Справа № 822/3307/17
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3307/17
РІШЕННЯ
іменем України

05 лютого 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К.

за участі:секретаря судового засідання Литвинюк К.Б. позивача, представника позивача Локтіонової С.А., представників відповідача Мельника М.М., Лещенка М.Ю. представника третьої особи Мазуркевича Р.Б.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Адміністрація Державної прикордонної служби України , Управління Державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в якому просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.01.2018 року вх.№1329, стягнути з Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі (грошовому забезпеченню) за видами виплат: надбавку за кваліфікацію за період з 01.08.2015 року по 01.08.2017 року в сумі 1435,37 грн; надбавки у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 01.04.2016 року по 30.09.2016 року в сумі 682,97 грн; індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 року по 01.08.2017 року в сумі 21401,15 грн, заборгованість по виплаті грошової допомоги при звільненні у сумі 319425,12 грн, стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 01.08.2017 року по день звернення до суду 30.11.2017 року у розмірі 68049,30 грн, з урахуванням обов`язкових платежів та зборів, стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Ухвалою від 27 грудня 2017 року Хмельницький окружний адміністративний суд залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Адміністрацію Державної прикордонної служби України та Управління Державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з травня 2012 року проходив військову службу на посаді помічника начальника загону з міжнародного співробітництва та прикордонно-представницької роботи Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України та має 25 років вислуги. Відповідно до наказу Начальника Донецького прикордонного загону від 01.07.2017 року №392-ос виключений зі списків особового складу загону, у зв`язку із закінченням строку контракт. Зазначає, що в день звільнення відповідач не здійснив виплат всіх сум належних підполковнику ОСОБА_1 при звільненні та виключені із списків особового складу 01.08.2017 pоку, а саме суми за всіма видами належного йому на день звільнення матеріального та грошового забезпечення, а частину з цих сум виплатив не у повному обсязі. Вказує, що упродовж 24 календарних місяців перед місяцем звільнення з військової служби і до дня виключення позивача зі списків особового складу відповідач надбавку за кваліфікацію, яка входить до складу грошового забезпечення, виплачував в неповному обсязі, зокрема, надбавка за кваліфікацію виплачена позивачу у розмірі 5,5 % посадового окладу, не виплачено у повному розмірі надбавка у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці. Відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення), а також виплатив грошову допомогу при звільненні не у в повному обсязі. До складу грошового забезпечення для виплати грошової допомоги ОСОБА_1 при звільненні не включені надбавка за кваліфікацію у сумі 1435,37 грн (в розмірі належному для сплати за розрахунком позивача), надбавка у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (в розмірі належному для сплати за розрахунком позивача) у сумі 682,97 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода у сумі 5191,15 грн, матеріальна допомогу у сумі 1185 грн, допомога для оздоровлення у сумі 16592,86 грн. Позивач вважає, що нездійснення повного розрахунку при його виключенні зі списків особового складу у зв`язку із звільненням з військової служби та виплата грошового забезпечення заробітку не у повному обсязі є підставою для відповідальності передбаченої статтею 117 КЗпП України, та виплати позивачу середнього розміру заробітку за весь час затримки по день розрахунку у сумі 68049,30 грн (в розмірі належному для сплати за розрахунком позивача). Крім того, вказує, що нездійснення повного розрахунку під час звільнення з військової служби призвело до значних моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, та просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача проти позову заперечили, вказують, що згідно з статті 1 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) - цей кодекс регулює трудові відносини працівників, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Військовослужбовці правового статусу "працівник" не мають, проходження їх служби врегульовано спеціальним законодавством, дія Кодексу законів про працю України на них не поширюється.

Згідно зі статтями 6, 10 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" Донецький прикордонний загін не є підприємством, установою чи організацією - це орган охорони державного кордону, військова частина, яка за організаційно - правовою формою с державною установою, та згідно класифікатору відноситься до групи з кодом 425 "державна установа (організація, заклад)". Військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність, тобто на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України - Кодекс законів про працю України не поширюється.

Військовослужбовці отримують не заробітну плату, а грошове забезпечення. Структуру грошового забезпечення військовослужбовців визначено статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", згідно з якою до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Закон України "Про оплату праці" визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати.

Пунктом 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100 визначено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: а) надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки; б) надання працівникам творчої відпустки; в) виконання працівниками державних і громадських обов`язків у робочий час; г) переведення працівників на іншу легшу нижчеоплачувану роботу за станом здоров`я; д) переведення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, на іншу легшу роботу; е) надання жінкам додаткових перерв для годування дитини; є) виплати вихідної допомоги; ж) службових відряджень; з) вимушеного прогулу; и) направлення працівників на обстеження до медичних закладів; і) звільнення працівників-донорів від роботи; ї) залучення працівників до виконання військових обов`язків; й) тимчасового переведення працівника у разі виробничої потреби на іншу нижчеоплачувану роботу; л) інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" установлено, що чинність цієї постанови поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності. Роз`яснення з питань обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження надаються Міністерством соціальної політики, а у разі коли виплати за середньою заробітною платою провадяться з бюджету або громадських фондів споживання, - за участю Міністерства фінансів і відповідних фондів.

Пленум Верховного суду України у Постанові № 13 від 24.12.99 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначив, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Аналогічна позиція викладена у листі Міністерства соціальної політики України від 24.07.13 № 774/13/84-13.

Порядок звільнення з військової служби визначає Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.09 № 1115/2009 (далі - Положення).

Відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" працівникам нараховується заробітна плата з розрахунку робочих днів, а у відповідності до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України, 20.05.08 №425, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.06.08 за №537/15228 - грошове забезпечення нараховується з розрахунку календарних днів.

Позивач звільнений з військової частини у відповідності до Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.09 №1115/2009.

Тому, норми статті 117 КЗпП не поширюються на відносини між військовими частинами та військовослужбовцями з приводу виплати грошового забезпечення та компенсації за несвоєчасну виплату.

Вважає що, Донецький прикордонний загін діяв у спосіб, який визначений відомчими нормативно - правовими актами та у відповідності до діючого законодавства.

Представник третьої особи - Адміністрації Державної прикордонної служби України також підтримав представника відповідача, вважає що підстав для задоволення позову немає.

В задоволені позовних вимог просять відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково з урахуванням викладеного нижче.

Суд встановив, що відповідно до наказу начальника Донецького прикордонного загону від 01.07.2017 р. № 392-ос підполковник ОСОБА_1 , помічник начальника загону (з міжнародного співробітництва та прикордонно-представницької роботи) виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням з військової служби відповідно до пункту "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахування пункту "ї" (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту, який закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 Закону) пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону та підпункту "б" частини другої статті 26 Закону в запас Збройних сил України з 01 серпня 2017 року.

Під час проходження служби в період з 01.08. по 01.08.2017 року позивач отримував надбавку за кваліфікацію в розмірі 65,18 грн та надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 118,50 грн, а під час звільнення- одноразову допомогу в розмірі 109792,87 грн.

Вважаючи, що в день звільнення відповідач не здійснив виплату всіх сум, належних йому при звільненні, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи зазначений спір суд враховує зазначене нижче.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до пунктів 1,4 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.09 № 1115/2009.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах) та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України, 20.05.08 № 425, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.06.08 за № 537/15228 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції грошове забезпечення - це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення; місячне грошове забезпечення - це грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Аналогічні норми передбачені пунктами 2,3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011-XII ), відповідно до яких до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Пунктом 3.13.1 Інструкції визначено, що особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка за кваліфікацію в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу.

Суд встановив, що згідно грошового атестату надбавка за кваліфікацію "майстер" виплачувалась позивачу в розмірі 5,5 %.

Пунктом 6 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII установлено, що норми і положення частини дванадцятої статті 29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів.

Наказом АДПС України від 02.02.15 № 19 «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) ДПСУ у лютому - грудні 2015 року», розпорядження АДПС України від 11.01.16 № 2 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців та заробітної плати працівників ДПС України у січні 2016 року», наказом АДПС України від 03.02.16 № 17 «Про заходи з виконання бюджету на 2016 рік», розпорядження АДПС України від 11.02.16 № 19 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців та заробітної плати працівників ДПС України у лютому 2016 року», наказом АДПС України від 12.03.16 № 178-ос «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) ДГІСУ у березні - грудні 2016 року», наказом АДПС України від 06.06.16 № 493-ос «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) ДПСУ у 2016 року», наказом АДПС України від 13.02.17 № 136-ос «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) ДПСУ у 2017 року», прийнявши відповідно до Закону України «Про Держаний бюджет України на 2017 рік» встановлені додаткові види грошового забезпечення, у тому числі надбавки за кваліфікацію виплачувались у розмірі 50%.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 10.03.2011 у справі "Сук проти України" (заява N 10972/05) - вказав, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни.

Таким чином, виплата позивачу надбавки за кваліфікацію в розмірі 5,5% посадового окладу, здійсненна відповідачем в межах повноважень та у відповідності до Закону України "Про державний бюджет" та Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.

Пунктом 3.27. Інструкції передбачена надбавка у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до пунктів 3.27.1. , 3.27.2., 3.27.3. Інструкції надбавка у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі - надбавка), виплачується військовослужбовцям, які займають посади в органах Держприкордонслужби та які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю. Такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються військовослужбовці, які за своїми функціональними обов`язками займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці. Надбавка виплачується військовослужбовцям, яким надано доступ до державної таємниці відповідно до затвердженої номенклатури посад військовослужбовців Державної прикордонної служби України. Надбавка виплачується у розмірах, установлених Положенням про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414, залежно від ступеня секретності інформації. Ця надбавка виплачується військовослужбовцю на підставі наказу начальника органу Держприкордонслужби про надання доступу до державної таємниці, конкретної секретної інформації та її матеріальних носіїв, в якому зазначається її розмір.

Суд встановив, що відповідності до пункту 5 наказу начальника Донецького прикордонного загону від 29.03.16 № 12д "Про припинення доступу до відомостей, що становлять державну таємницю", виданого у відповідності до пункту 50 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою КМУ від 18.12.13 № 939, ОСОБА_1 припинено доступ до державної таємниці до конкретної секретної інформації зі ступенем секретності "таємно".

З цим наказом позивач ознайомлений , що підтверджується записом в Журналі співбесід з громадянами, яким скасовано допуск до державної таємниці.

Наказом від 21.09.2016 року №68д "Про надання доступу до відомостей, що становлять державну таємницю" ОСОБА_1 наданий доступ до відомостей, що становлять державну таємницю зі ступенем секретності "таємно".

Таким чином, підстави для нараховування відповідачем надбавки ОСОБА_1 у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року відсутні.

Згідно з пунктом 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Підпунктом 4.10.6 Інструкції передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються: для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і додаткові види грошового забезпечення (щомісячні надбавки, доплати, премія).

Суд встановив, що розмір одноразової грошової допомоги виплаченої позивачу під час звільнення визначений відповідачем з урахуванням посадового окладу, окладу за звання, вислуги років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за ОУС, пов`язані з підвищеним ризиком для життя, надбавок за таємність, класність та премії.

Грошове забезпечення визначене без урахування додаткової грошової винагороди за безпосередню участь в АТО, щомісячної додаткової грошової винагороди, матеріальної допомоги та допомоги на оздоровлення.

Порядок виплати та розмір щомісячної додаткової грошової винагороди передбачений Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.16 № 73, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за № 217/28347 (далі - наказ МВС № 73), затвердженим відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.10.10 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців ЗС, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій".

Розмір винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду військовослужбовцям Державної прикордонної служби України визначений постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.15 № 24 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій".

Відповідно до пункту 8 Інструкції №73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Отже, до визначеного Інструкцією переліку видів грошового забезпечення, з якого обчислюються розмір вихідної допомоги при звільненні, не включається винагорода (у томі числі щомісячної додаткової грошової винагороди та винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду), а тому такі винагороди для обчислення вихідної допомоги при звільненні не враховуються.

Суд встановив, що позивач у лютому 2017 році отримав допомогу на оздоровлення в сумі 8651,93 грн, а в серпні 2017 року матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб в розмірі 1185,00 грн.

Відповідно до розділу 3.6. Інструкції, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держирикордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держирикордонслужби, 1 раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення та надається військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) на підставі рапорту, який подається по команді.

Розмір матеріальної допомоги визначається, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право згідно із законодавством України на день звернення.

Наказами АДПСУ від 13.02.17 № 136-ос та від 06.06.16 № 493- ос передбачено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям надається один раз на рік у розмірі посадового окладу, передбаченого штатом на день звернення.

За змістом розділу 3.7. Інструкції військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) виплачується грошова допомога для оздоровлення у відповідності до поданого рапорту в розмірі місячного грошового забезпечення, але не залежно від вибуття військовослужбовця у відпустку.

Виплата допомоги військовослужбовцям проводиться на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Розмір допомоги визначається, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право згідно із законодавством України на день вибуття в щорічну основну відпустку.

У постанові від 03.03.2015 року по справі №21-32а15 Верховний Суд України зазначив, що винагорода, встановлена постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі п.2 ст.15 Закону №2011- XII. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, щомісячна грошова додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ від 22.09.10 № 889 та Інструкцією №43, Інструкцією №188, допомога на оздоровлення та матеріальна допомога правомірно не включена до вихідної допомоги при звільненні позивача.

З урахуванням викладеного позовні вимоги позивача про стягнення з Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі (грошовому забезпеченню) за видами виплат: надбавки за кваліфікацію за період з 01.08.2015 року по 01.08.2017 року в сумі 1435,37 грн; надбавки у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 01.04.2016 року по 30.09.2016 року в сумі 682,97 грн, заборгованості по виплаті грошової допомоги при звільненні у сумі 319425,12 грн не підлягають до задоволення.

Вирішуючи вимоги про стягнення з Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 року по 01.08.2017 року в сумі 21401,15 грн, суд враховує таке.

Згідно з статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 р. №1282-XII (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема сплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до статті 6 Закону № 1282-ХІІ порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок №1078) визначено, що Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1078 спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбаченно, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішеннями Європейського суду з прав людини від 07.11.2005 року - справа "Качко проти України", від 29.06.2004 року - справа "Жовнір проти України", від 29.06.2004 року - справа "Півень проти України", підтверджується, що реалізація особою права, пов`язаного з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, оскільки державний орган не може посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань. Тобто, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Відсутність бюджетного фінансування індексації, на яку, в своєму запереченні посилається представник відповідача, на обов`язок відповідача її нараховувати та виплачувати не впливає.

За таких підстав, не нарахування та не виплата позивачу індексації грошового забезпечення є протиправною.

Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 , щодо стягнення індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 року по 01.08.2017 року в сумі 21401,15 грн підлягають до задоволення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 01.08.2017 року по день звернення до суду 30.11.2017 року у розмірі 68049,30 грн, з урахуванням обов`язкових платежів та зборів, позивач посилається на статті 117, 118 КЗпП України.

Разом з тим, відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Стаття 117 КЗпП України визначає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Проходження військової служби врегульовано спеціальним законодавством - Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29.12.09 № 1115/2009., тому положення Кодексу законів про працю України, в тому числі і норми статті 117 КЗпП, не поширюються на відносини між військовими частинами та військовослужбовцями щодо проходження військової служби та виплати грошового забезпечення.

Пленум Верховного суду України Постановою № 13 від 24.12.99 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначив, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Листом від 24.07.13 № 774/13/84-13 Міністерство соціальної політики України розяснило, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється.

Зазначене підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці".

Тому, в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника або втрата ним нормальних життєвих зв`язків або додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника.

У постанові "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 Пленум Верховного Суду України зазначив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач не надав суду жодного доказу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Підсумовуючи вищевикладене, суд, вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача стосовно відшкодування йому моральної шкоди.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають до задоволення частково.

Керуючись Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про Державну прикордонну службу України", статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов"язати Донецький прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 року по 01.08.2017 року в розмірі 21401,15 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 лютого 2018 року

Головуючий суддя О.К. Ковальчук