Справа № 809/1505/17
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р. Справа № 809/1505/17

м. Івано-Франківськ

судді Панікара І.В.,

за участю секретаря судового засідання Подольської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства про визнання протиправним та скасування наказу №39 від 19.08.2017 року, -

за участю: позивача ОСОБА_1,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

02.11.2017 року ОСОБА_1 (надалі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу № 39 від 19.08.2017 року «Про введення в дію структури апарату та штатного розпису Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства» (надалі оскаржуваний наказ).

Позовні вимоги мотивовані невідповідністю оскаржуваного наказу положенням Закону України «Про державну службу», що безпосередньо вплинуло на законні права та інтереси позивача в ході реалізації ним свого права на проходження публічної служби.

Позивач та його представники вимоги адміністративного позову підтримали з підстав наведених безпосередньо як у позові так і в додаткових письмових поясненнях. В судовому засіданні також пояснили суду, що оскаржуваним наказом з 01.12.2017 року введено в дію нову штатну структуру Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, з якої посаду позивача - першого заступника начальника управління - виключено. Зазначене, на думку сторони, суперечить вимогам статті 43 Закону України «Про державну службу», оскільки виключення зі структури апарату та штатного розпису даної посади є істотною зміною умов праці, що не містить під собою законодавчих передумов. Вважає, що створення та введення в структурі відповідача посади заступника начальника управління, замість першого заступника начальника управління є фактичною зміною назви посади без належної на те аргументації, так як порівняльний аналіз посадових обов'язків першого заступника начальника до часу її скасування та посадових обов'язків одного з діючих заступників начальника управління з 04.12.2017 року є ідентичними. Також вказали на порушення відповідачем вимог Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21 березня 2012 року за № 134 в ході процедури прийняття оскаржуваного наказу, з огляду на відсутність наявного обґрунтування необхідності та оптимізації у проведених змінах структури апарату управління. Звернули увагу суду на те, що в структурах інших обласних управлінь лісового та мисливського господарства України посади перших заступників не скорочувалися, при цьому вказали на факт наявності ряду особливостей притаманних посадовим обов'язкам виключно даної посади.

Представник відповідача щодо можливості задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених у письмовому запереченні та додаткових письмових поясненнях по справі. В судовому засіданні пояснив суду, що прийняттю оскаржуваного наказу передував ряд необхідних процедур та погоджень, внаслідок чого, вважає необгрунтованними твердження сторони позивача про не дотримання відповідачем вимог Закону України «Про державну службу» в ході прийняття даного наказу. Щодо змісту оскаржуваного наказу зазначив, що внаслідок його прийняття відбулася зміна у штатній чисельності посад однак без зміни кількості працюючих установи. В контексті ліквідованої посади першого заступника управління пояснив, що на момент розгляду справи у відповідача відсутня посада з ідентичними посадовими обов'язками.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши наявні докази, на переконання суду, позовні вимоги слід визнати такими, що не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач діє на підставі Положення "Про Івано-Франківське обласне управління лісового та мисливського господарства" (надалі-Положення), що затверджене наказом Державного агенства лісових ресурсів за № 400 від 12.11.2012 року та розроблене на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21 березня 2012 року за № 134 «Про затвердження Положення про обласні управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України» - у відповідності до нього та на його виконання.

Згідно змісту пунктів 1 та 16 Положення, відповідач є територіальним органом Державного агенства лісових ресурсів, підпорядковується йому, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства України та печатку Державного герба України із власним найменуванням.

У відповідності до пункту 15 Положення, Управління утворюється у порядку передбаченому статтею 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Приписами статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом ОСОБА_5 України. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.

Закон України «Про державну службу» (надалі Закон) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Зокрема, статтею 1 Закону визначено поняття державної служби, якою є професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що посада позивача перший заступник начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, а також предмет оскарження, у своєму взаємозв'язку визначають спрямованість завдання адміністративного судочинства в даній справі, визначених статтею 19 Конституції України та статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно.

В даному аспекті суд зазначає, що у відповідності до абзаців 2- 4 пункту 14 Положення, структуру територіального органу Держлісагенства затверджує голова за погодженням з міністром. Штатний розпис та кошторис Управління затверджує голова Держлісагенства України. Чисельність працівників Управління затверджує Голова Держлісагенства України в межах граничної чисельності працівників визначеної Кабінетом міністрів України для територіальних органів центрального органу виконавчої влади. Начальник управління вносить пропозиції голові Держлісагенства України щодо чисельності працівників Управління.

Згідно пункту 11 Положення, керівник управління серед інших повноважень, зокрема, підписує накази Управління, розподіляє обов'язки між заступниками керівника Управління.

В судовому засіданні встановлено, що оскаржуваним наказом начальника Івано-Франківського обласного Управління лісового та мисливського господарства вирішено ввести в дію з 01.12.2017 року структуру апарату зазначеної установи.

Передумовою для винесення оскаржуваного наказу, слугувало звернення начальника Івано-Франківського обласного Управління лісового та мисливського господарства з листом за № 07.2/13/-1291 від 10.07.2017 року на ім'я заступника Голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_6, з проханням затвердження структури апарату та штатного розпису управління, обумовленого вдосконаленням структури та підвищенням ефективності роботи.

Заступником Голови Державного агентства лісових ресурсів України - ОСОБА_6, який на час відпустки Голови Держлісагенства виконував його обов'язки, 11.08.2017 року затверджено подану начальником управління структуру апарату, а 16.08.2017 року і штатний розпис Івано-Франківського обласного Управління лісового та мисливського господарства.

14.08.2017 року структуру апарату погоджено заступником ОСОБА_5 аграрної політики та продовольства України з питань європейської інтеграції ОСОБА_7, яка на той момент виконувала обов'язки ОСОБА_5.

В подальшому, 19.08.2017 року відповідач звернувся листом за № 11-09/46-1632 до первинної профспілкової організації працівників Івано-Франківського обласного Управління лісового та мисливського господарства з проханням погодити введення в дію нової структури апарату та штатного розпису управління із відповідними обґрунтуваннями.

Зазначене звернення відповідача розглянуте на засіданні профспілкового комітету первинної організації працівників Івано-Франківського обласного Управління лісового та мисливського господарства та оформлене протоколом № 2 від 23.08.2017 року.

Згідно змісту листа-відповіді голови первинної профспілкової організації працівників Івано-Франківського обласного Управління лісового та мисливського господарства від 23.08.2017 року, згода на введення в дію з 01.12.2017 року нової структури апарату та штатного розпису управління профспілковим органом була надана.

У порівняльному співставленні змісту штатного розпису та структури апарату, що діяли до моменту введення в дію нових, згідно оскаржуваного наказу, встановлено, що штатні одиниці у кількості 31 посади збережено. Скасовано посаду першого заступника начальника управління, натомість створено 1 штатну одиницю заступника начальника управління. Скасовано відділ лісового господарства, охорони та захисту лісу та створено окремо відділ лісового господарства та окремо відділ охорони, захисту лісу і мисливства, при цьому скасовано сектор мисливського господарства. Скасовано сектор кадрів та створено сектор юридичного забезпечення та управління персоналом. Фонд заробітної плати за новоутвореним штатним розписом визначено в розмірі 120 802 гривні на місяць проти 123 156 гривень на місяць попереднього.

З урахуванням викладеного, в контексті визначених статтею 19 Конституції України та статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України положень, суд зазначає, що вході розгляду зазначеної адміністративної справи, відповідачем доведено, що оскаржуваний наказ винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, з дотриманням процедури його прийняття в межах наданих йому законом повноважень.

З приводу тверджень позивача про те, що оскаржуваний наказ суперечить вимогам статті 43 Закону України «Про державну службу», суд вказує на те, що зазначена норма права регулює питання щодо змісту поняття істотних умов праці, їх зміни та спрямована виключно на встановлення гарантій працівника у разі їх настання. Однак зазначені правовідносини жодним чином не впливають на законність оскаржуваного наказу, оскільки безпосередньо ним не регулюються, а охоплюються іншими наказами роботодавця, а отже не відносяться до предмету позову.

Також, суд критично ставиться до позиції позивача щодо відсутності в процедурі прийняття оскаржуваного наказу обґрунтування необхідності та оптимізації у проведених змінах структури апарату управління з таких підстав.

Як вже судом зазначалося вище, відповідач в порядку процедури погодження нової структури апарату та штатного розпису звертався з письмовим листом до керівництва, в якому було відображене прохання затвердження структури апарату та штатного розпису управління, мотивоване вдосконаленням структури та підвищенням ефективності роботи. Водночас, чинне законодавство не містить вимоги, щодо змісту та стилістики викладу такого роду обґрунтувань.

Однак поряд із цим, суд також би хотів звернути увагу на наявності у відповідача в цій сфері дискреційних повноважень.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету ОСОБА_5 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 року № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

З урахуванням наведеного, хоча предметом вирішення адміністративним судом в даному випадку і не є вимога про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, водночас, з точки зору суду, надання оцінки обґрунтованості проведення змін у структурі апарату та штатному розписі установи, за умов наявності заявленої необхідності в її оптимізації та покращення роботи з боку керівника, якому це право надано, не є повноваженнями суду, а зачіпає саме дискреційні повноваження сторони відповідча, в які суд втручатися не повинен.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_1 - вул. Крива 4А, місто Івано-Франківськ, 76018;

Івано-Франківське обласне Управління лісового та мисливського господарства - вул. М.Грушевського 31, м. Івано-Франківськ, 76000.

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 19 лютого 2018 р.