Справа № 802/1389/16-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

20 лютого 2018 року

справа №802/1389/16-а

адміністративне провадження №К/9901/2535/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І.А., Олендера І.Я.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області на постанову Одеського окружного адміністративного суду у складі судді Левчук О.А. від 27 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Вербицької Н.В., Джабурії О.В., Крусяна А.В. від 26 липня 2017 року

У С Т А Н О В И В :

16 вересня 2016 року Жмеринська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області (далі - позивач, податковий орган) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, платник податків), в якому просила стягнути заборгованість (пеню) з податку з доходів фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 5451,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до статті 129 Податкового кодексу України відповідачу нарахована пеня в сумі 5 451,53 грн. за несвоєчасну сплату податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 13903,49 грн., визначеного податковим повідомленням-рішенням від 29 квітня 2015 року № та стягнутого з відповідача в судовому порядку постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року № 802/12/16-а.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2017 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заборгованість по пені, яка рахується за відповідачем, є новим податковим боргом, податковим органом в порушенням положень статті 59 Податкового кодексу України вимога щодо сплати цього боргу на адресу відповідача не направлялась, а тому звернення позивача до суду з вимогою щодо стягнення боргу є передчасним.

У серпні 2017 року податковим органом подано касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, в якій він, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач в касаційній скарзі спростовує висновок судів попередніх інстанцій, що нарахована відповідачу пеня за період з 09.06.2015 р. по 28.08.2016 р. в сумі 5451,53 грн. не є узгодженою. Пославшись на положення підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 57.3 статті 57, підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60, підпункту 129.1.1 пункту 129.1, підпункту 129.3.1 пункту 129.3, пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України, податковий орган зазначає, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків, з моменту його виникнення, аж до повного погашення податкового боргу платником податків за усіма видами поточних штрафних санкцій і пені, як обов'язкових податкових платежів. При цьому, тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, чого в спірному випадку не було, оскільки пеня фактично боржником не сплачувалась, податкова вимога може бути відкликана.

Податковий орган наголошує, що на момент погашення суми податкового боргу, визначеного у податковій вимозі, існував податковий борг по пені 5451,53 грн., що підтверджується відомостями інтегрованої картки платника податків за 2016 рік. Крім того, безперервність наявної у позивача податкової заборгованості не порушувалась.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року по справі № 802/12/16-а, яка набрала законної сили, адміністративний позов Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 13 903,49 грн. задоволено.

В межах розгляду справи № 802/12/16-а судом встановлено, що заборгованість в сумі 13 903,49 грн. виникла, у зв'язку із невиконанням відповідачем податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні від 29.04.2015 року № . Так, 21 липня 2015 року податковим органом на адресу відповідача направлялась податкова вимога форми «Ф» № 412-23 від 12.06.2015 року.

29 серпня 2016 року боржником (відповідачем у справі), в межах виконавчого провадження сплачено суму заборгованості в повному обсязі, у зв'язку з чим податковим органом нарахована пеня за період з 09 червня 2015 року по 28 серпня 2016 року у сумі 5 451,53 грн.

Суди також встановили, що згідно даних облікової картки відповідача після сплати суми боргу в розмірі 13 903,49 грн. податковим органом у той же день, тобто 29.08.2016 року платнику податку нарахована пеня у розмірі 5 451,53 грн. у зв'язку з несвоєчасною сплатою податку з доходів фізичних осіб в розмірі 13 903,49 грн.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу вимог пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У відповідності до пункту 59.1. статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 ПК України встановлено, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Відповідно до пункту 129.4 статті 129 ПК України, на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, скаржником (відповідачем у справі) в порядку виконавчого провадження 29 серпня 2016 року сплачений податковий борг з податку з доходів фізичних осіб в сумі 13 903,49 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 29.04.2015 року № . Дане податкове повідомлення-рішення не було оскаржено в судовому порядку, а тому податкове зобов'язання, визначене ним, є узгодженим через 10 днів з дня отримання платником податку цього податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення справи в судах попередніх інстанцій), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Верховний Суд зазначає, що позивачем не доведений склад податкового боргу (недоїмка, штраф, пеня), починаючи з моменту його виникнення, не доведено факту безперервності податкового боргу, за несвоєчасну сплату якого платнику податків нарахована пеня, стягнення якої є предметом розгляду даної справи. Надана податковим органом суду копія облікової картки відповідача не є належним доказом у справі, оскільки не утримує в собі весь період існування податкового боргу. Крім того, позивачем не надавався судам попередніх інстанцій розрахунок суми пені.

Податковим кодексом України пеня визначена, як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, самі норми щодо порядку нарахування та сплати пені встановлені окремою Главою 12, у той час як штрафні (фінансові) санкції, штрафи передбачені Главою 11 «Відповідальність». Пеня, як спосіб забезпечення податкового боргу нараховується на суму податкового боргу, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання (при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків) або від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні (при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами) та закінчується, зокрема, у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Звертаючись до суду податковий орган не довів склад податкового правопорушення, яке дозволяє прийняти його позицію щодо правомірності нарахування пені, а саме об'єкт обчислення, термін прострочення включаючи день погашення податкового боргу, величини річної облікової ставки Нацбанку України, яка використана для розрахунку пені. Відтак, заявивши до стягнення пеню, позивач не довів її розмір, що у будь-якому випадку унеможливлює її стягнення.

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2017 року у справі № 802/1389/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Васильєва

І.Я.Олендер