Справа № 803/1333/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/458/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Онишкевича Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6 грудня 2017 року, ухвалену суддею Кирилюк В.Ф., в порядку письмового провадження, м. Луцьк, дата складання повного тексту рішення 6 грудня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації, Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

09.10.2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації, Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області, в якому просить поновити строк звернення до суду; визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо непроведения йому грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру, встановленого п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року №536 «Про внесення змін до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228»; зобов'язати Департамент соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації призначити, а Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування його автомобіля виходячи з розміру, встановленого п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року №536 «Про внесення змін до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року №228», а саме: 22% прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, за період з 18.03.2017 року по даний час, з врахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що виплату ОСОБА_1 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля проведено Департаментом соціальної політики Луцької міської ради Волинської області за перше півріччя 2017 року 30.03.2015 року в розмірі 142,49 грн., тобто відповідно до вимог пунктів 2, 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування» від 14 лютого 2007 року №228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 536.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6 грудня 2017 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до постанови КМ України від 07.08.2013 року №536 «Про внесення змін до п.2 постанови КМ України від 14.02.2007 року №228» грошова компенсація на бензин, ремонт та технічне обслуговування автомобіля, що є у його власності має нараховуватися та виплачуватися йому у березні 2017 року за перше півріччя 2017 року в розмірі 2 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, зокрема, за січень 2017 року із розрахунку - 1544грн. X 22% = 339,68 грн., за лютий 2017 року із розрахунку - 1544 грн. X 22% = 339,68 грн., за березень 2017 року із розрахунку - 1544 грн. X 22% = 339,68 грн., за квітень 2017 року із розрахунку - 1544 грн. X 22% = 339,68 грн., за травень 2017 року із розрахунку - 1624 грн. X 22% = 357,28 грн., виходячи із зазначеного в розрахунках прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, встановленого в ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», що загальна сума за вказаний період (перше півріччя 2017 року) має складати: 339,68+339,68+339,68+339,68+339,68+357,28 = 2055.68 гривень, яку мав би нарахувати йому відповідач за перше півріччя 2017 року та виплатити у березні 2017 року.

Однак вказана виплата була проведена йому у березні 2017 року за перше півріччя 2017 року лише в розмірі 142.49 гривні, що не відповідає нарахованим та виплаченим сумам компенсації, встановленим за постановою КМ України від 07.08.2013 року №536, зокрема. 22 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Учасники справи в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від учасників справи, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом II групи. Відповідно до довідки, яка є додатком до акту освідування в МСЕК, у нього виявлено медичні показники, які необхідні для забезпечення транспортними засобами з ручним керуванням. ОСОБА_1 має у власності автомобіль НОМЕР_1.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту Соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації, Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області із заявами про здійснення перерахунку грошової компенсації на транспортне обслуговування, виходячи з розміру, встановленого п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року № 536 «Про внесення змін до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228, а саме: в розмірі 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць, та провести відповідні виплати за період з 18.03.2017 року по даний час, врахувавши раніше проведені виплати.

Департамент соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації, Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області відмовили позивачу у виплаті вищевказаної компенсації, з посиланням на те, що компенсація на транспортне обслуговування, згідно п. 5 зазначеної постанови, виплачується рівними частинами двічі на рік: у березні - за перше та у вересні - за друге півріччя поточного року, а також зазначено, що компенсація виплачена йому відповідно до інформаційного листа Міністерства соціальної політики України від 28.10.2013 року № 2249/19/93-13 за перше півріччя 2017 року - 30.03.2017 року - 142,49 грн., згідно з вимогами чинного законодавства.

Згідно частин 1, 6 ст.28 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування виплачуються інвалідам, на дітей-інвалідів, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом.

Порядок виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування» від 14 лютого 2007 року №228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 536, встановлено, що грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам дітей-інвалідів, що мають автомобілі та мотоколяски, - у розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Відповідно до пункту 5 зазначеного Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність) у розрахунку на місяць у 2017 році становив: 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Листом Міністерства соціальної політики України від 28 жовтня 2013 року за № 2249/19/93-13 надано роз'яснення щодо порядку застосування п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 536, відповідно до яких розрахунок розміру грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів здійснюється за формулою: Х*4міс. +Х*7міс.+Х*12міс.*РВ/2=1 частина суми компенсації, де X - це прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; РВ - розмір відсотку.

Отже враховуючи вище викладенне, судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено у суді апеляційної їнстанції, що виплату ОСОБА_3 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля проведено Департаментом соціальної політики Луцької міської ради Волинської області за перше півріччя 2017 року 30.03.2015 року в розмірі 142,49 грн., тобто відповідно до вимог пунктів 2, 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування» від 14 лютого 2007 року №228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 536. При цьому розміри грошових компенсацій розраховано відповідачем із застосуванням наведеної вище формули.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації, Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, оскільки компенсацію на бензин, ремонт та технічне обслуговування автомобіля позивачу виплачено в повному обсязі, а відтак судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6 грудня 2017 року у справі №803/1333/17 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації, Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 20.02.2018 року.