Справа № 804/5801/17
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 р. Справа № 804/5801/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.,
при секретарі с/з Максименко Е.М.
представника позивача Павленка В.В.
представника відповідача Немченко К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Офісу великих платників податків ДФС України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу,-
Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ПІВДГЗК») звернулося з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС України з адміністративним позовом, в якому просило:
- визнати дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо прийняття Наказу від 07.09.2017№1936 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ПІВДГЗК» - протиправними;
- визнати протиправним та скасувати Наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 07.09.2017 №1936 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ПІВДГЗК».
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач вважає дії відповідача щодо прийняття наказу та оскаржуваний наказ протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси позивача, оскільки у відповідача були відсутні підстави для винесення такого наказу. Крім того, хоча контролюючим органом запит про надання інформації складено неналежно, підприємством надані пояснення та їх документальне підтвердження.
Відповідач надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив залишити позовну заяву без задоволення. В обґрунтування заперечень зазначено, що винесення оскаржуваного наказу обумовлено тим, що підприємством не надано достатніх пояснень, інформації та документів з тих питань, що витребовувались у запиті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, надавши пояснення, аналогічні викладеним в письмових запереченнях.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
У зв'язку з цим контролюючий орган запитав у позивача інформацію (пояснення та їх документальне підтвердження) з приводу наведених фактів, а також копії документів, що безпосередньо стосуються господарських операцій, які мають вплив на формування показників звітності з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (плати за надра), їх відображення в бухгалтерському та податковому обліку і звітності за період ІІІ кв. 2014 - ІІ кв. 2017, зокрема (але не виключно) дані відносно формування собівартості виробництва в розрізі переділів, регістри аналітичного та синтетичного бухгалтерського обліку, до яких перенесено інформацію з запитуваних документів.
На вказаний запит позивачем надано відповідь №52-70/8125 від 05.09.2017, а саме зазначено: ПАТ «ПІВДГЗК», як сумлінний платник податків, зазначає, що з метою отримання роз'яснення механізму обчислення рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, ПАТ «ПІВДГЗК» листом від 17.03.2015 р. №52-06/2281 зверталося до Державної фіскальна служби України із запитом про надання консультації відносно визначення об'єкту та бази оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин. 16.04.2015 року на адресу ПАТ «ПІВДГЗК» надійшла відповідь Державної фіскальної служби України від 09.04.2015 р. № 7577/6/99-99-15-04-01-15.
Крім того, підприємство зазначало, що ПАТ «ПІВДГЗК» не погодилося із зазначеною консультацією, як з такою, що суперечить нормам та змісту Податкового кодексу України та звернулося з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання протиправною індивідуальної податкової консультації від 09.04.2015р. № 7577/6/99-99-15-04-01-15.
В подальшому, Державною фіскальною службою України стосовно визначення об'єкта оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин від 09.04.2015 №7577/6/99-99-15-04-01-15 28.04.2017 надано нову індивідуальну податкову консультацію №9418/6/99-99-12-03-04-15, з якою ГІАТ «ПІВДГЗК» також не погодилось та оскаржило останню до суду, як таку, що була надана платнику податків без урахування висновків суд у справі №804/5808/15.
Так, у рішеннях суду у справі № 804/5808/15. які набрали законної сили встановлено, що об'єктом оподаткування є саме мінеральна сировина - руда залізна, а кінцевий продукт виробництва (концентрат та агломерат залізорудний) не можливо віднести до мінеральної сировини та визначити як об'єкт оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин.
У свою чергу, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2017 по справі №804/4033/17 визнано недійсною індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України, викладену у листі Державної фіскальної служби України «Про надання податкової консультації» від 28.04.2017 року №9481/6/99-99-12-03-04-15.
Обґрунтовуючи судові рішення у справах №804/5808/15 та №804/4033/17 суди виходили з того, що ПАТ «ПІВДГЗК» здійснює не лише первинну переробку мінеральної сировини, а й проводить повний технологічний комплекс заходів щодо виготовлення якісно іншої продукції - глибоке збагачення, яке становить складний ланцюг виробничих процесів від видобутку і транспортування залізної руди до виробництва концентрату залізорудного агломераційного та агломерату залізорудного, а кінцевий продукт виробництва - агломераційний концентрат залізної руди та агломерат залізорудний неможливо віднести до мінеральної сировини, та визначати об'єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин для ПАТ «ПІВДГЗК».
Таким чином, ПАТ «ПІВДГЗК» зазначило, що проводить обчислення та сплату рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у повній відповідності до норм Податкового кодексу України, що, на думку підприємства, свідчить про відсутність заниження з боку ПАТ «ПІВДГЗК» протягом періоду III кв. 2014 II кв. 2017 роки бази оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин та недостовірності даних відносно об'єкту оподаткування.
Крім того, ПАТ «ПІВДГЗК» повідомляло, що в запиті контролюючого органу не зазначається в чому саме полягає недостовірність (перекручення) даних відносно об'єкту оподаткування та заниження бази оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин і які саме норми податкового законодавства порушено з боку ПАТ «ПІВДГЗК».
07 вересня 2017 року Офісом великих платників податків ДФС України на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.4 пункту 78.1статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України видано оскаржуваний наказ №1936 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ПІВДГЗК» з питання правильності обчислення та повноти сплати рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 01.07.2014 по 30.06.2017, тривалістю 15 робочих днів, з 11 вересня 2017 року.
Зазначений наказ та дії контролюючого органу по його винесенню є предметом спору в цій справі.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що обставин які є підставами для призначення та проведення позапланової перевірки чітко визначені нормами законодавства, а отже дотримання вказаних норм податковим органом є вирішальним для правильного вирішення даної справи.
Спір стосується правомірності оскаржуваного наказу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків, наявності обставин її здійснення згідно підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 ст.78 Податкового кодексу України, який був правовою підставою для винесення оскаржуваного наказу про проведення перевірки, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що документальна позапланова, перевірка здійснюється за наявності такої підстави: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Отже, даною нормою встановлено, що право на проведення документальної позапланової перевірки у податкового органу виникає у разі наявності наступних обставин, зокрема виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Таким чином, на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків законодавства, саме на виявлені контролюючим органом факти, що свідчать про порушення платником податків відповідного законодавства, мають бути надані у встановлений строк пояснення та їх документальні підтвердження.
Проте суд зазначає, що контролюючий орган в запиті від 14.08.2017 не зазначив на недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, які потребували би надання пояснень та їх документальних підтверджень.
Зі змісту запиту встановлено, що він направлений у зв'язку з отриманням податкової інформації, яка свідчить про порушення платником податків податкового законодавства.
Отже, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що перевірка платника податків мала бути призначена відповідно до п.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а не згідно з п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78ПК України. Тобто, в оскаржуваному наказі контролюючим органом невірно визначено підставу призначення перевірки.
З підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України прямо встановлено обов'язок платника податків надати пояснення щодо виявлених порушень законодавства, додержання якого покладено на контролюючі органи.
При цьому, оскільки саме платником податків надаються пояснення та він є вільним у виборі форми їх викладення, що також стосується їх обсягу та змісту, у залежності від суті таких пояснень та виключно платником податків вирішується питання щодо обсягу підтверджуючих такі пояснення документів, оцінку щодо достатності яких надаватиме контролюючий орган в межах виявленого порушення законодавства.
Відповідно до п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:
1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;
3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;
4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).
У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п'ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.
Отже, запит про витребування контролюючим органом у платника податків пояснень та копій документів без визначення фактів, що свідчать про недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях виключно які й потребують надання пояснень та їх документальних підтверджень, не може вважатись запитом в розумінні підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, ненадання або неповне/несвоєчасне надання відповіді на який може слугувати обставиною (підставою) для призначення позапланової перевірки.
З пояснень представника відповідача судом встановлено, що на запит позивачем надано відповідь, що підтверджується і матеріалами справи, проте відповідач вважає пояснення, інформацію та документи з тих питань, що витребовувались у запиті, недостатніми.
В свою чергу, контролюючим органом не надано суду доказів виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.
Виключно посилання на той факт, що в ході аналізу податкової звітності та іншої податкової інформації з'ясовано рівень середньозваженої ціни реалізації продукції комбінату, а з огляду на рівень рентабельності за даними фінансової звітності проведено обчислення орієнтовного розміру собівартості виготовлення готової продукції ПАТ «ПІВДГЗК», результати чого свідчать, що розрахункова собівартість та середньозважена ціна реалізації одиниці товарної продукції комбінату за період ІІ кв. 2014 - ІІ кв. 2017 значно перевищують обсяги витрат на виробництво одиниці товарної продукції, що відображені у податкових деклараціях з рентної плати ПАТ «ПІВДГЗК» за співставні звітні періоди, на думку суду не можуть слугувати підставою для висновку про факт порушення ПАТ «ПІВДГЗК» як платником податків чинного законодавства, яке потребувало б перевірки згідно вищенаведеної норми Податкового кодексу України.
В пункті 110 рішення Європейського суд з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Судом визначено, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».
З дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.
Невиконання вимог пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Вищенаведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14.
Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що відповідачем не було доведено законність та обґрунтованість прийнятого наказу, а отже, оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.
Натомість, позовна вимога про визнання протиправними дій Офісу великих платників податків ДФС України щодо прийняття Наказу від 07.09.2017№1936 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ПІВДГЗК» задоволенню не підлягає, оскільки обраний позивачем спосіб захисту прав є неналежним, зважаючи на те, що дії Офісу великих платників податків ДФС України з прийняття наказу є невід'ємною складовою винесення спірного наказу, та не підлягають окремому оскарженню.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1600,00 грн. підлягає стягненню з Офісу великих платників податків ДФС України за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 07 вересня 2017 року №1936 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2017 року

Суддя О.В. Врона