Справа № П/811/2020/17
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2018 року м. Кропивницький Справа № П/811/2020/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

за участю секретаря судового засідання Бондар Я.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами

спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

відповідач: управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області (25031, м. Кропивницький, вул. Автомобілістів, 2)

представник відповідача: Шматько К.С.

про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу ВА №0110609 від 01.11.2017 року у розмірі 1700 грн.

Позов ФОП ОСОБА_1 мотивовано тим, що спірною постановою на нього накладено штраф за порушення вимог статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" за неоформлений договір з замовником транспортних послуг, а саме погоджений інформаційний лист, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг. Заперечуючи це порушення, позивач наполягає на тому, що ним 17.09.2017 року відповідно до договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах надано послуги з перевезення пасажирів - футбольної команди "Зірка Нібас" на змагання, по маршруту Кропивницький - Олександрія - Кременчук. При зупинці автобуса державному інспектору управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області ним були надані усі документи, у тому числі договір із замовником від 17.09.2017 року та інформаційний лист до нього. Документ, що засвідчував оплату транспортних послуг, не був наданий, оскільки на той момент оплата здійснена не була. У ході розгляду акту та винесення оскаржуваної постанови відповідач позбавив його можливості надати письмові пояснення, оскільки акт розглянуто без його участі. З цих підстав позивач просить суд скасувати спірну постанову.

У судовому засіданні 25.01.2018 року прийнято рішення розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача надала до суду заперечення на позов. У них позов не визнала, посилаючись на те, що у ході рейдової перевірки транспортних засобів 17.09.2017 року встановлено факт надання позивачем послуг з перевезення пасажирів без документів, оформлення та наявність яких передбачена статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" та наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012 року №331, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 року за №1130/21442 "Про затвердження Типової форма договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах". Доводячи правомірність застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", просила суд у задоволенні позову відмовити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дав суду показання, що він працює у ФОП ОСОБА_1 водієм автобуса. 17.09.2017 року він перевозив групу пасажирів - батьків з дітьми, які їхали на змагання, за маршрутом м. Кропивницький - м. Олександрія - м. Кременчук. Під час зупинки автобуса працівники управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області запропонували надати документи, на підставі яких ним здійснюється перевезення пасажирів. Усі документи були надані, проте працівники управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області їх до уваги не взяли. Акт про порушення законодавства про автомобільний транспорт при ньому вони не складали та для ознайомлення його не надавали.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 дав суду показання, що він є автомобільним перевізником та здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах. У вересні 2017 року громадянка ОСОБА_5 замовила у нього послуги з перевезення організованої групи пасажирів з м. Кропивницького до м. Кременчука на 17.09.2017 року та передала йому 2500 грн. в якості оплати. Оскільки належний йому автобус, яким він планував здійснювати перевезення пасажирів, вийшов з ладу, він запропонував ОСОБА_1 виконати це перевезення. Кошти у сумі 2500 грн., які він отримав від ОСОБА_5, він у листопаді 2017 року перерахував на розрахунковий рахунок ОСОБА_1

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав суду показання, що він працює старшим державним інспектором управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області. 17.09.2017 року у ході рейдової перевірки, яку він проводив спільно зі старшим державним інспектором Шинкаревичем Л.Д., було перевірено транспортний засіб, який належав ФОП ОСОБА_1 та яким керував водій ОСОБА_3 Водій пояснив, що він перевозить футбольну команду з міста Кременчука до міста Кропивницького, але не пред'явив документи, на підставі яких здійснювалося таке перевезення, зокрема договір із замовником транспортних послуг та документ, що засвідчує оплату транспортних послуг. Про виявлені порушення складено акт, від підписання якого водій відмовився, про що в акті зроблений відповідний запис.

До судового засідання 15.02.2018 року сторони подали заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідків, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 05.07.2011 року, займається господарською діяльністю з надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом на підставі ліцензії серія НОМЕР_3, виданої 24.09.2013 року Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті, здійснює внутрішні перевезення пасажирів автобусами. (а.с. 9, 10, 11).

Посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Кіровоградський області відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на наземному транспорті №891 від 08.09.2017 року "Про затвердження щотижневого графіка проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті", на підставі направлення на перевірку №000200 від 15.09.2017 року, виданого начальником управління Укртрансбезпеки у Кіровоградський області, проведено рейдову перевірку транспортних засобів автомобільних перевізників, водіїв, що здійснюють перевезення пасажирів, вантажів та на таксі, на автодорозі М-04 "Знам'янка - Луганськ - Ізварино" щодо дотримання ними вимог чинного автотранспортного законодавства України. (а.с. 36-38)

У ході рейдової перевірки 17.09.2017 року перевірено належний позивачеві автобус марки "NEOPLAN" номерний знак НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_3

За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №025359 від 17.09.2017 року, яким зафіксовано виявлені порушення, а саме - надання послуг з перевезення пасажирів на нерегулярному пасажирському маршруті сполученням "Кременчук - Кіровоград" без оформлення документів, перелік яких визначено статтею 39 цього Закону, а саме договір з замовником транспортних послуг, документи, що засвідчує сплату транспортних послуг. (а.с. 39).

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальник управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області 01.11.2017 року виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу ВА №0110609, якою на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 цього Закону (не оформлений договір з замовником транспортних послуг, а саме погоджений інформаційний лист, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг), з ФОП ОСОБА_1 стягнуто штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що склало 1700 грн. (а.с. 7, 43)

Вказана постанова направлена позивачу з листом №27-1-07/3079 від 06.11.2017 року. (а.с. 42)

Не погодившись з цією постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" (надалі - Закон).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами; нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Частиною 1 статті 29 Закону визначено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до частин 2, 5, 6, 7 статті 35 Закону послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.

Перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Автобусні маршрути за видами сполучень поділяються на: міські, приміські, міжміські, міжнародні.

Автобусні маршрути за видами перевезень поділяються на: загального користування, спеціальних перевезень, нерегулярних перевезень.

Частиною 2 статті 30 Закону передбачено, що автомобільний перевізник, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, зобов'язаний зокрема: забезпечувати дотримання персоналом вимог законодавства про автомобільний транспорт; забезпечувати водіїв необхідною документацією.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Так, згідно з частиною 4 статті 39 Закону документами для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень є: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону водій автобуса зобов'язаний зокрема мати з собою і пред'являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону передбачена відповідальність автомобільного перевізника у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 цього Закону.

За змістом спірної постанови, позивача притягнуто до відповідальності на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 цього Закону (не оформлено договір з замовником транспортних послуг, а саме погоджений інформаційний лист, та документ, що засвідчує оплату транспортних послуг).

Згідно з частиною 2 статті 42 Закону договір про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом укладається між замовником транспортних послуг та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року №176 затверджено Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (надалі - Правила).

Відповідно до пункту 51 Правил нерегулярні перевезення здійснюються на замовлення юридичної або фізичної особи як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом.

Згідно з пунктами 55, 56 Правил замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.

Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу.

Типову форму договору про здійснення нерегулярних перевезень затверджує Мінінфраструктури.

Пунктом 61 Правил передбачено, що під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору перевізника із замовником послуг і копію договору обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012 року №331, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 року за №1130/21442, затверджено Типову форма договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах (надалі - Типова форма договору).

Пунктом 2 цього наказу наказано автомобільним перевізникам, крім суб'єктів господарювання, які надають туристичні та екскурсійні послуги власним чи орендованим транспортним засобом, при укладанні договорів про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах в обов'язковому порядку керуватися Типовою формою договору.

З наданого суду позивачем договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах, вбачається, що він 17.09.2017 року укладений між ФОП ОСОБА_1 (перевізником) та ТОВ "Зірка Нібас" (замовником) в особі ОСОБА_5 на перевезення групи пасажирів та їх багажу, список яких наведено в інформаційному листі щодо здійснення нерегулярних пасажирських перевезень, за маршрутом: Кіровоград (початковий пункт) - Олександрія, Кременчук (проміжні зупинки) - Кіровоград (кінцевий пункт). (а.с. 19 - 20)

Вказаний договір містить інформаційний лист, згідно з яким перевозиться організована група пасажирів у кількості 50 чоловік, мета поїздки - змагання. (а.с. 21 - 22).

Суд зазначає, що оскільки перевезення пасажирів у нерегулярному режимі організації перевезення здійснювалося позивачем на міжобласному маршруті, тому при оформленні цих документів він повинен був в обов'язковому порядку керуватися Типовою формою договору.

Пунктом 3.3 розділу III "Права та обов'язки Сторін" Типової форми договору передбачено, що Перевізник: готує Інформаційний лист (на кожний автобус); перед початком виконання перевезень пасажирів завчасно подає факсограмою, на електронну адресу або нарочно копію Інформаційного листа за формою, наведеною в додатку до Типової форми договору, відповідному територіальному органу Державної служби України з безпеки на транспорті за місцем проведення державної реєстрації Перевізника та отримує реєстраційний номер Інформаційного листа, який проставляється в Інформаційному листі.

Судом установлено, що позивач не подавав копію інформаційного листа щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів від 17.09.2017 року для реєстрації в управлінні Укртрансбезпеки у Кіровоградській області.

Всупереч Типовій формі договору, у тексті договору від 17.09.2017 року відсутній пункт про обов'язок перевізника підготувати інформаційний лист та перед початком виконання перевезень пасажирів завчасно подати його на реєстрацію.

Відповідно до чинного законодавства укладання договору про нерегулярні пасажирські перевезення за Типовою формою договору та його невід'ємної частини - інформаційного листа, а також наявність цих документів у водія є обов'язковою умовою здійснення такого виду перевезення на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах.

У свою чергу належне оформлення цих документів передбачає виконання перевізником обов'язку: виготовити інформаційний лист за встановленою формою на кожний автобус; завчасно подати копію інформаційного листа територіальному органу Укртрансбезпеки за місцем своєї реєстрації з метою отримання відповідного реєстраційного номеру; проставити реєстраційний номер в інформаційному листі.

При цьому перевізник повинен обрати такий спосіб подачі цього документу (факсограмою, на електронну адресу або нарочно), щоб отримати в територіальному органі Укртрансбезпеки відповідний реєстраційний номер до початку виконання перевезення.

У позовній заяві позивач посилався на те, що у день укладення договору (у неділю 17.09.2017 року о 07:30) він телефонував на телефонні номери відповідача з метою повідомити по телефону та направити факсом інформаційний лист, однак на його дзвінок той не відповідав.

Суд вважає такі доводи непереконливими, позаяк жодними доказами вони не підтверджені і до того ж не свідчать, що позивачем як суб'єктом господарювання - автомобільним перевізником виконано обов'язок щодо завчасної подачі до управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області копії інформаційного листа для його реєстрації.

При цьому суд визнає неспроможними доводи позивача, про те, що до обов'язків відповідача входить організація механізму отримання реєстраційного номеру у вихідний, святковий та неробочий день фізичними особами-підприємцями, оскільки чинним законодавством не передбачений обов'язок територіальних органів Укртрансбезпеки приймати та реєструвати інформаційні листи перевізників поза межами робочого часу.

Натомість перевізнику надано можливість вибору способу подачі цього документу (факсограмою, на електронну адресу або нарочно) з тим, щоб завчасно отримати в територіальному органі Укртрансбезпеки відповідний реєстраційний номер до початку виконання перевезення.

Суд зазначає, що укладання у вихідний день договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів та виконання такого перевезення у вихідний день не є обставинами, які виключають обов'язок перевізника належним чином оформити інформаційний лист щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів.

Як вбачається з письмових пояснень, наданих позивачем суду, 17.09.2017 року о 6:30 ФОП ОСОБА_8 запропонував йому надати послуги з перевезення пасажирів. Того ж дня о 07:30 між ним (ФОП ОСОБА_1) та одним із батьків вихованців спортивної секції ОСОБА_5 укладено відповідний договір. Строки розрахунків узгоджені за домовленістю між сторонами договору. У вихідний день не було можливості провести попередню оплату через банківську установу. Кошти сумі 2500 грн. за пасажирські перевезення згідно договору від 17.09.2017 року зараховані на його рахунок 14.11.2017 року ОСОБА_4, якому їх надала громадянка ОСОБА_5 (а.с. 82 - 83)

Також позивач надав суду виписку по банківському рахунку за 14.11.2017 року та квитанцію банку від 14.11.2017 року про зараахування на його рахунок коштів у сумі 2500 грн. від громадянина ОСОБА_4 (а.с. 23, 63)

Відповідно до частини 6 статті 306 Господарського кодексу України відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюється договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативними актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" однією з умов перевезення пасажирів при здійсненні нерегулярних пасажирських перевезень визначено наявність у водія документа про оплату вартості послуг.

Розділ IV "Порядок проведення розрахунків" Типової форми договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012 року №331, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 року за №1130/21442, передбачає, що розрахунки Замовника з Перевізником за перевезення організованої групи пасажирів та їх багажу здійснюються відповідно до вимог цивільного законодавства України шляхом перерахування грошових коштів Замовником на поточний рахунок Перевізника. Розмір плати за цим Договором визначається шляхом погодження Сторонами калькуляції, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Отже, законодавством визначено, що при наданні послуг з нерегулярних пасажирських перевезень на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах оплата послуг з перевезення повинна здійснюватись до надання самої послуги у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на банківський рахунок перевізника. При здійсненні перевезення водій повинен мати документ про перерахування коштів замовником до початку здійснення поїздки.

Між тим, як установлено судом, 17.09.2017 року при здійсненні перевезення пасажирів у нерегулярному режимі організації перевезення у водія автобуса був відсутній документ, що посвідчує оплату замовником транспортних послуг, оскільки така оплата на той момент проведена не була.

Суд не приймає посилання позивача на факт зарахування на його рахунок 14.11.2017 року коштів у сумі 2500 грн. від громадянина ОСОБА_4, як на доказ оплати транспортних послуг за договором від 17.09.2017 року, оскільки останній не був замовником цих послуг, а порядок розрахунків за надані послуги з нерегулярних перевезень пасажирів через сторонню третю особу, після закінчення перевезення та строку дії договору суперечить як умовам договору, так і вимогам чинного законодавства, яке регулює ці правовідносини.

Відтак, у ході судового розгляду доведено факт надання позивачем послуг з перевезення пасажирів в режимі нерегулярних пасажирських перевезень без належного оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 цього Закону, зокрема інформаційного листа та документу, що засвідчує оплату транспортних послуг, що становить склад господарського правопорушення, передбаченого абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", суб'єктом відповідальності за яке є автомобільний перевізник, та зумовлює застосовування до нього адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до частини 6 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" порядок стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.

Частинами 14, 17, 18 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (надалі - Порядок №1567).

Відповідно до пунктів 4, 12 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з пунктами 21, 22 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб'єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Відповідно до пунктів 25, 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як установлено судом, відповідач направив позивачу повідомлення №27-1-03/2639 від 10.10.2017 року про те, що справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт щодо нього буде розглядатися в управлінні Укртрансбезпеки у Кіровоградській області 18.10.2017 року. (а.с. 41) Однак, це повідомлення він направив на адресу позивача простим листом, а не рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як того вимагає п.26 Порядку №1567. (а.с. 62)

Позивач у судовому засіданні стверджував, що отримав цього листа після призначеної дати, а коли прибув 01.11.2017 року до управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, то розпискою на примірнику повідомлення №27-1-03/2639 просив перенести розгляд справи на цей же день. Тоді ж надав усі наявні у нього документи заступнику начальника управління, проте до уваги їх не було взято та винесено спірну постанову без його участі.

Суд зазначає, що порушення порядку повідомлення позивача про розгляд справи не є підставою для скасування спірної постанови у судовому порядку та не звільняє позивача від відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно-господарського штрафу, оскільки факт порушення у суді не спростовано.

За своєю правовою природою адміністративно-господарський штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт є видом адміністративно-господарських санкцій, що застосовуються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування до суб'єктів господарювання за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності (ст.ст. 216, 217, 238, 239 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Позивачем у ході судового розгляду не доведено, що при наданні 17.09.2017 року послуг з перевезення пасажирів в режимі нерегулярних пасажирських перевезень ним як автомобільним перевізником забезпечено водія автобуса документами, оформлення яких передбачено частиною 4 статті 39 Закону, зокрема зареєстрованим інформаційним листом до договору про нерегулярні пасажирські перевезення та документом, що засвідчує оплату транспортних послуг, що виключало б його відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Такі документи не були оформлені позивачем і станом на день винесення спірної постанови про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу

Щодо доводів позивача про те, що він як фізична особа - підприємець реалізує свою здатність до праці самостійно, на власний ризик, з метою отримання прибутку, вільний у виборі контрагентів та укладанні договорів, суд зазначає, що свобода підприємницької діяльності не звільняє суб'єктів господарювання від обов'язку дотримуватися встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема, у сфері автомобільного транспорту, та від господарсько-правової відповідальності за порушення цих правил.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем доведено правомірність застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, натомість позивачем не спростовано факт вчинення ним порушення законодавства про автомобільний транспорт, тому позовні вимоги про скасування спірної постанови задоволенню не підлягають.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні його позовних вимог, підстави для присудження йому понесених судових витрат на сплату судового збору відсутні.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш