Справа № 826/5103/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року № 826/5103/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна»
до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди Олександра Миколайовича
третя особа про ОСОБА_2 визнання протиправною дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» (далі - позивач, ТОВ «Сівер Україна») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди Олександра Миколайовича (далі - відповідач) щодо скасування реєстраційної дії державного реєстратора Лазова Івана Володимировича Філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва від 13.09.2016 р. індексний номер рішення 31358849, про що приватним нотаріусом Шкодою О.М. зроблено запис № 32038232 від 25.10.2016 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2017 р. відкрито провадження по адміністративній справі № 826/5103/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення посилався на відсутність підстав для відмови у державній реєстрації.

Окружним адміністративним судом міста Києва до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено ОСОБА_2 (далі - третя особа).

Третя особа подала пояснення, у якому вказала про безпідставність позовних вимог та правомірність дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди О.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2017 р. в задоволенні клопотання третьої особи про закриття провадження у справі відмовлено.

В судовому засіданні 26.06.2017 р. представники позивача позовні вимоги підтримали, представник третьої особи проти задоволення позову заперечив, інші особи, які беруть участь у справі, до суду не прибули; на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд хвалив перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15.12.2017 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 67945252 Лазорем Іваном Володимировичем, Філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва, 13.09.2016 р. внесено відомості до реєстру, індексний номер рішення 31358849, згідно яких скасовано право власності ОСОБА_2 на об'єкт нерухомого майна: нежилі приміщення, загальною площею 1134.70 кв.м, розташовані за адресою: м. АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00; додаткові відомості: приміщення № 102 цокольного поверху, приміщення № 97, приміщення № 98 І-го поверху загальною площею 564.50 кв.м, що складає 50/100 частин від нежилих приміщень площею 1134,70 кв.м.; дата державної реєстрації 06.09.2016 р.

25.10.2016 р., у відповідності до даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 71797304 від 31.10.2016 р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою О.М., індексний номер рішення 32038232, скасовано реєстраційну дію Лазора Івана Володимировича, Філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва, індексний номер рішення 31358849 від 13.09.2016 р., щодо об'єкту нерухомого майна: нежилі приміщення, загальною площею 1134.70 кв.м, розташовані за адресою: м. АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00; додаткові відомості: приміщення № 102 цокольного поверху, приміщення № 97, приміщення № 98 І-го поверху загальною площею 564.50 кв.м, що складає 50/100 частин від нежилих приміщень площею 1134,70 кв.м.

Підставою для вчинення оскаржуваної дії зазначено «рішення про скасування».

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2007 р. у справі № 2-1413/2007 задоволено позов ТОВ «Сівер Україна», визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень № 97, № 98, № 102, загальною площею 564,50 кв.м, розташованих за адресою: м. АДРЕСА_1, укладений 27.09.2004 р. між ОСОБА_5 особисто та як представником ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (з одного боку - продавці) та ОСОБА_2 (з іншого боку - покупець). В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ТОВ «Сівер Україна) про визнання добросовісним набувачем та визнання за ним права власності відмовлено.

19.10.2016 р. рішенням Апеляційного суду м. Києва № 22-ц/796/9522/2016 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2007 р. у справі № 2-1413/2007 скасовано, в задоволенні позову ТОВ «Сівер Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, треті особи - Благодійна організація «Благодійний фонд «Християнский», Прогресивна соціалістична партія Україна про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2007 р. у справі № 2-1413/2007 залишено без змін.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01.07.2004 р. (далі - Закон № 1952- ІV).

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 2 Закону № 1952- ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора (ст. 9 цього Закону).

За змістом положень ст.ст. 9-11 Закону № 1952-ІV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Частиною 1 ст. 24 Закону № 1952-ІV встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до частини 2 ст. 24 цього Закону, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно пункту 1 частини 4 ст. 24 Закону № 1952-ІV відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Зміст процитованих правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу рішення про відмову в державній реєстрації може прийматися виключно за наявності підстав, передбачених статтею 24 Закону №1952-ІV.

Таким чином, досліджуючи наявність підстав для вчинення реєстраційних дій суд звертає увагу на наступне.

Пунктом 9 частини 1 ст. 27 Закону №1952-ІV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Так, із наданих відповідачем копій документів, вбачається, що з метою проведення державної реєстрації прав третьою особою було надано рішення Апеляційного суду м. Києва № 22-ц/796/9522/2016 від 19.10.2016 р.

Відповідно до ст. 319 Цивільного процесуального кодексу України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Таким чином, у відповідача не було підстав для відмови у проведенні державної реєстрації, а тому оскаржуване рішення є таким, що прийняте правомірно, в розумінні вищенаведених положень Закону №1952-ІV.

Доказів, які б спростовували зазначене, позивачем до суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Сівер Україна» про визнання протиправною дію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди Олександра Миколайовича по прийняттю рішення № 31358849 нормативно та документально не підтверджуються.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою ст.. 19 Конституції України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Сівер Україна» задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 244-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович