Справа № 803/696/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

08.02.2018 Київ К/9901/1343/17 803/696/17
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Олендера І.Я., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі №803/696/17 за позовом Державного підприємства «Маневицьке лісове господарство» до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Олендера І.Я. від 27 грудня 2017 року у справі № 803/696/17 касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області - залишено без руху, через її невідповідність вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону від 13 липня 2017 року №2136-VІІІ, що діяла на момент подання касаційної скарги, та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Відповідно до пунктів 4, 12 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону №2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, що діє з 15 грудня 2017 року: касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Матеріали касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області 20 грудня 2017 року надійшли до Верховного Суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді-доповідачу Касаційного адміністративного суду Олендеру І.Я.

Ухвала судді-доповідача Касаційного адміністративного суду від 27 грудня 2017 року направлена засобами поштового зв'язку 28 грудня 2017 року на адресу відповідача, яку ним зазначено у поданій ним касаційній скарзі.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвала про залишення касаційної скарги без руху отримана скаржником 2 січня 2018 року.

Як зазначалось вище, ухвалою судді-доповідача Касаційного адміністративного суду від 27 грудня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України у частині надання документу про сплату судового збору.

Ухвалою судді-доповідача Касаційного адміністративного суду від 22 січня 2018 року задоволено клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області та продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги на десять днів з дня отримання ухвали.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвала про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги отримана скаржником 26 січня 2018 року.

2 лютого 2018 року скаржник подав клопотання про відстрочення сплати судового збору та продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги, обґрунтовуючи його неможливістю своєчасної сплати судового збору, у зв'язку з відсутністю належного фінансування.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI встановлено умови за яких суд своєю ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б)батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

З клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області вбачається, що заявлене в ній клопотання про відстрочення сплати судового збору не відповідає умовам встановленим статтею 8 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, тому у задоволенні клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Зі змісту клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області вбачається, що наведені у ньому доводи є необґрунтованими, а надані докази не підтверджують того, що майновий/фінансовий стан скаржника перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Обмежене фінансування бюджетної установи не може бути самостійною підставою для повторного продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у частині сплати судового збору. Видатки на сплату судового збору бюджетна установа має використовувати ефективно та раціонально. Тому право на касаційне оскарження судового рішення установа, що фінансується з бюджету, має реалізовувати з огляду на доцільність такого та наявне фінансування на такі потреби, що надаються з державного бюджету.

З огляду на зазначене, суддя-доповідач вважає, що у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги слід відмовити.

Станом на 7 лютого 2018 року Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області не усунуло зазначені в ухвалі Верховного Суду від 27 грудня 2017 року недоліки касаційної скарги, що свідчить про невідповідність її вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону від 13 липня 2017 року №2136-VІІІ, що діяла на момент подання касаційної скарги, тому така підлягає поверненню.

Керуючись частиною третьою статті 3, статтею 332, пунктами 4, 12 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про відстрочення сплати судового збору та продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 803/696/17 за позовом Державного підприємства «Маневицьке лісове господарство» до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя І.Я. Олендер