Справа № 127/25125/17
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/25125/17

Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

20 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідками військової частини НОМЕР_1 від 20.06.2017 року № 379 та від 27.10.2017 р. № 630.

Під час проходження військової служби позивач отримував у складі грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразову грошову допомогу при звільненні, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2017 р. № 630 та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.06.2017 р. №114.

Позивач звільнений з військової служби наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 30.05.2017 №373 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.06.2017 р. № 114 виключений із списків особового складу військової частини з 19.06.2017 р.

При оформленні документів для призначення пенсії військова частина НОМЕР_1 помилково не зазначила в довідці про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії ОСОБА_1 від 20.06.2017 р. № 379 відомості про щомісячну додаткову грошову винагороду, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразову грошову допомогу при звільненні, які позивач отримував під час проходження військової служби, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 20.06.2017 р. №379.

Відповідачем згідно з протоколом від 22.06.2017 року призначено позивачу пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Відповідач розрахував розмір пенсії позивачу на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення, премії для обчислення пенсії ОСОБА_1 від 20.06.2017 р. № 379 та грошового атестату, що підтверджується повідомленням ГУ ПФУ про призначення пенсії ОСОБА_1 .

Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про виправлення помилки та надання нової довідки про додаткові види грошового забезпечення із зазначенням відомостей про щомісячну додаткову грошову винагороду, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразову грошову допомогу при звільненні, які позивач отримував під час проходження військової служби у жовтні 2017 р.

Військова частина НОМЕР_1 надала позивачу довідку про фактично отримане грошове забезпечення помісячно від 27.10.2017 р. № 630. Зазначена нова довідка містить відомості про щомісячну додаткову грошову винагороду, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразову грошову допомогу при звільненні, які позивач отримував під час проходження військової служби, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2017 р. № 630.

Позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою від 31.10.2017 про перерахунок невірно обчисленої пенсії при призначенні та виплаті пенсії в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні, розмір яких зазначений у довідці військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2017 р. № 630.

Зазначену заяву та нову довідку відповідач отримав поштовим відправленням рекомендованим листом 06.11.2017.

У визначений законодавством строк ГУ ПФУ не вчинило дії щодо перерахунку та виплати позивачу пенсії в розмірі обчисленому з урахуванням нових документів наданих позивачем.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей", пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови КМУ № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-XII також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частиною 1 статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою № 1294 та Інструкцією про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 15 листопада 2010 року №595.

Зокрема, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови КМУ № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини 2 статті 9 вказаного Закону відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Згідно з висновками Верховного Суду України в справі № 21-70а15 від 10.03.2015 р., грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Окрім того, відповідно до висновків Верховного Суду України в справі № 21-2942а15 від 20.10.2015 р. щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Щодо посилання апелянта на те, що вимоги ОСОБА_1 про здійснення перерахунку виплат вказаних у позові не узгоджується з висновками Рішення Конституційного Суду України №4-рп/2015 від 13.05.2015 року, то слід зазначити, що за цим Рішенням Конституційний Суд України в аспекті порушеного у конституційному зверненні питання щодо розуміння положень ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ роз`яснив, що до встановлення виключно законами України нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, на підставі введення яких усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку, належать лише надбавки, доплати, підвищення.

Тому, висновок, до якого дійшов Конституційний Суд України, стосується порядку перерахунку пенсії у зв`язку зі встановленням нової щомісячної додаткової винагороди, а не порядку призначення пенсії, зокрема - видів грошового забезпечення, з яких вона розраховується.

При цьому, в даній справі встановлено, що підставою для звернення позивача про перерахунок його пенсії слугувало не зміна чи введення нових додаткових видів грошового забезпечення, а те, що при призначенні йому пенсії за Законом № 2262-ХІІ до довідки про додаткові види грошового забезпечення не було включено грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і які він отримував під час проходження військової служби.

Таким чином, неврахування відповідачем вказаних виплат при призначенні та перерахунку пенсії позивачу є неправомірним.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення вимоги позивача у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З наведеного слідує, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що право позивача на виплату пенсії без обмеження максимальним розміром відповідачем ще не порушено, а тому ця позовна вимога є передчасною. Слід також зазначити, що в мотивувальній частині рішення, суд першої інстанції не надав оцінку позовним вимогам в цій частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, виключивши з абзацу третього резолютивної частини слова "без обмеження максимальним розміром".

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2017 року - змінити, виключивши з абзацу третього резолютивної частини слова "без обмеження максимальним розміром".

В іншій частині постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 лютого 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Драчук Т. О.