Справа № 813/4618/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року справа №813/4618/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Новак Л.М.

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - Сціри Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дублянська міська рада про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дублянська міська рада про визнання протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,06 га на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області, викладену у листі від 13.10.2017 року № Н -11697/0-7903/6-17 та зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,06 га, на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, Відповідач послався на те, що з метою раціонального використання земельних ділянок ним сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Львівської області, інформація про перелік земельних ділянок оприлюднена на офіційному веб-сайті ГУ Держгеокадастру у Львівській області. Аналіз змісту Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (надалі Стратегія), затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" свідчить, що вона не регулює відносини, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами під час передачі у власність чи користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності. Будь-яких змін до порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, передбаченого Земельним кодексом України, зокрема до порядку одержання дозволу на розроблення проекту землеустрою, у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії не внесено. Листом від 13.10.2017 року № Н -11697/0-7903/6-17 Відповідач фактично відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не вказавши при цьому жодної з причин, передбачених частиною 7 статті 118 ЗК України (невідповідність місця розташування обраної Позивачем земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку), на підставі якої прийняте вказане негативне рішення. Лист Дублянської міської ради №969 від 13.10.2017 року не містить вмотивованих заперечень стосовно надання позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема ч.7 ст.118 та ч.3 ст. 123 Земельного кодексу України. Відповідний лист Дублянської міської ради не є визначеною законодавством підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оскільки у ньому не наведено обґрунтованих причин відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, які передбачені ч.7 ст.118 ЗК України.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити повністю.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413 "Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", затверджено стратегію удосконалення механізму управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними. На виконання зазначеної постанови КМУ, ГУ Держгеокадастру у Львівській області на офіційному веб-сайті (lvivska.land.gov.ua) опубліковано інформацію про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації у IV кварталі 2017 року на території Львівської області. У вказаному переліку не передбачено виділення земельних ділянок у власність громадянам на території Дублянської міської ради у вказаному позивачем місці розташування бажаної для приватизації земельної ділянки, що унеможливлює надання відповідачем надання дозволу на розробку проекту землеустрою та передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дублянська міська рада подала заперечення на позов, у якому зазначила, що 25 листопада 2014 року Дублянська міська рада прийняла рішення за № 7 «Про розроблення Генерального плану м. Дубляни», відповідного до якого здійснюється обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території Дублянської міської ради. 31 березня 2017 року Дублянська міська рада прийняла рішення №6 «Про затвердження плану зонування території м. Дубляни», відповідно до якого на місці розташування території, що пропонується до виділення Генеральним планом та планом зонування передбачені території перспективної житлової забудови м. Дубляни. Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України вказані землі за основним цільовим призначенням належать до категорії земель житлової та громадської забудови та земель транспорту. У разі, якщо землі, що призначені під забудову, будуть передані під ведення садівництва, розроблений Генеральний план та затверджений план зонування повністю втрачає свою актуальність, вимагає повного перепланування та зміни планувального рішення в умовах гострого дефіциту земель під забудову. Просить у задоволенні позову відмовити та справу розглядати без участі представника Дублянської міської ради.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

ОСОБА_4 у вересні місяці 2017 року звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га для ведення індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення запасу Дублянської міської ради, яка знаходиться за межею населеного пункту м. Дубляни.

До клопотання додано викопіювання з планово-картографічного матеріалу масштабу 1:10000 з нанесенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копія паспорта та картки фізичної особи платника податків.

Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області розглянуто клопотання ОСОБА_4 та надано лист- відмову № Н-11697/0-7903/6-17 від 13.10.2017 року.

Відмова мотивована тим, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач, не входить до переліку земельних ділянок, які можливо передати у власність в межах норм безоплатної приватизації в IV кварталі 2017 року.

Відповідач обґрунтував підстави відмови, зазначивши, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413 "Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" (надалі-Постанова), затверджено стратегію удосконалення механізму управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними. На офіційному веб-сайті (lvivska.land.gov.ua) опубліковано інформацію про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації у IV кварталі 2017 року на території Львівської області. У вказаному переліку не передбачено виділення земельних ділянок у власність громадянам на території Дублянської міської ради. Відсутність земельної ділянки у згаданому переліку унеможливлює надання відповідачем дозволів на розроблення документації із землеустрою та передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації.

Крім цього, лист ГУ Держгеокадастру у Львівській області № Н-11697/0-7903/6-17 від 13.10.2017 року містить посилання на доручення Віце-прем'єр-міністра України №37732/0/1-14 від 08.10.2014, рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 та доручення Голови Львівської облдержадміністрації №13/0/6-15 від 10.02.2015 ГУ Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до яких при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обов'язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування.

Додатково зазначає, що відсутнє погодження Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області щодо надання відповідного дозволу з посиланням на лист Дублянської міської ради №969 від 25.09.2017 року.

Позивач не погоджуючись з відмовою в наданні дозволу, звернувся із позовом до суду про визнання протиправною дії та зобов'язати відповідача вчинити дії.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.35 ЗК України земельні ділянки, громадяни України мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Частиною 4 ст.122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом «в» ч.3 ст.116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва не більше 0,12 гектара.

Відповідно до ч.ч. 6,7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із змісту наведених норм слідує, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п.1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29.09.2016р., відповідач є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядкований, а відповідно до п.п.13 п.4 цього Положення розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Даючи правову оцінку правомірності дії відповідача про відмову позивачу в наданні дозволу для розроблення проекту землеустрою, суд враховує наступне.

Виходячи зі змісту ч.7 ст.118 ЗК України, початковим етапом надання земельної ділянки у власність громадянам у межах норм безоплатної приватизації є розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, дозвіл на розроблення якого приймається відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування (у розглядуваному випадку ГУ Держгеокадастру у Львівській області).

При цьому, в абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України встановлено конкретний і вичерпний перелік підстав для відмови в задоволенні відповідного клопотання громадянина та, відповідно, для ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Під час судового розгляду встановлено, що підставою для відмови відповідача, яка викладена в листі № Н-11697/0-7903/6-17 від 13.10.2017 року слугувало те, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 затверджено стратегію удосконалення механізму управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними. На офіційному веб-сайті (lvivska.land.gov.ua) опубліковано інформацію про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації у IV кварталі 2017 року на території Львівської області. У вказаному переліку не передбачено виділення земельних ділянок у власність громадянам на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області, а також відсутнє погодження Дублянської міської ради щодо надання відповідного дозволу з посиланням на лист Дублянської міської ради №969 від 25.09.2017 року.

Постановою КМ України № 413 від 07.06.2017р. «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та схорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (далі - Стратегія), яка набрала чинності 17.06.2017.

В розділі «Мета Стратегії» вказано, що метою Стратегії є створення сучасної, прозорої і дієвої системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, спрямованої на забезпечення захисту інтересів суспільства (насамперед учасників антитерористичної операції), територіальних громад та держави, а також раціонального та ефективного функціонування сільськогосподарських регіонів з урахуванням потреб розвитку населених пунктів, запобігання деградації земель, необхідності забезпечення продовольчої безпеки держави.

Розділом «Система організації процесу виконання Стратегії» визначено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні:

формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області, за такою формулою:

Sбп = Sаук х 0,25;

де Sбп - площа земельних ділянок, яку пропонується передати безоплатно у власність на території відповідної області;

Sаук - площа земельних ділянок, право оренди та/або емфітевзису на яку було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу;

щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок;

надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції;

враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян.

Отже, з моменту набрання чинності постановою КМ України № 413 від 07.06.2017р. «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» надання дозволів на розроблення документації із землеустрою та передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації може здійснюватися лише відповідно до переліків земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за формулою і оприлюднених на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок).

22.09.2017 на виконання постанови КМ України №413 від 07.06.2017р. «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» відповідачем видано наказ №258 «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у IV кварталі 2017 року на території Львівської області».

ГУ Держгеокадастру у Львівській області на офіційному веб-сайті (lvivska.land.gov.ua) опубліковано інформацію про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації у ІV кварталі 2017 року на території Львівської області. Відповідно до вказаного переліку передбачено 95,8768 га земельних ділянок у Бродівському, Дрогобицькому, Жидачівському, Жовківському, Золочівському, Кам'янка-Буському, Миколаївському (зокрема, на території Гірської, Раделицької сільських рад, Тростянецької об'єднаної територіальної громади), Мостиському, Перемишлянському, Пустомитівському, Сколівському, Сокальському, Турківському та Яворівському районах Львівської області.

У вказаному переліку передбачено виділення 3 земельних ділянок площею 2,32 га у власність громадянам на території Дублянської міської ради Жовківського району.

Проте, у вказаному переліку не передбачено виділення земельних ділянок у власність громадянам на території Дублянської міської ради Жовківського району у взаканому ОСОБА_4 місці розташування бажаної для приватизації земельної ділянки.

Отже, ГУ Держгеокадастру у Львівській області своїми діями не порушило вимог ч.7 ст.118 ЗК України в частині підстав відмови у наданні вказаного дозволу, оскільки місце розташування об'єкта (земельної ділянки, щодо якої звернулася ОСОБА_4.) не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема, постанови КМ України № 413 від 07.06.2017р. та наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській області №258 від 22.09.2017р.

Також згадана постанова КМ України № 413 від 07.06.2017 є обов'язковим для виконання актом нормативного характеру (ч.ч.1 і 2 ст.49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»), не суперечить нормам ЗК України та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, ГУ Держгеокадастру у Львівській області правомірно не надало позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою на підставі поданої ним заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,06 га, на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області.

Суд враховує, що місце розташування земельної ділянки щодо якої звернувся позивач (на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області), не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, оскільки, зазначена земельна ділянка відповідно до постанови КМ України №413 від 07.06.2017 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» та наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській області №258 від 22.09.2017р. не входить до переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у власність громадянам у IV кварталі 2017 року на території Львівської області.

Таким чином, у ГУ Держгеокадастру у Львівській області були наявні правові підстави для відмови позивачу в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, у зв'язку з невідповідністю місця розташування спірної земельної ділянки вимогам нормативно-правових актів (постанови КМ України № 413 від 07.06.2017р.), як це прямо передбачено у ст.118 ЗК України.

При цьому суд зазначає, що наслідком дій відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва є рішення відповідача № Н-11697/0-7903/6-17 від 13.10.2017 року, яке не оскаржувалося і не було скасовано.

Якщо між сторонами виник спір про правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою, наслідком яких є прийняття рішення №Н-11697/0-7903/6-17 від 13.10.2017 року, позивач має право заявити вимогу про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним, скасувати таке рішення та змусити його до виконання закону.

Разом з тим рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

За таких обставин вимога позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва не є правильним способом захисту прав позивача.

З цього приводу суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 року по справі "Олександр Волков проти України" (Заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) висловив правову позицію, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

В разі задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача, в той час коли існує не скасоване рішення суб'єкта владних повноважень від 13.10.2017 про відмову, таке рішення суду не дозволить ефективно захистити порушені права позивача.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області були правомірними та такими, що відповідають вимогам земельного законодавства.

Враховуючи безпідставність заявлених вимог, суд також вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до роз'яснень, вказаних у п.10.3 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», резолютивна частина рішення суду не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

За розглядуваних умов суд не вправі перебирати на себе функції відповідача та зобов'язувати останнього надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.02.2018.

Суддя Р.М. Брильовський