Справа № 159/3963/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/610/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Яворського І.О., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Осінова Романа Юрійовича на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області, прийняту в порядку письмового провадження 6 грудня 2017 року у м. Ковелі суддею Восковською О.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Осінова Романа Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

18 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Осінова Р.Ю. серії БР № 506663 від 11 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 6 грудня 2017 року у справі № 159/3963/17 вказаний адміністративний позов було задоволено.

У апеляційній скарзі відповідач просив зазначену постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що його не було повідомлено про розгляд справи, не було надіслано копію позовної заяви, чим порушено права, передбачені статтями 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що на момент складання відносно позивача оскаржуваної постанови від 11 жовтня 2017 року останній мав при собі документи, які надавали йому право здійснювати рух по визначеному маршруту транспортним засобом з перевищенням габаритних параметрів, які становили менше семи відсотків. Такі документи позивач надавав інспектору на підтвердження правомірності своїх дій, однак вони не були враховані ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час прийняття оскаржуваної постанови. У судове засідання відповідач також не надав суду належних доказів та не довів факту вчинення позивачем зазначеного в постанові адміністративного правопорушення. Тому суд дійшов переконання, що для захисту позивача від необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності оскаржувану постанову слід скасувати.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Як встановлено судом першої інстанції, інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Полтава ДПП Осіновим Р.Ю. 11 жовтня 2017 року винесено постанову серії БР № 506663 про притягнення позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за те, що він 11 жовтня 2017 року о 21.10 год на 208 км а/д Київ-Харків-Довжанський керував автомобілем марки «МАН» д/н НОМЕР_1 та перевозив вантаж сільськогосподарської техніки (трактор), висота якого складає більше 4 метрів від рівня землі, без відповідних дозвільних документів.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі виданого перевізникові Державтоінспекцією за наявності погодження з дорожніми, комунальними, залізничними та іншими підприємствами і організаціями дозволу, в якому визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Відповідно до частини 3 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Як слідує з матеріалів справи та відповідно до погодження проїзду № 7.2 нг/9177 від 9 жовтня 2017 року, ТОВ «Негабарит-Сервіс», водієм у якому працює позивач, було узгоджено з Держагенством автодоріг України «Укравтодор» проїзд автомобіля під керуванням позивача в період з 9 жовтня 2017 року по 23 жовтня 2017 року (а.с. 4).

Відповідно до копії уніфікованої митної квитанції МД - 1 серії 20501Л № 0137937 від 9 жовтня 2017 року ТОВ «Негабарит - Сервіс» було внесено плату за проїзд вказаного автомобіля з перевищенням габаритних обмежень, які становлять менше 7 %, під керуванням позивача і така квитанція з відбитком особистої номерної печатки та підписом посадової особи митного органу, відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України» та пункту 18 Порядку справляння єдиного збору у пунктах пропуску через державний кордон, є підтвердженням сплати за проїзд автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів загальної маси осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

Як стверджує позивач в своїй позовній заяві, на момент складання оскаржуваної постанови від 11 жовтня 2017 року він мав при собі вказані документи, які надавали йому право здійснювати рух по визначеному маршруту транспортним засобом з перевищенням габаритних параметрів, які становили менше семи відсотків, і такі документи було надано інспектору на підтвердження правомірності своїх дій.

Положеннями частини 2 статті 71 КАС України у редакції на час виникнення спірних правовідносин та вирішення даного публічно-правового спору було передбачено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом із тим, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх заперечень проти заявленого ОСОБА_2 адміністративного позову.

Частиною 2 статті 317 КАС України передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У матеріалах справи дійсно відсутні належні докази про повідомлення відповідача про час та місце розгляду даної справи судом першої інстанції, однак вказане порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки у ході апеляційного розгляду відповідачем не було надано доказів на спростування висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Осінова Романа Юрійовича залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 6 грудня 2017 року у справі № 159/3963/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді І.О.Яворський

І.М.Обрізко

Постанова у повному обсязі складена 19 лютого 2018 року.