Справа № 688/3382/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 688/3382/17

Головуючий у 1-й інстанції: Березова І.О.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

23 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2017 року (головуючий суддя Березова І.О.) у справі №688/3382/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" до Шепетівської міської ради Хмельницької області про визнання неправомірним та скасування рішення сесії міської ради,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шепетівка Енергоінвест» звернулось до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Шепетівської міської ради Хмельницької області про визнання неправомірним та скасування рішення сесії міської ради.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт, просить скасувати постанову суду від 24 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, наголошуючи, при цьому, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення.

За приписами п.1 ч.1 ст.311 АС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, судова колегія, в ході перевірки матеріалів справи та здійснення аналізу вірності застосування судом першої інстанції норм законодавства, на підставі встановлених фактичних обставин справи, вважає, що апеляційна скарга Товариство з обмеженою відповідальністю «Шепетівка Енергоінвест» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати неправомірним та скасувати рішення ХХVІІІ (позачергової) сесії Шепетівської міської ради VII скликання № 1 «Про відмову від договору концесії в односторонньому порядку та повернення майна» від 06.11.2017 року, оскільки вважає, таке рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що за укладеним між Шепетівською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Шепетівка Енергоінвест» концесійним договором від 02.12.2011 року у концесію товариству передано цілісний майновий комплекс «Шепетівське підприємство теплових мереж». Відповідно до рішення сесії Шепетівської міської ради № 10 від 26 квітня 2012 року ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» з 01.05.2012 року визначено виконавцем послуг з централізованого опалення і таким чином позивач є виробником і постачальником теплової енергії для надання послуг централізованого опалення споживачам в м. Шепетівка.

06 листопада 2017 року на ХХVIII (позачергової) сесії Шепетівської міської ради VII скликання було прийнято рішення № 1 «Про відмову від договору концесії в односторонньому порядку та повернення майна», яким у зв'язку із неналежним виконанням ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» істотних умов договору концесії від 02.12.2011 року, а саме - при наданні населенню міста Шепетівки послуг з теплопостачання відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, не виконані рішення виконавчого комітету № 264 від 12.10.2017 року, № 265 від 19.10.2017 року та сесії Шепетівської міської ради № 290 від 24.10.2017 року з врахуванням рішення комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій (протокол № 11 від 03.11.2017 року), на підставі п.15, п.43 концесійного договору від 02.12.2011 року, Шепетівська міська рада вирішила відмовитись в односторонньому порядку від договору концесії, укладеного між Шепетівською міською радою та ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» 02.12.2011 року, об'єктом за яким є цілісний майновий комплекс «Шепетівське підприємство теплових мереж».

Позивач вважає, що рішення міської ради від 06.11.2017 року є протиправним, оскільки рішення Шепетівської міської ради № 264 від 12.10.2017 року, на яке посилається Шепетівська міська рада у своєму рішенні про односторонню відмову від концесійного договору, оскаржується товариством «Шепетівка Енергоінвест» в судовому порядку як протиправне. Крім того, відсутні правові підстави для відмови зі сторони Шепетівської міської ради від договору концесії в односторонньому порядку з підстав, передбачених п. 43 концесійного договору 02.12.2011 року, а саме - при наявності систематичного або неналежного виконання істотних умов договору з вини концесіонера. Також, на думку позивача, вини ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» щодо неналежного виконання істотних умов концесійного договору не має.

З наведених підстав просить визнати неправомірним рішення ХХVIII (позачергової) сесії Шепетівської міської ради VII скликання № 1 від 06.11.2017 року «Про відмову від договору концесії в односторонньому порядку та повернення майна».

Суд першої інстанції, дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки відповідачем винесено рішення № 1 «Про відмову від договору концесії в односторонньому порядку та повернення майна» від 06.11.2017 року у межах наділених повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства та з дотриманням вимог ст.ст. 19, 144 Конституції України.

При цьому, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, виходив з того, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла на розгляду справи в суді першої інстанції, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною другою статті 4 зазначеного Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Так, пунктом 1 частини першої статті 3 цього ж Кодексу передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України у згаданій редакції, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб"єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідувальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні Zand v. Austria від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатись "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

З матеріалів справи вбачається, що спір в даній справі стосується договору концесії, укладеного між Шепетівською міською радою та ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» 02.12.2011 року.

Договір концесії (концесійний договір) - договір, відповідно до якого уповноважений орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування (концесієдавець) надає на платній та строковій основі суб'єктові підприємницької діяльності (концесіонеру) право створити (побудувати) об'єкт концесії чи суттєво його поліпшити та (або) здійснювати його управління (експлуатацію) відповідно до цього Закону з метою задоволення громадських потреб (ст.1 Закону України про концесії").

Поняття концесійного договору міститься у Господарському кодексі України, з чого можна зробити висновок, що договір концесії є господарським договором. А згідно з ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Так, ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Частиною 2 статті 20 ГПК України (чинної на момент прийняття даної постанови) передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв"язку із здійсненням господарської діяльності (крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов"язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, розглянувши та вирішивши справу по суті, не врахували юридичної природи спору, що виник між сторонами, та не звернули увагу на те, що цей спір не належить до категорії спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду в порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору порушена підсудність позовних вимог, які мали б бути вирішенні судом в порядку господарського судочинства.

Пункт 1 частини 1 статті 238 КАС України, передбачає, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" задовольнити частково.

Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2017 року скасувати, а провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" до Шепетівської міської ради Хмельницької області про визнання неправомірним та скасування рішення сесії міської ради закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.