Справа № 825/2296/17
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року м.Чернігів Справа № 825/2296/17

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (вул. Захисників України, 12/84, м. Чернігів, 14030, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. Пятницька, 83-а, м. Чернігів, 14005) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

21.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому остаточно просить суд:

-визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1, призначеної до виплати сумою коштів у 12970,43 грн., внаслідок чого розмір пенсії, з урахуванням збільшення підвищення до пенсії особам, що мають статус інваліда війни 2 групи, передбаченого статтею 13 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановленого за законом відповідно до прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, станом на 01.05.2017р., 01.10.2017р. не збільшився, протиправними;

-визнати дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині складання протоколів «Перерахунку пенсії» ОСОБА_1 станом на 01.05.2017р., 01.10.2017р., з обмеженням максимального розміру пенсії, призначеної до виплати сумою коштів у 12970,43 грн., протиправними;

-визнати дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що призвели до того, що розмір пенсії призначений до виплати ОСОБА_1 станом на 01.05.2017р., 01.10.2017р., не збільшився при підвищенні до пенсії особам, що мають статус інваліда війни 2 групи, передбаченого статтею 13 Закону України від 22.10.1993р. № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» та статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, дискримінацією за ознакою інвалідності;

-зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області скасувати протоколи «Перерахунку розміру пенсії» ОСОБА_1 станом на 01.05.2017р., 01.10.2017р., затверджені з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії, призначеної до виплати сумою коштів у 12970, 43грн.;

-зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням розміру підвищення пенсії, як інваліду війни 2 групи, передбаченої статтею 13 Закону України 22.10.1993р. №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, що складає з 01.05.2017р. - 524 грн. 80 коп., з 01.10.2017р. - 580 грн. 80 коп., без будь-якого обмеження максимального розміру пенсії, відповідно до норм законодавства діючого в спірних правовідносин, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобовязати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення відповідно до статті 382КАС України (а.с. 78).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, всупереч вимог статті 13 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та інших нормативно-правових актів, протиправно обмежив максимальний розмір пенсії позивачу сумою 12970,43 грн.

Ухвалою суду від 28.12.2017 відкрито провадження в адміністративній справі та зазначено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву, який має відповідати вимогам статті 162 КАС України, копія якого одночасно з поданням до суду має бути направлена іншим учасникам справи.

Відповідач надіслав до суду відзив, в якому зазначив, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2017 в адміністративній справі №750/2418/17 позов позивача задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині обмеження виплати пенсії ОСОБА_1, обчислену відповідно до статті 21 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із 01.01.2016 року розміром 10740 грн. та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплачувати ОСОБА_1 перераховану пенсію у розмірі, що складає, відповідно: з 01.01.2016 року - 12901 грн 23 коп.; з 01.05.2016 року - 12923 грн 63 коп.; з 01.12.2016 року - 12970 грн 43 коп. без обмежень максимальним розміром, з урахуванням фактично отриманої пенсії. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.05.2017 у розмірі 1312 грн., Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017, № 2148-VІІІ встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.10.2017р. у розмірі 1452 грн. Відповідно до вищевказаних законів позивачу проведено перерахунок пенсії як інваліду війни 2 групи з 01.05.2017р. - 524 грн. 80 коп., з 01.10.2017р.- 580 грн. 80 коп. Однак виплата позивачу пенсії проводиться на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2017 у справі №750/2418/17, якою встановлено виплачувати позивачу пенсію з 01.12.2016 в розмірі 12970,43 грн. Рішення суду в силу статей 14 та 370 КАС України є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Тому відповідач вважає, що вимоги позивача є безпідставними.

26.01.2018 ухвалою суду з власної ініціативи, та в звязку з витребуванням додаткових доказів, призначено розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи обставинами, викладеними у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 24.06.2011 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2017 в адміністративній справі №750/2418/17 позов позивача задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині обмеження виплати пенсії ОСОБА_1, обчислену відповідно до статті 21 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із 01.01.2016 року розміром 10740 грн. та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплачувати ОСОБА_1 перераховану пенсію у розмірі, що складає, відповідно: з 01.01.2016 року - 12901 грн. 23 коп.; з 01.05.2016 року - 12923 грн. 63 коп.; з 01.12.2016 року - 12970 грн. 43 коп. без обмежень максимальним розміром, з урахуванням фактично отриманої пенсії.

На виконання вказаної постанови суду відповідачем проведено перерахунок та виплату пенсії позивача з 01.01.2016-12901,23 грн., з 01.05.2016-12923,63, з 01.12.2016-12970,43 грн., з урахуванням фактично отриманої пенсії, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 11.12.2017 №4399/03/А-12.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Стаття 13 Закону України № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачає, що інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам І групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 2 Закону України від 15.07.1999, № 966-ХІV "Про прожитковий мінімум" встановлено, що прожитковий мінімум застосовується для: загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм; встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; визначення права на призначення соціальної допомоги; визначення державних соціальних гарантій і стандартів обслуговування та забезпечення в галузях охорони здоров'я, освіти, соціального обслуговування та інших; встановлення величини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений Законом України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік»:

-з 01.01.2017 - 30.04.2017 у розмірі - 1247 гри.;

-з 01.05.2017-30.11.2017 у розмірі -1312грн.;

-з 01.12.2017-31.12.2017 у розмірі- 1373грн.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" передбачено: «Установити, що з 1 жовтня 2017 р. до встановлення розміру прожиткового мінімуму, який буде більшим за розмір, встановлений на 1 грудня 2017 р. та збільшений на 79 гривень, при призначенні та перерахунку пенсій, надбавок, підвищень, інших пенсійних виплат, встановлених законодавством, використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений на 1 грудня 2017 р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень», відповідно, складає: 1373+79=1452 грн.

Відповідний розмір підвищення до пенсії інвалідам війни 2 групи у розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбачений абзацом 6 пункту 27 статті 13 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" складає :

- з 01.01.2017 по 30.04.2017р. - 498 грн. 80 коп.;

- з 01.05.2017 по 30.11.2017р. - 524 грн. 80 коп.;

- з 01.10.2017 по 31.12.2017р. - 580 грн. 80 коп.

Вказані положення неконституційними не визнавались.

Зазначений розмір підвищення до пенсії інвалідам війни 2 групи відповідачем не заперечується.

При цьому суд звертає увагу, шо постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2017 в адміністративній справі №750/2418/17 зобовязано пенсійний орган виплачувати пенсію позивачу без обмежень максимальним розміром.

Таким чином, виходячи з цього при виплаті пенсії за рішенням суду відповідач повинен був застосувати вищевказані нормативно-правові акти.

Крім того, у рішенні у справі "Міллер проти Австрії" від 16 грудня 1974 року, зазначено, що пенсія є майном, а отже, на неї поширюються дія статті 1 протоколу №1 до Конвенції, яка передбачає, що «кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Таким чином, враховуючи те, що право на перерахунок пенсії встановлено чинним законодавством України, тому дії відповідача щодо обмеження позивача максимальним розміром порушує гарантоване статтею 1 Протоколу 1 Конвенції право мирно володіти своїм майном.

Щодо посилань відповідача на те, що підставою для обмеження розміру пенсії позивачу є рішення суду від 18.05.2017 у справі №750/2418/17, яке є обовязковим для виконання, суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При вирішенні даного спору суд не може оминути поза увагою і висновки Європейського Суду з прав людини щодо тлумачення норм Конвенції при застосуванні національного законодавства, позаяк такі згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень» та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права.

В контексті зазначеного необхідно звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Понамарьов проти України» від 03.04.2008, «Христов проти України» від 19.02.2009 у яких зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Виходячи із практики Європейського Суду з прав людини принцип юридичної визначеності має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації (встановлення процедури і її дотримання), та частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Тобто принцип юридичної визначеності в світлі Конвенції гарантує обмеження на безкінечний перегляд рішень, які вступили в силу, не лише правомочного суду, а й іншого владного органу, якщо таке рішення останнього переглядалося судом та визнано законним. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

В даному ж випадку, оскільки судовим рішенням від 18.05.2017 у справі №750/2418/17, яке набрало законної сили, зроблено висновок про виплату позивачу пенсії без обмеження її розміром, тому це не може слугувати підставою для перегляду обставин, встановлених остаточним судовим рішенням.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині обмеження розміру пенсії позивачу сумою у 12970, 43 грн. та зобов'язання Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, що складає з 01.05.2017р. - 524 грн. 80 коп., з 01.10.2017р. - 580 грн. 80 коп. без будь обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, підлягають задоволенню.

В той же час, що стосується вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача в частині складання протоколів про перерахунок пенсії позивачу станом на 01.05.2017р., 01.10.2017р., з обмеженням максимального розміру пенсії, призначеної до виплати сумою коштів у 12970, 43 грн. протиправними, та їх скасування, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Результатом вказаних позивачем дій стало обмеження виплати пенсії позивачу розміром 12970, 43 грн. При оскарженні таких дій, суд перевіряє правомірність підстав для перерахунку пенсії, і у випадку встановлення протиправності в таких діях, приймає рішення про задоволення позову. Вказане свідчить про те, що визнання протиправними дій щодо обмеження позивачу пенсії розміром 12970, 43 грн. охоплює в собі й визнання протиправними дій, вчинених при складанні протоколу про перерахунок пенсії із зазначенням розміру 12970,43 грн., тому питання протиправності дій та скасування протоколу, у даному випадку, окремого окреслення судовим рішенням не потребує.

В задоволенні позовних вимог щодо визнання дій посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що призвели до того, що розмір пенсії призначений до виплати ОСОБА_1 станом на 01.05.2017р., 01.10.2017р. не збільшився при підвищенні до пенсії особам, що мають статус інваліда війни 2 групи, передбаченого статтею 13 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» та статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, дискримінацією за ознакою інвалідності, суд вважає відмовити, з огляду на таке.

У відповідності до вимог статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд зазначає, що при розгляді даної справи порушене право позивача відновлено шляхом зобов'язання Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з врахуванням розміру підвищення пенсії, як інваліду війни 2 групи, передбаченої статтею 13 Закону України 22.10.1993р. №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, що складає з 01.05.2017р. - 524 грн. 80 коп., з 01.10.2017р. - 580 грн. 80 коп. без будь обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відтак адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов'язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов'язком.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконання зазначеного рішення.

Керуючись статтями 2, 3,11, 69, 94, 158 - 163, 186 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 сумою 12970 (дванадцять тисяч девятсот сімдесят) грн. 43 коп.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, з урахуванням розміру підвищення пенсії інваліду війни ІІ групи, передбаченого статтею 13 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'', що складає з 01.05.2017 524,80 грн. та з 01.10.2017 580,80 грн. без будь-якого обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 лютого 2018 року.

Суддя І.І. Соломко