Справа № 338/175/18
Суддя: Битківський Л. М.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/175/18

26 лютого 2018 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Битківського Л.М.

секретаря Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Богородчанського ВП Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Мельничука Івана Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом у якому оскаржив постанову, винесену відповідачем 04 лютого 2018 року, якою він визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Заявлені вимоги в судовому засіданні позивач мотивував тим, що в ніч з 03.02. на 04.02.2018 року перебував із сім'єю на святкуванні весілля в Ресторані «Лейбова Гора». Після опівночі його дочці стало зле, і вони з дружиною вирушили додому. Перебуваючи на весіллі, він вживав спиртні напої, тому за кермо автомобіля за домовленістю сіла дружина, а він сів на заднє сидіння біля дитини. Проїхавши від ресторану до перехрестя з головною дорогою, він наказав дружині зупинити автомобіль, оскільки у дитини знову пішла кров з носа. Тому дружина, аби не створювати перешкоди у русі, заднім ходом від'їхала декілька метрів від центральної дороги. Після цього, до їх автомобіля під'їхав патрульний автомобіль поліції і до них підійшов працівник поліції, який запропонував дружині пред'явити документи. Одночасно працівник поліції висловив підозру у тому, що автомобілем керувала не дружина, а буцімто вони помінялись місцями після зупинки авто. Він вийшов з автомобіля і намагався пояснити працівникам поліції безпідставність таких звинувачень. На пропозицію поліцейських він сів у службовий автомобіль, після чого, вони попри його заперечення повезли його у відділення поліції, а згодом на освідчення. Постанову, якою він притягнутий до відповідальності за ст. 126 ч.1 КУпАП вважає протиправною і винесеною безпідставно, оскільки того вечора не керував автомобілем і не планував цього роботи, а тому не мав при собі посвідчення водія. Під час оформлення постанови інспектор не взяв до уваги його пояснень, а також пояснень його дружини, не представив на підтвердження своїх припущень будь-яких доказів. Виходячи з наведеного просив винесену щодо нього постанову скасувати.

Поліцейський Богородчанського ВП ГУНП Мельничук І.М. у судовому засіданні заявлений позов не визнав. Вказав, що здійснюючи патрулювання автодороги Мукачево-Львів, побачив, як неподалік кафе «У Тараса» автомобіль Опель Вектра зупинився при виїзді на центральну дорогу, а тоді заднім ходом від'їхав на декілька метрів назад. У світлі фар побачив, що за кермом автомобіля сидів чоловік. Коли він підійшов до автомобіля, то за кермом авто уже сиділа жінка. Виходячи з цього він зробив висновок, що пасажир та водій помінялись місцями в автомобілі. Тому, він запросив позивача у службовий автомобіль і відвіз його для проходження медичного огляду на стан сп'яніння. Крім власних спостережень, інших доказів на підтвердження пприйнятого рішення добуто не було. Просив у задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з постановою поліцейського Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області серії НК №251141 від 04.02.2018 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.126 КУпАП за те, що об 03 год.09 хв. на автодорозі Мукачево-Львів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Вказана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КупАП.

Диспозиція ст. 126 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у постанові не значиться.

Крім того, обставини вчинення адміністративного правопорушення мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Вказана постанова не підтверджена доказами вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення, які би давали можливість поза розумним сумнівом встановити факт інкримінованого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з цих доказів у винесеній постанові немає.

Натомість, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив, що разом з іншими гостями проводжав сім'ю ОСОБА_1 з весілля, і від ресторану за кермом автомобіля від'їжджала дружина Медик Ганна, а позивач сів на заднє сидіння автомобіля до дитини.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних порушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в т.ч. ч.5 ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Інспектором не спростовано пояснення позивача та свідка стосовно того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а знаходився у ньому у якості пасажира і знаходився на задньому сидінні авто біля дитини.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №251141, винесену поліцейським Богородчанського ВП ГУНП старшим сержантом поліції Мельничуком І.М. 04.02.2018 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду в 10-ти денний строк з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя Л.Битківський