Справа № 806/2591/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Житомир справа № 806/2591/17

категорія 7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Біляченко Д.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Снісара Б.Ю.,

представника відповідача Номерчука І.Ф.,

представника третьої особи Каленського О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації, Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" про визнання неправомірними та скасування дозволу і рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації, Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області із позовом, в якому просить:

- визнати неправомірним та скасувати дозвіл Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" №-116 від 26.04.2017;

- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області щодо можливості видачі дозволу викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" №-116 від 26.04.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що поруч з її будинком всупереч вимогам та з порушенням екологічного законодавства побудовано та розпочато діяльність деревообробного комбінату Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія". На думку позивача, вказаний суб'єкт господарювання отримав дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами в порушення встановленого чинним законодавством порядку.

Зазначає, що внаслідок діяльності ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" має місце забруднення атмосферного повітря, ґрунтових покривів, питної води та підвищений рівень шумового забруднення, що завдає шкоди як здоров'ю позивачу, так і мешканцям сусідніх будинків.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 29.09.2017 відкрито провадження у справі за загальними правилами Кодексу адміністративного судочинства Україні (в редакції, що діяла до 15.12.2017, далі - КАС України). Судове засідання призначено на 18.10.2017 об 11:00. В судовому засіданні, призначеному на 18.10.2017 об 11:00 було оголошено перерву до 06.11.2017 від 10:30.

Судовий розгляд справи призначений на 06.11.2017 від 10:30 було відкладено у зв'язку із клопотанням позивача. Наступне судове засідання призначено на 21.11.2017 о 12:00. Судовий розгляд справи призначений на 21.11.2017 о 12:00 було відкладено у зв'язку із неявкою позивача, його представника та відсутністю відомостей про повідомлення позивача про дату, час та місце судового розгляду. Наступне судове засідання призначено на 11.12.2017 об 11:00.

В судове засідання, призначене на 11.12.2017 об 11:00 прибули позивач, представник позивача, представник відповідача Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації, представник відповідача Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області та представник третьої особи ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія". Протокольною ухвалою суду від 11.12.2017 частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. В судовому засіданні оголошено перерву до 18.12.2017 об 11:00.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції від 15.12.2017.

Відповідно до пункту 10 Розділу VII "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи зазначене, подальший розгляд справи проводився у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.12.2017 судовий розгляд справи, призначений на 18.12.2017 об 11:00 було відкладено у зв'язку із клопотанням позивача. Наступне судове засідання призначено на 11.01.2018 о 10:00.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.01.2018 судовий розгляд справи, призначений на 11.01.2018 о 10:00 було відкладено у зв'язку із клопотаннями позивача та представника позивача. Наступне судове засідання призначено на 22.01.2018 о 11:40.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.01.2018 судовий розгляд справи, призначений на 22.01.2018 о 11:40 було відкладено у зв'язку із відсутністю відомостей про повідомлення представника Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації про дату, час та місце судового розгляду, а також необхідністю надання представнику позивача додаткового часу для ознайомлення із матеріалами справи. Наступне судове засідання призначено на 01.02.2018 об 11:00.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.02.2018 судовий розгляд справи, призначений на 01.02.2018 об 11:00 було відкладено у зв'язку із клопотанням позивача про відкладення розгляду справи. Наступне судове засідання призначено на 13.02.2018 о 10:30.

В судове засідання призначене на 13.02.2018 о 10:30 прибули прибули позивач, представник позивача, представник відповідача Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації, представник відповідача Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області та представник третьої особи ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях (відзиві) на позовну заяву від 17.10.2017 №2407/1-4/7 (том І, а.с. 19-25). Зазначав, що Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації при видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" №-116 від 26.04.2017 діяло в межах, на підставі та у порядку, визначеному чинним законодавством.

Представник відповідача Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у запереченнях (відзиві) на позовну заяву від 17.10.2017 №10-00/3825 (том І, а.с. 40-42).

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях (відзиві) на адміністративний позов від 18.10.2017 (том І, а.с. 44-46).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" () як юридична особа зареєстроване 29.07.2014, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 1 050268. Основний вид економічної діяльності: 16.10 - лісопильне та стругальне виробництво (том ІІ, а.с. 127 та зворот).

ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" до Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації подано заяву із повним пакетом необхідних документів на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що підтверджується наявною у матеріалах справи інформаційної картки адміністративної послуги (том І, а.с. 26-29).

Зокрема, ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" з метою отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами до Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації було надано обґрунтовуючі матеріали для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, а саме: генеральний план; відомості щодо санітарно-захисної зони, відомості щодо сировини, хімікатів, паливно-мастильних матеріалів та інших матеріалів, що використовуються на підприємстві, їх зберігання та споживання; відомості про район, де розташовано підприємство, умови навколишнього середовища; відомості щодо стану забруднення атмосферного повітря, відомості щодо виду та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; відомості щодо виду та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; оцінка впливу викидів забруднюючих речовин на стан забруднення атмосферного повітря здійснюється за даними результатів розрахунків розсіювання; аналіз відповідності фактичних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами до встановлених нормативів на викиди; пропозиції щодо дозволених обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; перелік заходів щодо скорочення викидів забруднюючих речовин; заходи щодо здійснення контролю за дотриманням затверджених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин; пропозиції на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря; відомості щодо сировини, хімікатів, паливно-мастильних матеріалів та інших матеріалів, що використовуються на підприємстві, їх зберігання та споживання; пропозиції щодо дозволених обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; інформація про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості; відомості щодо сировини, хімікатів, паливно-мастильних матеріалів та інших матеріалів, що використовуються на підприємстві, їх зберігання та споживання; відомості щодо виду та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; відомості щодо виду та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; пропозиції щодо дозволених обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; повідомлення щодо внесення до Переліку СП "Клаксон"; виписка з ЄДРПОУ; публікація в ЗМІ; довідка від Коростенської міськдержадміністрації; фонові концентрації та коротка кліматична характеристика; розрахунок ЕОЛ; акту санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкту ДПСС; протокол №81 від 07.04.2017 дослідження повітря населених місць Коростенського міжрайонного відділу ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр ДСЕС України"; протокол №2 від 07.04.2017 проведення досліджень шумового навантаження Коростенського міжрайонного відділу ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр ДСЕС України"; висновок СЕС на препарат "Еконадін"; повідомлення про ідентифікацію об'єкту. (том І а.с. 179-248, том ІІ а.с. 1-126)

Підприємством на підтвердження вказаного факту долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії: сертифікату Державної архітектурно-будівельної інспекції України серії ІУ №74 від 21.02.2017 (том І, а.с. 54); сертифікату Державної архітектурно-будівельної інспекції України серії ІУ №48 від 11.07.2017 (том І, а.с. 55); дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на виконання будівельних робіт № ІУ 78 від 19.01.2016 (том І, а.с. 56-57); експертного звіту щодо розгляду проектної документації ДП Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту "НДІПРОЕКТКОНСТРУКЦІЯ" №120/15 від 31.12.2015 з додатками (том І, а.с. 58-82); висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 17.12.2015 №05.03.02-04/55854 (том ІІ, а.с. 147 та зворот)

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Житомирській області за результатами розгляду заяви від 21.04.2017 та доданої до неї документів, враховуючи результати лабораторно-інструментальних вимірювань атмосферного повітря, проведених фахівцями Коростенського міжрайонного відділу ДУ "Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України" (протокол 07.04.2017 №81) було прийнято рішення від 25.04.2017 №05-02/1321 щодо можливості видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами відокремленого виробничого підрозділу - деревообробного комбінату ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Сергія Кемського, буд 11-Б. (том І, а.с. 11)

26 квітня 2017 року Управлінням екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації на підставі рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області від 25.04.2017 №05-02/1321 видано ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" дозвіл №-116 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Термін дії дозволу: 10 років, з 26.04.2017 до 26.04.2017. (том І, а.с. 166)

Не погоджуючись із діями відповідачів, вважаючи, що рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області від 25.04.2017 №05-02/1321 щодо можливості видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та дозвіл Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації №-116 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 26.04.2017 прийняті суб'єктами владних повноважень в порушення норм чинного законодавства та підлягають скасуванню, вказуючи, що оскаржувані рішення порушують права та законні інтереси позивача, ОСОБА_1 звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 50 Конституції України проголошено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення. Така інформація ніким не може бути засекречена.

Відповідно до частини другої статті 19 Основного Закону, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності, порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів визначено Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" від 06.09.2005 №2806-IV (далі - Закон №2806-IV)

Частиною першою статті четвертої Закону №2806-IV встановлено, що виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються: необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види; дозвільний орган, уповноважений видавати документ дозвільного характеру; платність або безоплатність видачі (переоформлення, анулювання) документа дозвільного характеру; строк видачі документа дозвільного характеру або відмови у його видачі; вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру; строк дії документа дозвільного характеру або необмеженість строку дії такого документа; перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності; перелік та вимоги до документів, які суб'єкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру.

Розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації від 03.08.2015 № 229 затверджено Положення про управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації (далі - Положення №229).

Згідно п. 4 Положення №229 основними завданнями управління є забезпечення реалізації державної політики у сферах охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів; інформування населення через засоби масової інформації про стан навколишнього природного середовища на відповідній території, оперативне оповіщення про виникнення надзвичайних екологічних ситуацій та про хід виконання заходів щодо їх ліквідації.

Відповідно до п.5 Положення №229 Управління виконує завдання щодо забезпечення реалізації державної політики в сфері охорони навколишнього природного середовища.

Підпунктом 53 пункту 5 Положення №229 визначено, що управління, зокрема, здійснює видачу дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря суб'єктам господарювання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №302 затверджено Порядок проведення оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи (далі - Порядок №302).

Пунктом другим Порядку №302 визначено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Відповідно до п.3 Порядку №302, дозвіл видається безоплатно на строк не менш як п'ять років, зокрема, суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до другої або третьої групи, - обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища через дозвільні центри за погодженням з територіальними органами Держсанепідслужби.

Положеннями пункту 4 Порядку №302 встановлено, що для отримання дозволу суб'єкт господарювання: 1) оформляє заяву; 2) готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин; проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання; 3) проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони; 4) розробляє плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря; остаточного припинення діяльності, пов'язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди; 4) обґрунтовує розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов'язаних з реалізацією заходів щодо їх створення; 5) проводить оцінку та аналіз витрат, пов'язаних з реалізацією запланованих заходів щодо запобігання забрудненню атмосферного повітря; 6) готує інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості відповідно до законодавства.

Суб'єкт господарювання для розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Мінприроди надає право на розроблення цих документів.

Відповідно до п.5 Порядку №302, суб'єкт господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, для отримання дозволу подає Мінприроди, а суб'єкт господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, - дозвільному центру у письмовій та в електронній формі документи, підготовлені відповідно до затвердженої Мінприроди Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, а також вміщує в місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про намір отримати дозвіл із зазначенням адреси місцевої держадміністрації, до якої можуть надсилатися зауваження громадських організацій та окремих громадян.

Згідно п.6 Порядку №302, Мінприроди та дозвільні центри передають Держсанепідслужбі, її територіальним органам відповідно заяву та документи на отримання дозволу. Держсанепідслужба, її територіальні органи протягом 15 календарних днів з дати надходження документів приймають рішення щодо можливості/неможливості видачі дозволу, яке надсилається Мінприроди та дозвільним центрам відповідно.

Пунктом восьмим Порядку №302 визначено, що орган, який видав дозвіл, протягом 30 календарних днів розглядає заяву та документи на отримання дозволу і у разі відсутності зауважень видає дозвіл. У разі наявності зауважень документи повертаються суб'єкту господарювання з викладом їх змісту та зазначенням терміну повторного подання. Рішення про видачу дозволу надсилається органом, який видав дозвіл, суб'єкту господарювання та Держсанепідслужбі або її територіальним органам.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 09.03.2006 №108 затверджено Інструкцію про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців (далі - Інструкція №108).

Пунктом 1.3 розділу 1 Інструкції №108 встановлено, що документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців (далі - Документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів), є невід'ємною частиною заяви на отримання дозволу на викиди.

Згідно п.1.7 розд. 1 Інструкції №108 документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, виконуються з урахуванням вимог Державних санітарних правил охорони атмосферного повітря населених місць (від забруднення хімічними і біологічними речовинами), затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 09.07.97 N 201 (далі - ДСП-201-97), та Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.06.96 №173 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.07.96 за №379/1404 (далі - ДСП-173-96).

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що додана ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" до заяви про отримання дозволу викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами обґрунтовуюча документація відповідає вимогам Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 09.03.2006 №108.

Суд критично ставиться до доводів позивача в частині визначення санітарно-захисної зони у розмірі 1000м та зазначає, що відповідно додатку №4 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року №173, ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" віднесено до підприємств класу IV та має санітарно-захисну зону у розмірі 100м.

Доводи позивача в частині обов'язковості проведення державної екологічної експертизи для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами є безпідставними з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_1 в обґрунтування обов'язковості проведення державної екологічної експертизи вказує, що ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" за видом діяльності відноситься до підприємств з підвищеною екологічною небезпекою.

Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 №808 (далі - Перелік №808)

Суд наголошує, що відповідно до виписки з в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" () є 16.10 - лісопильне та стругальне виробництво (том ІІ, а.с. 127 та зворот).

Перелік №808 не містить положень про визнання лісопильного та стругального виробництва видом діяльності, що становить підвищену екологічну небезпеку.

Посилання позивача на обов'язковість проведення державної екологічної експертизи та державної санітарно-гігієнічної експертизи на підставі положень п. 1.7 Інструкції №108 є неналежними, оскільки наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 30.10.2014 №348 внесено зміни до Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців та п. 1.4, п. 1.7 вказаної інструкції виключено.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що як Головне управління Держпродспоживслужби в Житомирській області при прийнятті рішення 25.04.2017 №05-02/1321 щодо можливості видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами відокремленого виробничого підрозділу - деревообробного комбінату ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" так і Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації при наданні ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-116 від 26.04.2017, діяли в межах, на підставах та у відповідності до норм чинного законодавства, зокрема, із дотриманням вимог Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №302.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачами її прав та законних інтересів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею п'ятою КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України та п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 (справа за зверненням жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивача визначено, зокрема, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою надання правового захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Таким чином, передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом. А тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що заявлене у позовній заяві порушення прав та законних інтересів позивача ґрунтується лише на твердженнях про можливе недотримання суб'єктом господарювання умов використання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, недотримання граничних нормативів або можливим порушенням суб'єктом господарювання інших нормативно-правових актів та підзаконних нормативно-правових актів у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Водночас, як оскаржувані рішення відповідачів, так і виключно надання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єкту господарювання, як самостійний юридичний факт, не порушують права та законні інтереси позивача.

Перевірка дотримання суб'єктом господарювання умов використання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та нормативно правових актів та підзаконних нормативно-правових актів у сфері охорони навколишнього природного середовища не належить до компетенції суду, не відповідає завданням адміністративного судочинства та за своєю суттю є втручанням суду у дискреційні повноваження відповідних дозвільних та контролюючих органів.

Крім того, доводи позивача про заподіяння їй шкоди внаслідок діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 №1618-IV (далі - ЦПК України) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною першою статті 1163 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі - ЦК України) фізична особа, життю, здоров'ю або майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює.

Згідно ч. 1 ст. 1164 ЦК України у разі неусунення загрози життю, здоров'ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати: 1) вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози; 2) відшкодування завданої шкоди; 3) заборони діяльності, яка створює загрозу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1165 ЦК України шкода, завдана внаслідок неусунення загрози життю, здоров'ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи, відшкодовується відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, якщо, на думку позивача, діяльність певного суб'єкта господарювання завдає шкоду або створює загрозу майну та здоров'ю позивача, ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися із відповідною позовною заявою до суб'єкта господарювання в порядку цивільного судочинства.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачами та наявними у матеріалах справи доказами спростовано доводи позивача про протиправність прийняття Головним управлінням Держпродспоживслужби в Житомирській області рішення від 25.04.2017 №05-02/1321 щодо можливості видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами відокремленого виробничого підрозділу - деревообробного комбінату ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Сергія Кемського, буд 11-Б. та видачі Управлінням екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації дозволу від 26.04.2017 №-116 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Позивачем не доведено порушення оскаржуваними рішеннями відповідачів її прав та законних інтересів.

Враховуючи встановлені обставини справи та відсутність порушеного права позивача, спричиненого рішенням суб'єкта владних повноважень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 КАС України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Коростенський район, Житомирська область, 11501.) до Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації (вул. Театральна, 17/20, Житомир, 10014. Код ), Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області (вул. Гагаріна, 55, Житомир, 10002. Код ), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" (вул. Ярославів Вал, 38, Київ 34, 01034. Код ) про визнання неправомірними та скасування дозволу і рішення - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.Г. Попова

Повне судове рішення складене: 22 лютого 2018 року.