Справа № 815/6432/17
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6432/17
У Х В А Л А

16 лютого 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Сердюк І.С.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача (ОСОБА_2 за довіреністю) про закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності щодо тривалого невиконання судових рішень про поновлення на посаді, стягнення коштів за вимушений прогул через тривале непоновлення на роботі та стягнення моральної шкоди.

16.02.2018 року в судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження у справі, яке вмотивовано наступним.

Відповідно до частини першої статті 19 КАСУ, до юрисдикції адміністративного суду відносяться відповідні публічно-правові спори.

Проте, спір між позивачем і Департаментом освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації щодо стягнення середнього заробітку за вимушений прогул не є публічно-правовим.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» роз'яснено:

«Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

3. Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно- правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.»

Отже, як зазначено в позовній заяві позивачем, даний спір є трудовим, а тому охоплюється норами приватного права, оскільки предметом його регулювання є сфера приватних, індивідуальних інтересів.

Ніяким чином даний спір не пов'язаний із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій, перелік яких встановлено у Положенні про Департамент освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації, затверджене розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації від 10.07.2017 № 569/А-2017.

Також спір не стосується питань призначення на публічну службу, її проходження чи звільнення з такої служби.

Так, відповідно до наказу директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації від 20 листопада 2017 року № 71/к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1.» ОСОБА_1 на виконання рішень судів була поновлена на роботі на посаді завідуючої Одеської обласної психолого-медично-педагогічної консультації.

В пункті 17 частини першої статті 4 КАС України зазначено, що публічна служба - діяльність наддержавних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Очевидним є те, що посада завідуючої Одеської обласної психолого-медично-педагогічної консультації не є «діяльністю на державних політичних посадах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою служба, альтернативною (невійськовою) службою, дипломатичною службою, іншою державною службою..».

Також і системний аналіз статтей 1, 2, 21, 39, 50, 51 Закону України «Про державну службу» свідчить про те, що посада позивача не відноситься до посад державної служби.

Зокрема, Присягу державного службовця позивач не складала.

Заробітна плата завідуючої Одеської обласної психолого-медично- педагогічної консультації розраховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», а не відповідно до схеми посадових окладів на посадах державної служби, яка кожного року затверджується Кабінетом Міністрів України.

Ранг державного службовця ОСОБА_1 не присвоювався.

Отже, спірні правовідносини між позивачем та Департаментом освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації не пов'язані з проходженням публічної служби, і тому, є звичайним трудовим спором.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Позивач по справі в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання відповідача та закриття провадження по справі, мотивуючи тим, що наказ директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації від 20 листопада 2017 року № 71/к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1.» виданий на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014 року по справі №815/7790/13-а, рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №2-332/06 від 21.02.2006 року та рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 року у справі «Харук та інші проти України». Саме тому вказана справа повинна розглядатись в адміністративному суді.

Суд, розглянувши клопотання про закриття провадження у справі та надані з боку відповідача докази, заслухавши пояснення представників відповідача в обґрунтування вказаного клопотання, заслухавши думку позивача по даному клопотанню, вважає, що клопотання представників відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

21.02.2006 року Приморським районним судом м. Одеси (справа №2-332/06) прийнято рішення, яким поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді завідувача Одеської обласної психолого-медико-педагогічної консультації Управління освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації.

26 липня 2012 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі "Харук та інші проти України" (заява №32562/07 від 16 липня 2007 року, заявник - ОСОБА_1), відповідно до якого держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, та сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1, та 1500 (одну тисячу п'ятсот) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2, що є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Рішення національного суду, яке відповідно до рішення Європейського суду з прав людини повинно бути виконано, в зобов'язальній його частині - поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді завідуючої Одеської обласної психолого-медико-педагогічної консультації Управління освіти та науки Одеської обласної державної адміністрації - не виконано.

26.02.2014 року Одеським апеляційним адміністративним судом винесена постанова у справі №815/7790/13-а, якою зобов'язано Департамент освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді, яка відповідає посаді завідуючої Одеської обласної психолого-медично-педагогічної консультації, з якої ОСОБА_1 була незаконно звільнена.

Вказаною Постановою встановлені наступні обставини:

«У пункті 9 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України №2 від 06 березня 2008 року зазначено: «Відповідно до статті 55 КАС України в разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи правонаступником.

При визначенні процесуального правонаступництва судам слід виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, та враховувати, що якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то в такому випадку суду необхідно залучити до участі у справі їх правонаступників. У випадку ж відсутності правонаступників суду необхідно залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить вирішення питання про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача.

У разі зменшення обсягу компетенції суб'єкта владних повноважень, не пов'язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач судом залучається інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Виходячи з положень статей 55, 56 Конституції України у будь-якому разі в названих вище випадках спірні правовідносини допускають правонаступництво, а тому суди повинні враховувати, що відмова у відкритті або закриття провадження у такій справі з підстав ліквідації (припинення діяльності, позбавлення частини повноважень, звільнення з посади, скорочення посади) суб'єкта владних повноважень є неприпустимими".

Також, у Постанові Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року (яка стосується питання неоднакового застосування судом касаційної інстанції п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП у справі за позовом певної особи до Львівської митниці) зазначено: «Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Це зобов'язання ДМСУ не виконала, трудові гарантії позивача як працівника порушені.

З матеріалів справи вбачається, що замість ліквідованого Управління освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації був створений Департамент освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації, який увібрав до себе функції і завдання Управління.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у даному випадку Департамент освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації є тим самим органом, до компетенції якого належить вирішення питання про усунення порушень прав незаконно звільненого позивача..

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Департамент освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації належить зобов'язати усунути порушені права позивача шляхом поновлення її на роботі на посаді, яка відповідає посаді завідуючої Одеської обласної психолого-медично-педагогічної консультації, з якої була незаконно звільнена позивач.»

Разом з цим, статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Так, предметом розгляду у даній адміністративні справі є визнання протиправною бездіяльності щодо тривалого невиконання судових рішень про поновлення на посаді, стягнення коштів за вимушений прогул через тривале непоновлення на роботі та стягнення моральної шкоди.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок прийняття Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014 року, суд дійшов висновку, що спір підлягає розгляду в Одеському окружному адміністративному суді, а клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 6, 8, 238, 241, 246, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача (ОСОБА_2 за довіреністю) про закриття провадження по справі за вхід. № 3014/18.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295 КАС України.

Пунктом 15.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Потоцька Н.В.