Справа № 826/7427/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Київ №826/7427/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника - Кондратенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (далі - Уповноважена особа), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язати вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У червні 2017р. представник позивача за довіреністю Кондратенко Т.О. звернулася до суду з позовом, в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення пози-вача до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський" (далі - Банк), які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

2) зобов'язати Уповноважену особу надати Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Банку за рахунок Фонду в розмірі вкладу (включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом Банку з ринку) на суму 40354,09 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем внесено кошти в сумі 40000 грн. на поточний рахунок НОМЕР_2, відкритий на виконання договору від 06.05.2016 №980-024-000002743 банківського рахунку для обслуговування строкового вкладу (депозиту), укладе-ного між позивачем і Банком. Згодом вказані кошти були перераховані на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", який 19.05.2016 здійснив оплату на вказаний поточний рахунок позивача 345,09 грн. процентів та 40000 грн. повернення коштів за договором від 06.05.2016 №980-024-000234890.

Після віднесення Банку до категорії неплатоспроможних і запровадження у ньому тимчасової адміністрації та ліквідації в частині відшкодування коштів у сумі 40354,09 грн. позивач не був включений відповідачем до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не включення його до вказаного переліку після прийняття рішення про ліквідацію банку.

Ухвалою суду від 13.07.2017 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням по справі №826/15961/16. Ухвалою від 16.11.2017 поновлено провадження у справі.

Під час розгляду справи позивач і його представник підтримали позов з цих підстав.

Відповідач і третя особа явку своїх представників до судового засідання не забезпечи-ли, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи.

Від відповідача надійшли заперечення проти позову, в яких зазначено про те, що дого-вір позики від 06.05.2016 №980-024-000234890, укладений позивачем з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на суму 40000 грн., є двостороннім, без участі банку як повіреного, та не є вкладом згідно із Законами "Про банки та банківську діяльність" та "Про систему гаран-тування вкладів фізичних осіб". Відповідач наголошує, що лише залучені банком кошти прирівнюються до вкладу, натомість кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, тому ці кошти не можуть вважатися вкладом, а позивач не може бути прирівняним до вкладника проблемного банку.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на наказ тимчасової адміністрації Банку від 01.06.2016 №42/2 про затвердження результатів перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, і акт Комісії №2, згідно з якими встано-влено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі ,74 грн. відповідно до п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Фондом подані письмові пояснення, в яких він заперечує проти позову, зазначивши про відсутність у нього будь-яких первинних документів щодо позивача як вкладника банку, а тому підстави для його включення до Загального реєстру вкладників відсутні.

Заслухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

06 травня 2016р. між позивачем (Клієнт) і ПАТ "Банк Михайлівський" (Банк) укладе-но договір банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" №980-024-000002743 (договір банківського рахунку), згідно з п. 1 якого Банк за ініціативою Клієнта відкриває на його ім'я поточний рахунок НОМЕР_2 (рахунок) в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього Договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банку.

Також, 06.05.2016 між позивачем (Сторона-1) і ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (далі - ТОВ "ІРЦ") (Сторона-2) укладено договір №980-024-000234890 "Суперкапі-тал" (Новий) (з виплатою процентів у кінці строку) (договір позики), згідно з п.п. 1.1-1.2 якого позивач передає у власність ТОВ "ІРЦ" грошові кошти в розмірі 40000 грн. на строк не більше 91 день по 05.08.2016, а ТОВ "ІРЦ" зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти за ставкою 33,54% річних в порядку та на умовах, встановлених цим до-говором, перерахувавши вказані кошти на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" НОМЕР_2. Днем надання суми коштів у власність ТОВ "ІРЦ" вважається день зарахування коштів у розмірі 40000 грн. на поточний рахунок товариства відповідно до умов цього договору. Підпунктом 5.4.3 договору позики передбачено право ТОВ "ІРЦ" з власної ініціативи достроково повернути кошти Стороні-1 у будь-який момент дії договору, в тому числі, але не виключно, у випадку, якщо Сторона-1 звернеться із вимогою про дострокове розірвання договору добровільного страхування фінансових ризиків "Капітал".

Крім цього, 06.05.2016 позивачем (Страхувальник) укладено з ПАТ "СК "Форте" (Страховик), від імені якого діє як Повірений ПАТ "Банк Михайлівський", договір добро-вільного страхування фінансових ризиків "Капітал" №К980-024-000234890, предметом якого визначено майнові інтереси позивача за договором від 06.05.2016 №980-024-000234890, бор-жником за яким виступає ТОВ "ІРЦ", страхова сума рівна 40000 грн., визначено обов'язок Страховика прийняти рішення про здійснення виплати страхового відшкодування чи відмову у здійсненні страхового відшкодування (а.с. 32).

Згідно з наявною у справі копією квитанції від 06.05.2016 №1010028 (а.с.20) позива-чем внесено готівку в сумі 40000 грн. на поточний рахунок НОМЕР_2 в Банку.

Згідно з наявною у справі копією платіжного доручення від 06.05.2016 №1008921 (а.с. 21) кошти в сумі 40000 грн. відповідно до з рахунку позивача НОМЕР_2 в Банку перераховано на рахунок ТОВ "ІРЦ" НОМЕР_3.

Згідно з наявною у справі копією довідки ПАТ "Банк Михайлівський" від 25.04.2017 №3Г1(К)/18544 про стан рахунку (а.с. 22) на виконання своїх зобов'язань за договором позики ТОВ "ІРЦ" 19.05.2016 здійснило перерахування на поточний рахунок позивача НОМЕР_2 у Банку отримані від нього кошти в сумі 40000 грн. разом з нарахованими відсотками в сумі 354,09 грн.

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 №4/БТ "Про відне-сення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних", виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Миха-йлівський" призначено Ірклієнка Ю.П.

13 червня 2016р. виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" з 23.06.2016 до 22.07.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконав-чою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно, призначено Уповноважену особу та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівсь-кий" Ірклієнку Ю.П. з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно.

Рішенням від 01.09.2016 №1702 виконавча дирекція Фонду змінила Уповноважену особу, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" з 05.09.2016, на Волкова О.Ю.

Рішенням від 24.01.2017 №265 виконавча дирекція Фонду делегувала окремі повнова-ження ліквідатора Волкову О.Ю. з 25.01.2017 та призначила Уповноваженою особою Гри-ценка В.В. з 25.01.2017, делегувавши йому також окремі повноваження ліквідатора.

Як стверджується у позовній заяві та не було спростовано відповідачем, позивач неод-норазово звертався до Фонду щодо включення його до реєстру кредиторів банку, однак відповіді на вказані звернення позивачем отримано не було.

15 травня 2017р. адвокатом Кондратенко Т.О. в інтересах позивача направлено на адресу Фонду адвокатський запит №15/05-01 щодо надання інформації про включення раху-нку позивача НОМЕР_2 у ПАТ "Банк Михайлівський" до переліку рахунків, вклад-ники яких мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду, про включення позивача до реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ "Банк Михайлівський" на суму 40354,09 грн., а також коли саме та у який спосіб позивач зможе отримати відшкодування коштів за вкладом.

Листом Фонду від 25.05.2017 за №27-10863/17 повідомлено позивачу, що згідно отри-маної інформації від Уповноваженої особи Фонду позивач засобами поштового зв'язку подав до ПАТ "Банк Михайлівський" заяву (вх. від 05.12.2016 за №1325-ФКП) (а.с. 29) для пере-вірки наявності підстав для прирівняння внесених ним коштів до вкладу, а його - до вклад-ника відповідно до Закону №1736-VIII. Також зазначено про відсутність інформації щодо позивача у Переліку, складеному Уповноваженою особою Фонду (а.с. 26-27).

Листом Уповноваженої особи від 19.05.2017 №3Г1(К)/19393 повідомлено позивачу, що оскільки договір від 06.05.2016 №980-024-000234890 укладено ним з ТОВ "ІРЦ" без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного, вказаний договір за своїм суб'єктним скла-дом не відповідає вимогам Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг", з огляду на що відсутні правові підстави для включення інформації про позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду (а.с. 31).

Спірні правовідносини виникли у сфері функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб і відшкодування за вкладами та стосуються правомірності невключення пози-вача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлено Законом України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №4452 (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський") Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшко-дування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 Закону №4452 (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський"):

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах дого-вору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3);

вкладник - фізична особа (у т.ч. фізична особа-підприємець), яка уклала або на ко-ристь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).

Як було встановлено судом, позивачем укладено з ПАТ "Банк Михайлівський" дого-вір банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депо-зиту)" від 06.05.2016 №980-024-000002743, на який позивачем внесено кошти у сумі 40000 грн. У подальшому ці кошти були перераховані Банком на рахунок ТОВ "ІРЦ" і повернуті останнім на рахунок позивача з відсотками у сумі 354,09 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'я-зується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1).

Частиною 2 цієї статті передбачено право банка використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Статтею 1067 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (ч. 1). Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2).

Операції за рахунком, що виконуються банком, врегулювано нормою ст. 1068 ЦК України, згідно з якою банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (ч. 1). Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (ч. 2). Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перера-хувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахун-кового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ч. 3).

Передбачені Законом №4452 гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні положень ст. 2 цього Закону). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, в тому числі на умовах договору банківського рахунка, у зв'язку з чим та з огляду на встановлені судом обставини справи суд дійшов висновку про належність позивача до вкладників ПАТ "Банк Михайлівський". Зазначений висновок, зокрема, відповідає позиції Вищого адмініст-ративного суду України, наведеній в ухвалі від 13.09.2017 №К/800/16649/17.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 26 цього Закону гарантії Фонду не поширюються на відшко-дування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 4 ст. 26 цього Закону передбачає, що Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення);

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як ауди-тор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення);

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умова-ми відповідно до ст. 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпе-чення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах;

11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Про наявність обставин, визначених у ч. 4 ст. 26 Закону №4452, що є підставою для не відшкодуванням Фондом коштів позивачу, ніхто з учасників справи не стверджував, а судом таких обставин у цій справі не встановлено.

Як зазначає представник відповідача і підтверджується наявною у справі копією акта №2 від 01.06.2016 про проведення перевірки правочинів (у т.ч. договорів), які відповідають критеріям нікчемності (а.с. 101), додатку №1 до нього (а.с. 102, 103) Комісією по перевірці правочинів (у т.ч. договорів) на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікче-мними (далі - Комісія), в ході перевірки виявлено, що Банком 19.05.2016 виконано платіжні документи ТОВ "ІРЦ" з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі ,74 грн., при цьому фінансових можливостей товариства, зокрема, залишку кош-тів, було недостатньо для проведення вищенаведених правочинів. Виходячи із наведеного Комісією встановлено, що за ознаками нікчемності та обставин, наведених у додатку до акту, зазначені правочини (транзакції) підпадають під критерії, передбачені п. 7 та п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с. 101).

Згідно з наявним у справі витягом з додатку до акта №2 від 01.06.2016 Комісії (а.с. 104) позивача включено до Переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснені пе-рерахування коштів з поточного рахунку НОМЕР_4 ТОВ "ІРЦ" у сумі 40354,09 грн.

Наказом від 01.06.2016 №42/2, копія якого наявна у справі (а.с. 105), Уповноваженою особою затверджено викладені в акті №2 Комісії результати проведеної перевірки право-чинів (у т.ч. договорів) на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними, та на виконання вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України застосовано наслідки нікчемності правочинів (транзакцій).

Оцінюючи доводи відповідача щодо нікчемності правочину позивачу, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 38 Закону №4452 встановлено, що протягом дії тимчасової адміністра-ції Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у т.ч. договорів), вчинених (укладе-них) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними з підстав, визначених час-тиною третьою цієї статті.

Частиною ж 3 цієї статті передбачено, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспро-можного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без вста-новлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у корис-тування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, пос-луг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факто-ринг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у т.ч. договори), умови яких передбачають платіж чи пере-дачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встанов-лених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у т.ч. договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий право-чин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (перео-формлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону №4452 Фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторо-ни за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону №4452 у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Аналізуючи наведені вище нормативні положення у контексті встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо наявності передбачених п. 7 та п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстав для визнання спірних операцій позивача нікчемними, що відповідно призвело до створення перешкод для відшкодування позивачу коштів за рахунок Фонду.

По перше, слід зазначити про те, що в адресованих позивачу листах Фонду від 25.05.2017 №27-10863/17 і Уповноваженої особи від 19.05.2017 №3Г1(К)/19393 не повідом-лялося про визнання правочину нікчемним та (або) інформація щодо порядку застосування наслідків нікчемності правочинів. Інших доказів, які б свідчили про повідомлення позивача про дані обставини згідно з п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону №4452, відповідач суду не повідомив і не надав.

По друге, посилаючись на наявність визначених п.п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстав визнання правочинів нікчемними, відповідачем не доведено вказаних обставин.

Як неодноразово вказував Вищий адміністративний суд України у своїх рішеннях, право уповноваженої особи Фонду здійснювати перевірку правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Так, всупереч п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 відповідачем не надано доказів того, що умови укладеного між позивачем і ПАТ "Банк Михайлівський" правочину (договір банківсь-кого рахунку) передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Водночас зміст укладеного з позивачем договору, дослідженого судом, таких умов не передбачає.

Всупереч п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 відповідачем не надано доказів здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" після віднесення його 22.12.2015 до категорії проблемних, опе-рацій, укладення (переоформлення) договорів з позивачем, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Водночас, як встановлено судом, договір банківського рахунку з позивачем не переоформлю-вався, інших договорів з Банком позивач не укладав.

Посилання відповідача у своїх запереченнях на встановлені для ПАТ "Банк Михайлів-ський" обмеження постановою Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ, якою цей банк віднесено до категорії проблемних, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки, як вбачається з наявної у справі копії постанови Національного банку України від 27.04.2016 №295/БТ (а.с. 91, 92), якою викладено п. 4 постанови Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ у новій редакції, жодних обмежень щодо укладення з позивачем договору банківського вкладу у ПАТ "Банк Михайлівський" і залучення коштів на рахунок у відповідача станом на 06.05.2016 не було.

Посилання відповідача на здійснення Банком кредитних операцій та на обставини повернення ТОВ "ІРЦ" коштів фізичним особам, а також надані відповідачем до суду копії графіку погашення кредитної заборгованості, договору відступлення права вимоги №1805 від 18.05.2016 і додатків №№1, 2 до нього, реєстру кредитних договорі, договору відступ-лення права вимоги №1 від 19.05.2016 і додатків №№1, 2 до нього, реєстру основних догово-рів (а.с. 93-100), суд не бере до уваги як неналежні докази і відхиляє, оскільки вони не стосуються взаємовідносин між Банком і позивачем та не спростовують відкриття позивачу банківського рахунку.

Посилання відповідача на те, що договір позики, укладений між позивачем і ТОВ "ІРЦ", є двостороннім, суд вважає вірними, адже це не суперечать змісту даного договору. Однак, виходячи з того, що Банк не був стороною цього правочину, то за змістом ч. 3 ст. 38 Закону №4452 цей правочин не підпадає під критерії нікчемності, визначені вказаною нормою, тому міркування відповідача про протилежне є безпідставними.

Окремо суд зауважує, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження нікчемності правочинів позивача з підстав, визначених у ст. 228 ЦК України, якою визначено загальне поняття нікчемності правочинів.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, АР Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (ч. 1). Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. 2). У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідачем не зазначено і не надано відповідних доказів, які б свідчили про те, що правочин (договір банківського рахунку) є таким, що порушує публічний порядок чи спрямо-ваний на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошко-дження майна держави; не надано судового рішення про визнання недійсним договору банківського рахунку позивача, як і судового рішення за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження.

За таких обставин твердження відповідача щодо нікчемності правочину є припу-щенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку. У решті, заперечення відповідача не спростовують доводів позивача і наданих ним доказів, тому відхиляються судом.

Враховуючи відсутність підстав для не відшкодування позивачу коштів за рахунок Фонду, визначених цим Законом, суд дійшов висновку про те, що гарантії Фонду поши-рюються на відшкодування позивачу коштів у сумі 40354,09 грн. за його вкладом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №4452 фізичних осіб" Уповноважена особа складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 цього Закону Уповноважена особа протягом трьох днів з дня отри-мання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Як встановлено судом, після прийняття 13.07.2016 рішення про відкликання банківсь-кої ліцензії та ліквідацію Банку і отримання цього рішення Фондом, відповідач не включив позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом, у частині відшкодування 40354,09 грн.

Враховуючи, що згідно із ст. 26 Закону №4452 позивач набув право на одержання га-рантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду в сумі 40354,09 грн., однак після отримання Фондом рішення про відкликання ліцензії та ліквідацію Банку не був включений відповідачем до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, з причин, які не відповідають цьому Закону, суд дійшов висновку про допущення відповідачем бездіяльності.

З огляду на те, що допущена відповідачем бездіяльність порушує право позивача на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі 40354,09 грн., а також з метою захисту порушеного права позивача, та відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Посилання відповідача на наказ від 01.06.2016 №42/2 про затвердження результатів перевірки правочинів, то слід зазначити, що у межах даної справи позивачем не надано доказів оскарження дій чи рішень про визнання правочинів нікчемними, що пояснюється, зокрема, і відсутністю доказів повідомлення позивача про дану обставину. Однак, враховую-чи те, що предметом доказування по справі є, серед іншого обставини нікчемності правочину з визначених у ст. 38 Закону №4452 підстав, правомірність чого відповідачем не доведено перед судом, а також зважаючи на аналогічні мотиви, наведені Вищим адміністративним судом України від 29.06.2017 №К/800/31254/15, суд дійшов висновку про те, що наявність такого наказу не спростовує визначені у ст. 26 Закону №4452 гарантії відшкодування пози-вачу коштів за його вкладом і не є перешкодою для прийняття судом справедливого рішення з метою ефективного захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівсь-кий" Волкова Олександра Юрійовича (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8) щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на лік-відацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), як вкладника Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", який має право на відшкодування коштів у сумі 40354,09 грн. за вкладом відповідно до договору №980-024-000002743 банківського рахунку "Поточ-ний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 06.05.2016 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду складено у повному обсязі 20.02.2018.

Суддя Д.А. Костенко