Справа № 826/13160/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 лютого 2018 року 08:30 № 826/13160/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Банк Михайлівський»,
про представники сторін:визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, позивачів: ОСОБА_2 відповідачів: не з'явились, третьої особи: не з'явився,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум коштів, що підлягають відшкодуванню та які знаходяться на рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, які відкриті на ім'я позивача у ПАТ «Банк Михайлівський»;

зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів, за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду;

зобов'язати Фонд включити позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, що відкриті на ім'я позивача у ПАТ «Банк Михайлівський».

Не зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, ні відповідачі, ні третя особа не забезпечили явку своїх представників у судове засідання.

Зважаючи на викладене, адміністративна справа, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV, розглядається у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (далі - КАС України), слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.03.2016 між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі - ТОВ «ІРЦ») укладено договір № 980-056-000196823 типу «Суперкапітал» (новий) (з виплатою процентів щомісячно), відповідно до якого позивач передає ТОВ «ІРЦ» у власність грошові кошти у розмірі 100000,00 грн. на строк, передбачений цим договором, а ТОВ «ІРЦ» зобов'язується повернути позивачу кошти та виплатити проценти. При цьому, ТОВ «ІРЦ» прийняло від позивача у власність кошти на наступних умовах, зокрема: ТОВ «ІРЦ» сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_2, а грошові кошти у розмірі 100000,00 грн. ТОВ «ІРЦ» повертає позивачу у безготівковій формі на рахунок останнього у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_3.

Водночас, на виконання умов договору № 980-028-000196823 кошти з рахунку позивача перераховані на рахунок ТОВ «ІРЦ» згідно з квитанцією від 01.03.2016 №на суму 100000,00 грн.

19.05.2016 ТОВ «ІРЦ» повернуло кошти у сумі 100000,00 грн. на рахунок позивача № НОМЕР_3, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський» з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000196823 від 01.03.2016», а також ТОВ «ІРЦ» здійснило оплату процентів по такому договору у сумі 1327,86 грн. на рахунок позивача № НОМЕР_2, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський», з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000196823 від 01.03.2016», що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з відповідними відмітками банку.

В подальшому, на підставі рішення Правління Національного Банку України від 23.05.2016 № 14/БТ виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23.05.2016 № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та від 13.06.2016 № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до рішення Правління Національного Банку України від 12.07.2016 № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 № 1213 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування повноважень ліквідатора банку Юрію Ірклієнку, якого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 № 1702 замінено на Волкова Олександра Юрійовича з 05.09.2016.

З матеріалів справи видно, що листом від 15.08.2016 № ЗГ2(К)/1101/1 Уповноваженою особою повідомлено позивача, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016: в сумі 100000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000196823 від 01.03.2016» на рахунок № НОМЕР_3 та в сумі 1327,86 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000196823 від 01.03.2016» на рахунок № НОМЕР_2, що належать позивачу, є нікчемним.

Позивач, вважаючи протиправним таке рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до змісту ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ч. 2, п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Таким чином, законодавчо визначено право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених у ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з тим, за змістом наведених норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставин, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Так, відповідно до п. 1.24 ст. 1 вказаного Закону переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно з п.п. 1.15, 1.23 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатором є особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу; отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі.

За змістом п. 1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

При цьому, пунктом 1.7 вказаної Інструкції визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» відносини між суб'єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

Як видно з наявного в матеріалах справи витягу з додатку № 2 до акту Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними від 01.06.2016 № 2, затвердженого наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними», у переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснені перерахування коштів з поточного рахунку № 802 ТОВ «ІРЦ» значиться позивач з загальною сумою перерахування у розмірі 101327,86 грн.

При цьому, названим наказом Уповноваженої особи, на виконання вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України, застосовано наслідки нікчемності правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «ІРЦ» по перерахуванню коштів фізичним особам.

Отже, як встановлено судом, ТОВ «ІРЦ» зі свого поточного рахунку, що відкритий у банку, ініціювало переказ коштів на повернення позик та процентів за ними фізичним особам, в тому числі й позивачу, відповідно до договорів, укладених між ними. За таким договором позики сторонами виступали позивач як позикодавець та ТОВ «ІРЦ» як позичальник. При цьому, банк, виконуючи розрахунковий документ на переказ коштів на користь позивача, не був стороною договору, а виконував свої зобов'язання за договорами банківського рахунку перед клієнтом.

Також варто відмітити, що в розумінні ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач є вкладником банку, а кошти, які надійшли для нього як вкладника за вказаним договором, в розумінні тієї ж статті, є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені ст. 26 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, Уповноваженою особою не зазначено, за яких конкретних підстав дані правочини ним віднесено до нікчемних, доказів на підтвердження нікчемності зазначених правочинів, спрямованості їх на порушення публічного порядку чи на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави, Уповноваженою особою також не надано.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене у сукупності, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині щодо застосування наслідків нікчемності до переказів коштів (транзакцій), здійснених ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016: в сумі 100000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000196823 від 01.03.2016» на рахунок № НОМЕР_3 та в сумі 1327,86 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000196823 від 01.03.2016» на рахунок № НОМЕР_2, що належать позивачу.

За таких умов, суд також вважає протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум коштів, що підлягають відшкодуванню та які знаходяться на рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, які відкриті на ім'я позивача у ПАТ «Банк Михайлівський».

Водночас, за змістом п. 6 розділу II Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (у редакції рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 823) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860, протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду.

Таким чином, Уповноважена особа, як суб'єкт владних повноважень, не надала суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності своїх дій.

В той же час, позовні вимоги в частині зобов'язання Фонду включити позивача до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, що відкриті на ім'я позивача у ПАТ «Банк Михайлівський», є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутні спірні правовідносини безпосередньо між позивачем та Фондом, тобто заявлені позивачем до Фонду вимоги є передчасними. Даним суб'єктом не порушено право позивача на відшкодування грошових коштів за рахунок Фонду, оскільки лише за наслідком вчинення дій саме Уповноваженою особою будуть вчинятися дії Фондом.

Оскільки Уповноваженою особою не включено позивача до переліку вкладників, слід констатувати, що, відповідно, у Фонду не виникло обов'язку щодо включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а розв'язання спору на майбутнє чинним законодавством не передбачено.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Водночас, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

З огляду на викладене, а також з метою повного та належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум коштів, що підлягають відшкодуванню та які знаходяться на рахунках позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині щодо застосування наслідків нікчемності до переказу коштів (транзакцій), здійснених ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016: в сумі 100000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000196823 від 01.03.2016» на рахунок № НОМЕР_3 та в сумі 1327,86 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000196823 від 01.03.2016» на рахунок № НОМЕР_2, що належать позивачу, зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію про позивача, як вкладника банку, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наведеного випливає, що за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Таким чином, оскільки у межах спірних правовідносин Уповноважена особа виступає в якості посадової особи Фонду, то судові витрати, понесені особою, яка не є суб'єктом владних повноважень, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Фонду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (03179, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум коштів, що підлягають відшкодуванню та які знаходяться на рахунках ОСОБА_1 у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині щодо застосування наслідків нікчемності до переказу коштів (транзакцій), здійснених ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016: в сумі 100000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000196823 від 01.03.2016» на рахунок № НОМЕР_3 та в сумі 1327,86 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000196823 від 01.03.2016» на рахунок № НОМЕР_2, що належать ОСОБА_1.

4. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника банку, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

5. У решті позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.).

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.С. Пащенко