Справа № 806/3315/17
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м.Житомир справа № 806/3315/17

категорія 9.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфіменко О.В.,

секретаря судового засідання Коваля О.В.,

за участю представника позивача Сметаніної Т.В.,

представника відповідача Кузьміної К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмедпак" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2017 №, -

встановив:

06.12.2017 позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 07.08.2017 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 170391,84 грн за платежем пеня ЗЕД та штрафні санкції за порушення валютного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у порушення п.3 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності з 01.01.2015 відповідач не мав права на проведення перевірки діяльності ТОВ "Укрмедпак" за 2015-2016 роки.

Крім того, зазначив, що пеня за порушення строків валютних розрахунків за договором ЗЕД є адміністративно-господарською санкцією. Частиною 1 ст.250 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом 6 місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, дана норма встановлює граничні строки застосування пені за порушення валютних розрахунків у сфері ЗЕД - 6 місяців з дня виявлення, але не пізніше року з дня порушення. Відтак, застосування контролюючим органом до платника податків адміністративно-господарських санкцій у вигляді пені за порушення строків валютних розрахунків у сфері ЗЕД після сплину 6 місяців з моменту виявлення такого порушення є протиправним. Також, позивач посилається на зміни податкового законодавства, з огляду на які виключається можливість проведення перевірки позивача органом Державної фіскальної служби за період 2015-2016 років, оскільки обсяг доходів позивача не перевищує 20 мільйонів гривень за 2015-2016 роки. Законом України №1728-VIII внесено зміни до абзацу першого пункту 3 розділу II Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ, цей абзац 3 розділу II «Прикінцевих положень» Закону України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" викладений у наступній редакції: «Установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік Державною фіскальною службою України та її територіальними органами, Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або з вимогами Кримінального процесуального кодексу України". Отже, податкове повідомлення-рішення від 07.08.2017 № про стягнення штрафних санкцій за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД є неправомірним і підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 07.12.2017 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду на 19.12.2017 на 12 год. 00 хв.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено у новій редакції від 15.12.2017.

Відповідно до п.10 Розділу VII "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" КАС України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи зазначене, справу слід розглядати відповідно до норм КАС України в редакції від 15.12.2017.

19.12.2017 розгляд справи було відкладено на 17.01.2018 на 11 год. 00 хв., у зв'язку із неприбуттям у судове засідання представника відповідача, оскільки останній не надав суду належних документів на підтвердження повноважень представника відповідача у даній справі (а.с.60).

17.01.2018 представником відповідача через канцелярію суду подано заперечення на адміністративний позов (а.с.65-66).

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 розгляд справи було відкладено на 31.01.2018 на 14 год. 00 хв. у зв'язку з неприбуттям у судове засідання представника позивача, який надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.73).

31.01.2018 у судовому засіданні було оголошено перерву до 22.02.2018 до 10 год. 00 хв. для отримання додаткових доказів від представника позивача (а.с.81).

Представник позивача у судовому засіданні 22.02.2018 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав додаткові докази та пояснення на обґрунтування своїх позовних вимог (а.с.84-92).

Представник відповідача у судовому засіданні 22.02.2018 позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Стосовно строків застосування пені за порушення строків розрахунків за експортно-імпортними операціями представником відповідача пояснено, що пеня у вказаному випадку є податковим зобов'язанням, а не адміністративно-господарською санкцією, та, відповідно, строк давності їх застосування становить 1095 днів, а не 1 рік з дня порушення.

Так, у 1994 році з метою запобігання безпідставному вивезенню валютних цінностей та майна за межі України, був прийнятий Закон України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" яким встановлено граничні строки одержання валютної виручки за вивезений товар, в разі його експорту, або одержання товару, в разі здійснення авансового платежу за межі України, а також передбачено відповідальність за порушення вказаних строків у вигляді пені, що нараховується за кожний день прострочення.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною 6 вказаної статті Національному банку України надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.4 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами строків, передбачених, статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно з п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи, до яких належить і Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Однак, Законом України від 02.12.2010 №2756-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України", який набув чинності з 01.01.2011, ст.250 Господарського кодексу України доповнено частиною другою, якою передбачено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Це зумовлено тим, що Податковий кодекс України містить спеціальні норми, які встановлюють строки для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків.

Так, згідно з п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом.

При цьому, грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.п.14.1,39 п.14.1 ст.145 Податкового кодексу України).

Отже, на думку представника відповідача, положення ст.250 Господарського кодексу України до спірних правовідносин застосуванню не підлягають в силу обмеження, що містить частина 2 цієї статті, а тому посилання позивача на вказану норму є безпідставним.

Стосовно посилань позивача на відсутність у Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області права на перевірку діяльності ТОВ «Укрмедпак» за 2015-2016 роки через відсутність у позивача обсягу доходу, що перевищує 20 мільйонів грн, представником відповідача пояснено, що з 01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 №1728-8, згідно з яким термін дії обмежень на проведення перевірок платників податків (встановлених п.3 розділу 2 «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.2014 №71-8 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи) на 2017 рік не продовжено.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки платників податків.

Пунктом 102.1 ст.102 Податкового кодексу України встановлено граничний термін (строк давності) впродовж якого контролюючий орган вправі визначити суму грошового зобов'язання платника податків - 1095 днів (за виключенням випадків, встановлених п.102.2 цієї статті).

При цьому грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання штрафну санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у зовнішньоекономічної діяльності (п.п.14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

З огляду на зазначене, законодавством не заборонено проведення перевірок у 2017 році у межах строку, встановленого п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, у тому числі за період 2015 та 2016 років. При визначенні порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД при здійсненні перевірки ТОВ «Укрмедпак» контролюючим органом дотримувалися вимоги щодо граничного терміну визначення суми грошових зобов'язань (1095) визначених п.102.1 Податкового кодексу України. У зв'язку з чим представник відповідача вважає, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення (а.с.65-66).

Вислухавши представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.82 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та відповідно до наказу від 27.06.2017 №914 та направлення від 27.05.2017 №1269, виданих ГУ ДФС у Житомирській області, проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмедпак" з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні контракту №30 від 13.11.2013 за період з 13.11.2013 до 30.09.2015 та №09/11/2015 від 09.11.2015 за період з 09.11.2015 до 30.09.2016.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 12.07.2017 №364/06-30-14-13/31185039, за висновками якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрмедпак" порушено вимоги:

1) статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 №185/94-ВР (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон України №185/94-ВР), а саме: при виконанні контракту №30 від 13.11.2013 з "Henan Xindatong Aluminum Industry Co., Ltd." (Китай) було перевищено встановлений законодавством строк - 90 календарних днів (Постанова Правління Національного банку України від 12.05.2014 №270, від 20.08.2014 №515, від 01.12.2014 №758, 03.03.2015 №160) на 197 днів у сумі 4872 дол. США, що еквівалентно 63996,11 грн, на 148 днів у сумі 2124 дол. США, що еквівалентно 39705,19 грн, на 100 днів у сумі 4272,19 дол. США, що еквівалентно 90458,58 грн, на 73 дні у сумі 3842,52 дол. США, що еквівалентно 80751,93 грн, на 44 дні у сумі 2712,50 дол. США, що еквівалентно 57004,15 грн, на 117 днів у сумі 2124 дол. США, що еквівалентно 48652,12 грн, на 32 дні у сумі 15000 дол. США, що еквівалентно 343588,14 грн;

2) статті 2 Закону України №185/94-ВР (зі змінами та доповненнями), а саме: при виконанні контракту №09/11/2015 від 19.11.2015 з "Henan Xindatong Aluminum Industry Co., Ltd." (Китай) було перевищено встановлений законодавством строк - 90 календарних днів (Постанова Правління Національного банку України від 04.12.2015 №863, від 07.06.2016 №342 - 120 днів) на 2 дні у сумі 2712,50 дол. США, що еквівалентно 70289 грн, на 1 день у сумі 1046,08 дол. США, що еквівалентно 68510,26 грн, на 2 дні у сумі 2773,32 дол. США, що еквівалентно 72080,32 грн, на 2 дні у сумі 5443,68 дол. США, що еквівалентно 141192,14 грн (а.с.10-14).

Не погодившись із висновками акту перевірки від 12.07.2017 №364/06-30-14-13/31185039 позивач подав до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області заперечення на вказаний акт, за результатами розгляду яких у їх задоволенні було відмовлено листом від 02.08.2017 №3397/6/06-30-14-03-10 (а.с.16-18).

На підставі акту перевірки від 12.07.2017 №364/06-30-14-13/31185039 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.08.2017 №, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмедпак" застосовано пеню, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 170391,84 грн за платежем пеня ЗЕД та штрафні санкції за порушення валютного законодавства (а.с.9).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач подав скаргу до Державної фіскальної служби України, рішенням якої про результати розгляду скарги від 25.10.2017 №2404916/99-99-11-01-02-25 оспорюване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмедпак" - без задоволення (а.с.19-20).

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмедпак" звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Щодо правомірності проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмедпак" за 2015-2016 роки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Вказана норма кореспондується із положеннями пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків (п.36.3 ст.36 ПК України).

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові) виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Суд наголошує, що невиконання вимог ПК України у частині щодо недотримання порядку проведення перевірки має наслідком визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Вказана правова позиція також висловлювалась Верховним Судом України у постанові від 25.01.2015 у справі №21-425а14.

28.12.2014 було прийнято Закони України №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Відповідно до п.3 розділу ІІ Закону України від 28.12.2014 №71-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, законодавець встановив імперативну заборону на проведення органами Державної фіскальної служби України перевірок суб'єктів господарювання у 2015 та 2016 роках за попередній рік. При цьому, вказана заборона стосується будь-яких видів перевірок, тобто документальних, фактичних або камеральних. Вказана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.03.2017 у справі №818/1452/15.

Отже, абзац перший п.3 розділу II Закону України від 28.12.2014 №71-VIII «Прикінцевих положень» Закону України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи з урахуванням його дії до 31.12.2017 у редакції від 03.11.2016, виключає можливість проведення перевірки позивача органом Державної фіскальної служби за період 2015-2016 років.

Заборона на проведення органами Державної фіскальної служби України перевірок суб'єктів господарювання у 2015 та 2016 роках також узгоджується зі змістом листа ДФС України від 06.05.2015 №16102/7/99-99-15-02-02-17.

Виключення з цієї заборони передбачені лише якщо суб'єкт господарювання має обсяг доходу понад 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік; перевірка проведена з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України; у випадку, якщо суб'єкт господарювання ввозить на митну територію України та/або виробляє та/або реалізує підакцизні товари (з 01 січня 2015 року).

Згідно фінансових звітів Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмедпак" сума загального оподатковуваного доходу, отриманого позивачем від провадження господарської діяльності за 2013 рік становить 3926,10 тис. грн (а.с.90-91), за 2014 рік становить 4554,20 тис. грн (а.с.87-88), за 2015 рік становить 7846,40 тис. грн (а.с.31-32) та за 2016 рік становить 13348,10 тис. грн (а.с.34-35), що є менше від встановленого законодавцем критерію у 20 мільйонів гривень.

Суд зазначає що, ТОВ "Укрмедпак" не підпадає під жодне виключення із заборони на проведення перевірок, встановлене п.3 розділу ІІ Закону України від 28.12.2014 №71-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи". Так, обсяг його доходів за попередній рік становить менше 20 мільйонів гривень, перевірка призначена не за заявкою суб'єкта господарювання, не за дозволом Кабінету Міністрів, не за рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, позивач також не здійснює операцій з підакцизними товарами.

Відповідно до ст.55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване в разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Невідповідність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення актам законодавства полягає у тому, зокрема, що податкове повідомлення-рішення від 07.08.20174 № прийняте на підставі акта позапланової перевірки від 12.07.2017 №364/06-30-14-13/31185039, на проведення якої відповідач не мав права, оскільки протиправність проведення позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмедпак" підтверджується прямою забороною на проведення такої перевірки для підприємств, з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік.

Пряма заборона міститься в абзаці першому п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та передбачено, що вказана норма діє до 31 грудня 2017 року.

Стосовно застосування пені за порушення строків валютних розрахунків за договором ЗЕД, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України №185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону України №185/94-ВР Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Пеня за порушення строків валютних розрахунків за ЗЕД договором є адміністративно-господарською санкцією.

Відповідно до ч.2 ст.238 Господарського кодексу України (далі - ГК України) види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами; адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Частиною 1 ст.250 ГК України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином дана норма встановлює граничні строки застосування пені за порушення валютних розрахунків у сфері ЗЕД - 6 місяців з дня виявлення, але не пізніше року з дня порушення.

Частиною 2 ст.250 ГК України встановлено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Посилання представника відповідача на ч.2 ст.250 ГК України не приймається судом до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до ст.4 Закону України №185/94-ВР порушення резидентами строків, передбачених, зокрема, статтею 1 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Статтею 14 ПК України визначені поняття пені та штрафу, зокрема п.п.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки, а п.п.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, пеню та штраф, у розумінні ПК України не можна ототожнювати з пенею у розумінні Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, оскільки це різні поняття.

Відповідно на пеню за порушення у сфері ЗЕД поширюється дія ч.1 ст.250 ГК України, дана норма встановлює граничні строки застосування пені за порушення валютних розрахунків у сфері ЗЕД - 6 місяців з дня виявлення, але не пізніше року з дня порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 (справа №21-469а14), у якій Верховний Суд України дійшов думки, що порушення ст.1 Закону України №185/94-ВР є порушеннями валютного законодавства, що підпадають під визначення порушень, за які застосовуються адміністративні-господарські санкції, передбачені статтею 238 ГК України, і на них не поширюються штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначається податковим законодавством.

Відтак застосування контролюючим органом до платника податків адміністративно-господарської санкції у вигляді пені за порушення строків валютних розрахунків у сфері ЗЕД по спливу 6 місяців з моменту виявлення такого порушення є протиправним.

З урахуванням того, що пеня за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД є адміністративно-господарською санкцією та сплинули строки для її застосування, що передбачені ст.250 ГК України, податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 07.08.2017 № про стягнення штрафних санкцій за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД за 2014-2016 роки з компанією "Henan Xindatong Aluminum Industry Co., Ltd." (Китай) є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмедпак" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2555,89 грн. У зв'язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 2555,89 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмедпак" (11701, Житомирська область, м.Новоград-Волинський, вул.Волі, 74, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (10003, м.Житомир, вул.Юрка Тютюнника, 7, ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2017 № - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 07.08.2017 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 170391,84 грн за платежем пеня ЗЕД та штрафні санкції за порушення валютного законодавства.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмедпак" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2555,89 грн.

Рішення набирає законної сили згідно з статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Єфіменко

Повне судове рішення складене 27 лютого 2018 року