Справа № 826/10748/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 лютого 2018 року № 826/10748/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»
до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві
провизнання протиправною та скасування постанови,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

На розгляді в Окружному адміністративному суді міста Києва перебуває позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до Подільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в якому позивач, з урахування заяви про уточнення позовних вимог від 06.10.2017, яка була розцінена судом як заява про зміну позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову «Про відкриття виконавчого провадження» від 31.05.2017 №54040318, винесену державним виконавцем Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням вимог ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Також Позивач вказує, що при відкритті виконавчого провадження було невірно встановлено статус боржника.

Представник відповідача в судові засідання не прибув, заперечень на позов не надавав. Подав до Суду належним чином завірені копії витребуваних судом матеріалів виконавчих проваджень.

За таких обставин справа вирішується на підставі наявних в ній доказів.

Враховуючи неприбуття в судове засідання 10.11.2017 представника Відповідача судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України (в редакції станом на листопад 2017 р.).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року у справі № 813/4394/15, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1) до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_2 включити ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1) до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаної постанови Львівським окружний адміністративним судом 06.04.2016 видано виконавчий лист, на підставі якого в подальшому, 12.04.2016, відкрито виконавче провадження №50811039.

За наслідками завершення вказаного виконавчого провадження, 24.05.2017 державним виконавцем прийнято постанову ВП №50811039 про стягнення виконавчого збору, якою вирішено стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Київська Русь» Волкова О.Ю. виконавчий збір в сумі 12800 грн.

18 серпня 2017 року позивачем отримано оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.05.2017 ВП №54040318 про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Київська Русь» Волкова О.Ю. виконавчий збір в сумі 12800 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог законодавства, а тому звернувся до суд з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З інформаційної довідки про виконавче провадження №54040318 вбачається, що виконавчий документ (постанова про стягнення виконавчого збору від 24.05.2017 ВП №50811039) надійшов до відповідача 29.05.2017 року.

Як зазначалось вище, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження, що отримана позивачем, датована 31.05.2017, тобто оформлена з порушенням ч.5 ст.26 Закону, адже 29.05.2017 (день надходження виконавчого документу до державного виконавця) є понеділком, а отже, наступним робочим днем, не пізніше якого державний виконавець мав відкрити виконавче провадження є 30.05.2017.

Разом з цим, як вбачається з відомостей про виконавче провадження № 54040318 з автоматизованої системи виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) та інформаційної довідки про дане виконавче провадження, вперше постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем 02.08.2017 року.

Тобто, постанова про відкриття виконавчого провадження, що отримана позивачем та датована 31.05.2017 не відповідає інформації про дату відкриття виконавчого провадження, що міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження - 02.08.2017.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2017.

Більш того, копія матеріалів ВП 54040318, що надана до матеріалів справи самим відповідачем містить в собі постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2017.

Відтак, є можливим дійти висновку, що фактично відкриття за виконавчим документом було здійснено 02.08.2017 року, натомість Позивачу помилково направлено постанову від 31.05.2017 року, щодо якої відсутня в інформація в інформаційній довідці про виконавче провадження.

Отже, такі дії щодо відкриття виконавчого провадження №54040318 постановою від 31.05.2017 не можна вважати правомірними.

Разом з цим, відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Водночас, як вбачається з доданого позивачем до матеріалів справи супровідного листа, яким і була направлена оскаржувана постанова, дана постанова про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем лише 18.08.2017, а отже, на переконання Суду, була направлена позивачу з порушенням строку, визначеного в ст.28 Закону.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що постанова від 31.05.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП №54040318 є протиправною, винесеною без дотримання вимог законодавства, з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову «Про відкриття виконавчого провадження» від 31.05.2017 №54040318, винесену державним виконавцем Подільського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

3. Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (ідентифікаційний код 24214088, адреса: 04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ХОРИВА, будинок 11-А) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн за рахунок бюджетних асигнувань Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (ідентифікаційний код 34484297, адреса: 04208, м.Київ, ПРОСПЕКТ ГОНГАДЗЕ, будинок 5-Б).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович