Справа № 191/4302/17
Суддя: Матіяш С. К.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/4302/17
Провадження № 2-а/191/171/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді Матіяш С.К.,

за участю секретаря: Якимчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції п'ятої роти третього батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Зеленського Артема Вячеславовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції п'ятої роти третього батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Зеленського А.В. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.11.2017 року о 09 год. 37 хв. відповідачем винесено постанову серії ЕАА №220109 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. Відповідно до змісту вказаної постанови, 27.11.2017 року о 09 год. 34 хв. на Ярмарському узвозі, 39, ОСОБА_1, під час керування транспортним засобом ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_2 користувався засобом зв'язку - мобільним телефоном, чим порушив п. 2.9 ПДР України. Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав: відповідач інспектор Зеленський А.В. незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон визначає розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач позбавив ОСОБА_1 можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; відповідач інспектор Зеленський А.В. порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорувавши порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. Окрім того, позивач вказав, що 27.11.2017 року о 09 год. 28 хв., він, рухаючись по Ярмарковому узвозу у м. Дніпро періодично перебував на автодорозі у заторі, і саме під час зупинки керованого ним транспортного засобу (в очікування початку руху) користувався мобільним телефоном, що не суперечить вимозі закону. Але, під час початку руху автомобіля, розмови по мобільному телефону не здійснював, про що надав фотокопію журналу телефонних дзвінків мобільного телефону SamsungGelaxyGrand 2 (Imei НОМЕР_4 Imei НОМЕР_3), з якої вбачається, що 27.11.2017 року о 09 год. 34 хв. (як вказано в постанові), позивач не користувався під час керування транспортним засобом мобільним телефоном, оскільки в цей час дзвінків не здійснювалось, а останній дзвінок закінчився о 09 год. 30 хв., та згідно фотокопії GPS супутникового моніторингу автомобіля ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_1, 27.11.2017 року о 09 год. 34 хв. вказаний транспортний засіб не рухався (швидкість 0 км/год). В зв'язку із викладеним, просить суд скасувати постанову інспектора третього батальйону п'ятої роти УПП у м. Дніпро Зеленського Артема Вячеславовича, Серії ЕАА №220109 від 27.11.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

До початку проведення судового засідання позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його присутності.

Представник Департаменту патрульної поліції в м. Дніпрі Машталер А.А. звернувся до суду із письмовим запереченням, додавши відеозапис фіксації адміністративного правопорушення, в якому зазначив що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулось у відповідності до вимог КУпАП, факт розмови ОСОБА_1 по мобільному телефону відповідач бачив на власні очі, тому інспектором було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу на підставі п.1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Під час спілкування поліцейських з водієм, останній не заперечував своє порушення, але позивач не вказує про це у своїй заяві. До того ж позивач у позові теж підтверджує, що дійсно користувався засобом зв'язку, надаючи суду роздруківку та фотокопії журналу телефонних дзвінків та розшифрування дзвінка, тобто він розмовляв по телефону, будучи водієм транспортного засобу, а водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія. Посилання позивача на нібито вчинені відповідачем порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є лише спробою уникнути встановленою особою законної відповідальності. Відеозапис з нагрудної камери відповідача містить фіксування пояснення позивача з приводу допущеного ним правопорушення. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що інспектором патрульної поліції 3 батальйону 5 роти УПП у м. Дніпрі Зеленським А.В., 27.11.2017 року о 09 год. 37 хв. винесено постанову серії ЕАА №220109 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.122 КУпАП, внаслідок того, що 27.11.2017 року о 09 год. 34 хв. в м. Дніпро по Ярмарському узвозі, 39, під час руху транспортного засобу ОСОБА_1 користувався засобом зв'язку, чим порушив п. 2.9 ПДР України, яким визначено заборону водієві користування під час руху транспортними засобами, засобами зв'язку не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Викладене свідчить про спростування посилань позивача в частині неможливості розгляду відповідачем справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення. Застосування відповідачем ст. 252 КУпАП, з приводу того, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, не порушує процедури розгляду справи, а саме: порядку, визначеного ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Щодо вимог позивача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 220109 від 27.11.2017 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд, оглянувши у судовому засіданні доданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис фіксації дій ОСОБА_1 за обставин, викладених інспектором 3 батальйону 5 роти УПП у м. Дніпрі Зеленським А.В. у постанові серії ЕАА №220109 від 27.11.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, приходить до висновку, що останній не містить належного доказу порушення ОСОБА_1 вимоги пункту 2.9 ПДР, яким визначено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), виходячи з того, що у зазначеному відеозаписі зафіксовано роз'яснення відповідачем прав, належних ОСОБА_1, згідно КУпАП; надання заперечувальних пояснень ОСОБА_1 щодо обставин у справі; складення постанови вповноваженою особою, під час якої ОСОБА_1 повідомлено про намір оскаржити зазначені дії інспектора до суду.

Тобто, фактично відсутні будь-які належні та допустимі докази, в тому числі покази свідків, які б підтверджували вчинення позивачем правопорушення, зазначеного у постанові серії ЕАА №220109 від 27.11.2017 року.

Окрім того, матеріали справи містять надані ОСОБА_1 роздруківки журналу дзвінків належного йому мобільного телефону SamsungGelaxyGrand 2, якими встановлено, що о 09 год. 30 хв. ним було здійснено вихідний дзвінок тривалістю 34 секунди, наступний дзвінок відбувся о 09 год. 44 хв., в той час коли відповідач вказав у постанові час вчинення ОСОБА_1 порушення о 09 год. 34 хв. Тобто, викладені обставини спростовують заперечення відповідача у справі проти позову щодо вчинення ОСОБА_1 порушення п. 2.9 ПДР України, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд критично ставиться до наданих позивачем ОСОБА_1 копій роздруківок GPS супутникового моніторингу, оскільки останні не містять даних, що зазначені у ній, як таких, що отримані у використанні керованим ОСОБА_1 транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-21124, реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому не приймає їх до уваги, так як вони не є достовірними доказами, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд зазначає, що саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються.

Так, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі, тому постанову серії ЕАА №220109 від 27 листопада 2017 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно скасувати.

На підставі абз. 2 ч.5 ст. 139 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову позивача, звільненого від сплати судового збору та відсутність підтверджень понесення ним судових витрат, суд приходить до висновку що судові витрати у справі стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 4, 77, 139, 242, 244, 246 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції п'ятої роти третього батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Зеленського Артема Вячеславовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, інспектора патрульної поліції 3 батальйону 5 роти батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Зеленського Артема Вячеславовича, серії АЕЕ №220109 від 27 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. К. Матіяш