка діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360.

Відповідно до підпункту 9 пункту 3 цього Положення Державна міграційна служба України приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, повязані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

З врахуванням вищенаведеного, оскільки наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 23-25, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 9, 20, 46, 241, 243, 245, 288, 289, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 Державної міграційної служби України у Вінницькій області до громадянина ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати з метою ідентифікації та забезпечити видворення за межі території України, громадянина ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, з поміщенням в пункт тимчасового перебування іноземців, на строк, який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Барського районного суду апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: