Справа № 804/215/5720/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року Справа № 804/215/5720/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017р. ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради та просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилася у не наданні належної відповіді на запит позивача від 17.10.2017р., а саме: не прийняття рішення про визнання місця перебування позивача з 17.10.2017р. за адресою:АДРЕСА_3, не надання довідки про склад сім'ї, не вжиття заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин виникнення бездомності та безпритульності, не звернення до відповідних державних установ, не направлення документів до відділу реєстрації для оформлення місця перебування позивача, не використання управлінських повноважень для забезпечення гарантій ст.33 Конституції України, оскільки не прийнято рішення по поданій заяві від 17.10.2017р. про визнання місця перебування чим не надана можливість одержання державних соціальних гарантій;

- зобов'язати відповідача протягом 15-ти днів надати відповідно до законодавства, належну обґрунтовану відповідь на запит позивача від 17.10.2017р.;

- допустити негайне виконання рішення суду, але не більше ніж за один місяць.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 17.10.2017р. звернувся до відповідача із запитом, у якому просив надати інформацію про прийняття рішення про визнання місця перебування позивача за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ухтомського, 2-8 за якою позивач надає соціальні послуги інваліду та повідомити про номер наказу чи розпорядження; надати довідку про склад сім'ї для призначення усіх видів допомоги і забезпечення для позивача рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму; вжити системи заходів, спрямованих на усунення причин виникнення бездомності та безпритульності, заподіяння втрат цих прав і попередити виникнення негативних суспільних наслідків, пов'язаних з відсутністю у позивача житла, звернувшись до відповідних державних установ, а копії звернень надати позивачеві для ознайомлення; направити до відділу реєстрації для оформлення місця перебування позивача за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ухтомського, 2-8 всі необхідні документи, які є у справі; наказом або розпорядженням використати усі свої управлінські повноваження для забезпечення гарантій ст.33 Конституції України прийняттям рішення по поданій заяві від 17.10.2017р. про визначення місця перебування чим надати можливість одержання соціальних гарантій. Проте, не надавши в установлений законом строк обґрунтованої відповіді на заяву (запит) від 17.10.2017р. відповідач своєю бездіяльністю унеможливив реалізацію позивачем права на отримання інформації, порушивши низку чинних правових норм включно з нормами Конституції України та таке право повинно бути відновлене шляхом визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання відповідача надати відповідь на запит, задовольнивши запит позивача від 17.10.2017р.

За ухвалою суду від 26.01.2018р. за заявою позивача його було звільнено від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову згідно до вимог ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Також і за ухвалою суду від 26.01.2018р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та зобов'язано відповідача протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали надати до суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву; докази надання відповіді на запит позивача у встановлений строк згідно до вимог Закону України «Про інформацію», Закону України «Про звернення громадян».

13.02.2018р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву у якому відповідач просив відмовити позивачеві у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі посилаючись на те, що на запит позивача від 17.10.2017р. відповідачем 07.11.2017р. була надіслана відповідь за вих. №8706 від 06.11.2017р. на адресу, яку позивач зазначив у запиті - м. Кривий Ріг, вул. Ухтомського, 2-8, що підтверджується копією квитанції, копією відповіді та копією реєстру витрат конвертів. Вказана відповідь, яка була надіслана на адресу позивача на запит від 17.10.2017р., 09.12.2017р. була повернута відповідачеві відділенням поштового зв'язку з відміткою «по закінченню терміну зберігання», що, на думку відповідача, свідчить про не бажання позивача отримувати відповідь на своє звернення та створення причин для звернення до суду з метою оскарження бездіяльності відповідача. Також, відповідач вказує і на те, що відповідь на запит позивача від 17.10.2017р. була надана у письмовому вигляді у встановлений Законом України «Про звернення громадян» місячний строк. Вказана відповідь містила роз'яснення щодо процедури здійснення реєстрації місця проживання відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 207. Окрім того, відповідач посилається у відзиві і на те, що управлінням праці та соціального захисту населення були надіслані запити до КП «Будинок нічного перебування» з метою підтвердження місця реєстрації позивача та отримання довідки про склад його сім'ї у зв'язку із чим було встановлено, що позивач з 18.11.2013р. по теперішній час не має зареєстрованого місця проживання, а у своїх заявах до Управління протягом 2014-2018р.р. зазначає завідомо неправдиву інформацію про те, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач не є законним представником позивача, а тому не може звертатися з питань реєстрації його місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та роз'яснено необхідність звернення особисто до відділу реєстрації громадян місця проживання. За викладеного, звинувачення позивача у бездіяльності відповідача є безпідставними, так як позивач особисто не вчинив необхідних заходів для здійснення реєстрації свого місця проживання, а тому відповідач категорично заперечує проти задоволення даного адміністративного позову.

За приписами п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

У відповідності до вимог ч.2, ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

За викладених обставин, адміністративним судом приймається рішення у даній адміністративній справі у строки, визначені ч.2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України - не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, тобто 26.02.2018р.

Із наданих сторонами документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.

17.10.2017р. гр. ОСОБА_2 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради із заявою (запитом) згідно Закону України «Про інформацію», Закону України «Про звернення громадян», у якій просив, а саме:

- прийняти рішення про визнання місця його перебування з 17.10.2017р. за адресою:АДРЕСА_3 за якою позивач надає послуги інваліду та повідомити номер наказу чи розпорядження;

- надати довідку про склад сім'ї для призначення усіх видів допомоги і забезпечення для позивача рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму;

- вжити системи заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин виникнення бездомності та безпритульності, запобігти втраті цих прав і попередити виникнення негативних суспільних наслідків, пов'язаних з відсутністю в нього житла, звернувшись до відповідних державних установ, копії звернень надати позивачеві для ознайомлення;

- наказом чи розпорядженням усі необхідні документи, які є у відповідача, направити до відділу реєстрації для оформлення місця його перебування за адресою:АДРЕСА_3;

- наказом чи розпорядженням використати усі свої управлінські повноваження для забезпечення гарантій ст.33 Конституції України, прийняттям рішення по поданій заяві від 17.10.2017р. про визначення місця перебування у справі чим надати можливість одержання державних соціальних гарантій (а.с.2).

06.11.2017р. за вих.№8706 Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради на вказану заяву (запит) позивача від 17.10.2017р. була надана обґрунтована та вмотивована відповідь, що підтверджується змістом копії відповіді, а також і копією фіскального чеку від 07.11.2017р. та реєстром про направлення даної відповіді на адресу позивача: АДРЕСА_3 (а.с.18-19).

09.12.2016р. вказаний лист-відповідь був повернутий відповідачеві відділенням поштового зв'язку з відміткою «по истечении строка хранения», що підтверджується копією відповідного конверту (а.с.20).

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилася у не наданні позивачеві належної відповіді на його запит від 17.10.2017р. та просить зобов'язати відповідача надати обґрунтовану відповідь на вказаний запит посилаючись на те, що бездіяльність відповідача призвела до порушення права позивача на отримання інформації,порушення низки чинних правових норм включно з нормами Конституції України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст.7 вказаного Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Порядок розгляду звернень у формі заяв та скарг, встановлений статтями 15,16 вищевказаного Закону.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені у них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) - ч.1 ст.15 Закону України «Про звернення громадян».

Частиною 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови.

Відповідно до ст.19 вказаного Закону, орган державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів - ст.20 Закону України «Про звернення громадян».

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що громадяни України наділені правом звернення з відповідними заявами, скаргами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, засобів масової інформації, їх посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків, а на органи державної влади, органи місцевого самоврядування покладений обов'язок по розгляду таких звернень, заяв і скарг у місячний строк від дня їх надходження.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.10.2017р. з питань прийняття відповідачем рішення про визнання місця перебування позивача з 17.10.2017р. за адресою: АДРЕСА_3 за якою позивач надає соціальні послуги інваліду; надання позивачеві довідки про склад сім'ї позивача, а також направити до відділу реєстрації всі документи, наявні у відповідача для оформлення місця перебування позивача за вказаною вище адресою (а.с.2-зворот).

Зі змісту відповіді на вказану заяву позивача від 17.10.2017р., відповідачем за вих. №8706 від 06.11.2017р. була надана відповідь на порушені у заяві питання з наведенням відповідних мотивів та норм Закону, які регулюють питання реєстрації місця проживання особи, повідомлені дні прийому відповідного органу, який здійснює реєстрацію місця проживання,повідомлено про необхідність особисто звернутися до вказаного органу та наведено перелік документів, який необхідний для реєстрації місця проживання особи, що підтверджується копією відповіді відповідача на заяву позивача від 17.10.2017р. (а.с.18).

Вказана відповідь за вих.№8706 від 06.11.2017р. була направлена на адресу позивача, яка зазначена у відповідній заяві позивача від 17.10.2017р., а саме: АДРЕСА_3, що підтверджується копією реєстру та копією фіскального чеку від 07.11.2017р. про його відправку (а.с.19).

Таким чином із аналізу вказаних документів, слід дійти висновку, що відповідачем у строки, встановлені ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» була надана відповідь на заяву (запит) позивача від 17.10.2017р., яка містить посилання на мотиви відмови та норми Закону, які врегульовують питання проведення реєстрації місця проживання позивача, а також роз'яснено порядок, умови проведення реєстрації місця проживання, у тому числі і наведено перелік документів, які повинні бути надані позивачем для проведення реєстрації його місця перебування (проживання) за вищенаведеною адресою.

Отже, у даному випадку, при розгляді заяви (запиту) позивача від 17.10.2017р. із наданих документів, судом не було встановлено бездіяльності відповідача, а, навпаки, при розгляді вказаної заяви (запиту) позивача відповідачем були вжиті активні дії, направлені на розгляд заяви (запиту) позивача у строки, визначені чинним законодавством, за результатами такого розгляду заяви позивачеві була надана (направлена 07.11.2017р. на адресу позивача) мотивована відповідь (прийнято відповідачем відповідне рішення) у формі листа-відповіді за вих. №8706 від 06.11.2017р. (а.с. 18).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч.1 ст.77 вказаного Кодексу, на позивача покладено обов'язок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Однак, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які свідчили б про бездіяльність відповідача при розгляді заяви позивача від 17.10.2017р. з урахуванням того, що відповідачем була надана мотивована відповідь за вих.№8706 від 06.11.2017р. на заяву (запит) позивача від 17.10.2017р. у терміни, встановлені ст.20 Закону України «Про звернення громадян».

При цьому, судом враховується і те, що у разі повернення поштового відправлення, яке не вручене адресату з незалежних від суду причин, вважається, що таке відправлення вручене належним чином згідно до вимог ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, повернення відділенням поштового зв'язку з відміткою про сплив строку зберігання 09.12.2017р. відповіді відповідача, надісланої позивачеві на адресу, зазначену позивачем у його заяві (запиті) від 17.10.2017р. (50083,м. Кривий Ріг, вул.Ухтомського, 2-8) є врученою належним чином у відповідності до вимог ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також із наведених причин - зі спливом строку зберігання - відділенням поштового зв'язку 15.02.2018р. повернуто до суду і ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі, надіслану судом на вищевказану позивачем адресу, що підтверджується доказами наявними у справі (а.с.27).

За викладеного, можна дійти висновку, що надіслані як відповідачем, так і судом документи на адресу позивача, зазначену позивачем у його заявах не вручені адресату з незалежних від суду причин, а тому є врученими належним чином згідно до вимог ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України.

В той же час, відповідачем на адресу суду надіслано належні докази, які свідчать про надання мотивованої відповіді позивачеві на його заяву (запит) від 17.10.2017р., а тому вищенаведені докази спростовують бездіяльність відповідача при розгляді заяви позивача від 17.10.2017р., на які позивач посилається у позові.

Окрім того, судом враховується і те, що до повноважень відповідача не входить прийняття наказів, розпоряджень про визнання місця перебування особи за відповідним місцем перебування, а також і проведення реєстрації місця перебування (проживання) за відповідною адресою громадян без особистого звернення такої особи та надання відповідачем довідок про склад сім'ї. При цьому, відповідач роз'яснив позивачеві, що відповідними повноваженнями наділений відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради та така реєстрація проводиться за особистої участі та поданням відповідної заяви позивачем, а також за умови надання певного переліку документів, визначеного у п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 207.

Проте, як свідчить копія листа відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Тернівської у м. Кривий Ріг ради № 230 від 05.02.2018р., позивач щодо реєстрації свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 станом на 05.02.2018р. не звертався (а.с.23).

Таким чином, вимоги позивача про звернення відповідача із певним пакетом документів щодо оформлення його місця проживання за вищевказаною адресою до відділу реєстрації без його особистої участі та за відсутності письмової заяви позивача не відповідає положенням Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 207,оскільки до повноважень відповідача такі функції не віднесені.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність дій (бездіяльності) відповідача при прийнятті рішення відповідачем у формі листа-відповіді при розгляді заяви позивача від 17.10.2017р. згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача не встановлена, а прийняте у формі листа-відповіді рішення відповідача за вих.№8706 від 06.11.2017р. за заявою (запитом) позивача від 17.10.2017р. прийнято у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Не підлягають і задоволенню позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача протягом 15 днів надати відповідно до законодавства належну, обґрунтовану відповідь на запит позивача від 17.10.2017р., оскільки як встановлено судом із вище досліджених документів на заяву (запит) від 17.10.2017р. відповідачем була надана мотивована відповідь, що підтверджується її змістом (а.с.18).

Також не можуть бути задоволені і позовні вимоги позивача з приводу допуску негайного виконання рішення суду, так як суд не знайшов підстав для задоволення даного позову з урахуванням досліджених судом вищенаведених документів.

Приймаючи до уваги викладене, у адміністративного суду відсутні будь-які обґрунтовані правові підстави для задоволення даного адміністративного позову, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11,12, 47, 72-77,94,122,132,139,193,241-246,250,251, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва