Справа № 804/5959/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2018 року Справа № 804/5959/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
за участі секретаря судового засіданняСтогній К.В.,
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3, Шаповал В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що спірні рішення про нарахування позивачу грошового зобов'язання з земельного податку є протиправними та підлягають скасуванню, з огляду на те, що позивач не є постійним користувачем або власником земельних ділянок, отже не може бути платником земельного податку. Вказує, що є власником об'єктів нерухомого майна (будівель та споруд) з 04.10.2013 року за адресою: АДРЕСА_1, які розташовані на двох земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, але на винесення спірних рішень не оформлені ані права користування, ані права власності на ці земельні ділянки (а.с.4-5).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2017 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідачем було подано письмовий відзив на позовну заяву, в яких просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що позивач є землекористувачем земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 208, відповідно до приписів ст.377 Цивільного кодексу України, як власник будівель та споруд, що розташовані за даною адресою. Вказує, що земельний податок було обраховано з урахуванням інформації наданої позивачем до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра щодо суб'єкта та об'єкта земельних відносин та рішення Дніпропетровської міської ради "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста" від 13.07.2016 року № 7/11 (а.с. 165-169).
У судове засідання 12.02.2018 року з'явились представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10.04.2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області прийнято:
Досліджуючи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень та вирішуючи заявлений спір, суд виходить з наступного.
Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Статтею 269 Податкового кодексу України визначено, що платником податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.
Статтею 270 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Відповідно до підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 274.1 статті 274 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки.
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Згідно з пунктом 287.6 статті 287 Податкового кодексу України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
Тобто, земельний податок за наведені вище земельні ділянки, які є об'єктом оподаткування, має сплачуватися на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на землю. Але законом не визначено розміру земельного податку на такі земельні ділянки до державної реєстрації права власності на землю. При цьому, станом на момент купівлі позивачем об'єктів нерухомості (04.10.2013 року) діяла редакція пункту 287.6 статті 287 Податкового кодексу України, відповідно до якої передбачалось, що при переході права власності на будівлю споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Відповідно до змін, внесених до зазначеного пункту статті 287 Податкового кодексу України Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII, слова "нерухоме майно" були замінені на "таку земельну ділянку". Отже, станом на момент виникнення права власності на придбані позивачем будівлі та споруди (04.10.2013 року) зобов'язання сплачувати податок на землю виникало з дати державної реєстрації права власності на будівлі та споруди, і такою датою є 04.10.2013 року (дата укладення договору купівлі-продажу будівель та споруд).
Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Згідно з частиною 2 статті 120 Земельного Кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Статтею 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником будівель та споруд, що розташовані на земельних ділянках по пр. Богдана Хмельницького, 208 у м. Дніпро з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, площею 1,3853 га та 0,1129 га відповідно. Ці об'єкти нерухомості вона придбала за договором купівлі-продажу від 04.10.2013 року.
Отже, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що земельні ділянки, на яких розташовані придбані нею за договором будівлі та споруди, не перебувають ані у власності, ані у користуванні та не є об'єктом оподаткування, оскільки, у відповідності до наведених норм, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.
Таким чином, позивач є платником земельного податку з фізичних осіб за земельні ділянки, на яких розташовані придбані нею будівлі та споруди, за адресою: пр. Богдана Хмельницького, 208 у м. Дніпро (кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2).
Дніпропетровською міською радою було прийняте оскаржуване рішення "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста" від 13.07.2016 року № 7/11, яким встановлені в тому числі ставки земельного податку з фізичних осіб.
Згідно з пунктом 1.6 та підпунктом 1.7.2 додатку 2 до спірного рішення міської ради від 13.07.2016 року № 7/11, плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку на які справляється у розмірі, визначеному пунктами 1.3 - 1.5 додатка.
Судом встановлено, згідно даних Дніпропетровської регіональної філії ДП Центр ДЗК на 2016 рік, що земельні ділянки за адресою: пр. Богдана Хмельницького, 208, мають характеристику: загальна площа 1,3853 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та 0,1129 га (кадастровий номер НОМЕР_2), площа частки користування 1,3853 та 0,0786 га відповідно, грошова оцінка: 24125954,19 грн. та 1368873,74 грн.; вартість одного квадратного метра землі з урахуванням коефіцієнтів індексації становить 548,31 грн.
Враховуючи вище викладене, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача у зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 12 лютого 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі здійснено 22 лютого 2018 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 лютого 2018 року.

Суддя (підпис) С. В. Прудник