Справа № 802/1140/16-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

06 лютого 2018 р. Справа № 802/1140/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Кулика В.В.,

за участю представників сторін:

позивача: Пірожка О.О.,

відповідача: Довбенко М.П., Клюси Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці

в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення

середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування наказу від 5 липня 2016 року №655 в частині звільнення позивача зі служби в поліції, поновлення на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області з 6 липня 2016 року, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, зобов`язання внести виправлення до трудової книжки щодо звільнення. визнання протиправним і скасування наказу від 5 липня 2016 року №655 в частині звільнення позивача зі служби в поліції, поновлення на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області з 6 липня 2016 року, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, зобов`язання внести виправлення до трудової книжки щодо звільнення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року - без змін.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивачем подано касаційну скаргу в якій ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ненадання належної оцінки обставинам справи, а також вибірковість правової оцінки окремих доказів по справі, просив оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

23.11.2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 8 вересня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року №2147-VIII.

Ухвалою суду від 20.12.2017 вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що він перебував на службі в органах внутрішніх справ України, а саме в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області з 04.09.2014 року по 06.11.2015 року.

З 07.11.2015 року прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ НП у Вінницькій області) на посаду поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Вінниця" (далі - БПСПОП "Вінниця") ГУ НП у Вінницькій області.

Відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області № 655 від 05.07.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції за порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 року №455, п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, функціональних обов`язків. Як вказав позивач, зокрема, у наказі про звільнення, йому поставлено у вину недотримання субординації, норм професійної та службової етики при зверненні до командира батальйону майора поліції ОСОБА_2 , з проявленням неповаги, зухвалості та нетактовності, що призвело до створення конфлікту з командиром батальйону в умовах проведення Антитерористичної операції (далі - АТО).

Тому, позивач вважає, що його звільнення зі служби в поліції відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області від 05.07.2016 року № 655 є протиправним, а обставини, викладені у вказаному наказі не відповідають дійсним обставинам, що фактично мали місце. Відтак, на думку позивача наказ ГУ НП у Вінницькій області від 05.07.2016 року №655 є незаконним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі. Через відділ прийому суду представником Головного управління Національної поліції у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 по справі №802/1140/16-а. У вказаному відзиві представник відповідача зазначив, що підтримує подані раніше письмові заперечення проти позову, в яких висловлена позиція представника ГУ НП у Вінницькій області проти позовних вимог. Відповідно до письмових заперечень відповідача просив суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Вказано, що відповідно до ч.1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини. Частиною другою зазначеної статті визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно до п. 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийнятим Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України". Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Наказом ГУ НП у Вінницькій області від 06.06.2016 року №683 призначено службове розслідуваним за рапортом командира БПСПОП "Вінниця" ОСОБА_2 щодо порушення службової дисципліни окремими працівниками вказаного підрозділу. Пунктом 3 зазначеного наказу на час проведення службового розслідування ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків. За результатами проведеного службового розслідування встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема 06.06.2016 року до керівництва ГУ НП у Вінницькій області надійшов рапорт командира БПСПОП "Вінниця" майора поліції ОСОБА_2 , в якому він зазначив, що 02.06.2016 року відбулася ротація особового складу підрозділу в місті Краматорськ. Після проведення організаційних заходів з прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей, ним була дана команда про шикування особового складу БПСПОП "Вінниця", на чолі з керівником загону - заступником командира батальйону полковником поліції ОСОБА_3 .

Після того, як особовий склад був вишикуваний, керівник загону ОСОБА_3 перед строєм, в різкій формі, не дотримуючись правил субординації та не вибираючи слів, почав висловлювати незадоволення з приводу прийняття рішень щодо організації роботи ОСОБА_4 , керівництвом ГУ НП у Вінницькій області на чолі з тимчасово виконуючим обов`язки начальника ГУ НП полковником поліції ОСОБА_5 і його заступником ОСОБА_6 . Різкі висловлювання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які виступили на його підтримку, мало не призвело до сутички між особовим складом, який прибув на ротацію, що завдало втрати позитивного іміджу БПСПОП "Вінниця". Вказана ситуація, на думку відповідача, також вплинула на моральний стан поліцейських, які прибули для несення служби в зону проведення АТО та на їх бойову готовність.

Службовим розслідуванням також встановлено, що позивач звертався до командира батальйону на підвищених тонах, зухвало, нетактовно, без дотримання вимог субординації та на зауваження командира не реагував, що загострювало ситуацію, принижувало авторитет командира перед особовим складом батальйону.

Таким чином, як вказав відповідач, в ході проведення службового розслідування ГУ НП у Вінницькій області факти порушення ОСОБА_1 службової дисципліни знайшли своє підтвердження.

05.07.2016 року наказом ГУ НП у Вінницькій області № 655 за порушення вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, п.1, 2 ч. 1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію, функціональних обов`язків, що виразилось у недотриманні, вимог субординації, норм професійної та службової етики при зверненні до командира батальйону з проявами неповаги, зухвалості та нетактовності, що призвело до створення ним конфлікту з командиром батальйону в умовах проведення АТО поліцейського БПСПОП Вінниця ГУ НП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

На думку відповідача, при прийнятті рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення за результатами реалізації якого останнього звільнено із служби, ГУ НП у Вінницькій області діяло обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачений законодавством України, в зв`язку з чим, підстави для скасування наказу ГУ НП № 655 від 05.07.2016 року відсутні.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Додатково позивач зазначив, що його звільнення зі служби в БПСПОП "Вінниця" відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області 05.07.2016 року №655 є незаконним, викладені у вказаному наказі факти не відповідають дійсним обставинам, а тому, останній є протиправним та підлягає скасуванню.

У відзиві відповідачем додатково звернено увагу на те, що вид дисциплінарного стягнення накладений на позивача є пропорційним ступеню скоєного ним проступку, а тому відповідачем враховано ступінь провини, а дії позивача дискредитують звання працівника начальницького складу НПУ, підривають довіру громадян як до працівників, так і до органів Національної поліції в цілому, принижують їх авторитет, невілюють саму сутність службової дисципліни та підривають основи субординації між начальником і підлеглим. Дані обставини стали причиною обрання крайнього захід дисциплінарного впливу. Зазначено, що більшої важкості дисциплінарному проступку додає і те, що вказаний дисциплінарний проступок вчинено в зоні проведення антитерористичної операції, а тому дотримання службової дисципліни, що включає в себе і дотримання функціональних обов`язків та правил субординації, набуває ще більшої ваги.

23.01.2018 ОСОБА_1 через відділ прийому суду подав відповідь на відзив. В даній відповіді позивач спростовує порушення вимог дисциплінарного статуту та посилається на показання свідків, які не містять чітких вказівок звернення до командира з порушенням вимог субординації. Позивач зауважив, що під час службового розслідування не було виявлено та досліджено причини та умови, що сприяли скоєному дисциплінарному проступку, не підготовлені пропозиції щодо їх усунення та не дана оцінка діям самого командира батальйону ОСОБА_11 . Позивач не погоджується із застосуванням крайнього заходу дисциплінарного заходу, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази у справі, суд встановив наступне.

23.11.2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 8 вересня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В даній ухвалі зазначено, що суди не в повній мірі дослідили і дали правову оцінку обставинам та причинам, пов`язаним з подією 02.06.2016 під час ротації особового складу підрозділу у м. Краматорськ.

В контексті наведеного суди мали встановити, чи цей особовий склад загону БПСПОП Вінниця ГУ НП у Вінницькій області, в якому перебував позивач, прибув для несення служби у м. Краматорськ, чи відбував з нього після завершення службових обов`язків та виконання бойових завдань у зоні АТО. Обставини, які слугували підставою для звільнення позивача зі служби, викладені в судових рішеннях в загальних рисах, тоді як вагоме значення має не тільки тон висловлення позивачем свого невдоволення командиру батальйону, а й його сутність: з приводу яких саме обставин виникли питання до командира батальйону, мали вони особистісний характер чи стосувалися всього зазначеного підрозділу, чи мали висловлені проблемні питання системний характер, що не вирішувалися тривалий час, чи правомірно було їх поставлено в обстановці проведення ротації, в чому конкретно заключалась неетична поведінка ОСОБА_1 щодо свого командира, чи виходили його висловлювання за межі звичайної дозволеної критики в сторону публічної посадової особи, що виконує певні державні функції, чи вчинено звернення в настільки образливій формі, що нівелювало саму суть службової дисципліни та підірвало основи субординації між начальником і підлеглим.

З 04.09.2014 року по 06.11.2015 року ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ України, а саме в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області.

З 07.11.2015 року ОСОБА_1 прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на посаду поліцейського БПСПОП "Вінниця" ГУ НП у Вінницькій області.

Відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області № 655 від 05.07.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції за порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 року №455, п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, функціональних обов`язків.

Як вказав позивач, зокрема, у наказі про звільнення, йому поставлено у вину недотримання субординації, норм професійної та службової етики при зверненні до командира батальйону майора поліції ОСОБА_2 , з проявленням неповаги, зухвалості та нетактовності, що призвело до створення конфлікту з командиром батальйону в умовах проведення Антитерористичної операції (далі - АТО).

Позивач вважає, що його звільнення зі служби в поліції відповідно до наказу ГУНП у Вінницькій області від 05.07.2016 року №655 є протиправним, а обставини, викладені у вказаному наказі не відповідають дійсним обставинам, що фактично мали місце. Відтак, на думку позивача наказ ГУ НП у Вінницькій області від 05.07.2016 року №655 є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною другою зазначеної статті визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно п. 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийнятим Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Таким чином, сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Наказом ГУ НП у Вінницькій області від 06.06.2016 року № 683 призначено службове розслідуваним за рапортом командира БПСПОП "Вінниця" ОСОБА_2 щодо порушення службової дисципліни окремими працівниками вказаного підрозділу. Пунктом 3 зазначеного наказу на час проведення службового розслідування ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків.

За результатами службового розслідування уповноваженою комісією ГУ НП у Вінницькій області складено висновок службового розслідування від 05.07.2016 року зі змісту якого слідує, що 02.06.2016 року відбувалась ротація особового складу БПСПОП "Вінниця" в м. Краматорськ Донецької області. Після проведення організаційних заходів з прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей, командиром батальйону ОСОБА_11 було надано команду на шикування особового складу БПСПОП "Вінниця" на чолі з керівником загону заступником командира батальйону полковником поліції ОСОБА_3 . Після того як особовий склад був вишикуваний, ОСОБА_3 перед строєм в різкій формі, не дотримуючись правил субординації та не вибираючи слів почав висловлювати незадоволення з приводу прийнятих рішень командира ОСОБА_2 , а також керівництва ГУ НП у Вінницькій області на чолі з тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУ НП полковником поліції ОСОБА_5 та його заступником ОСОБА_6 . Різкі висловлювання полковника поліції ОСОБА_3 та інших осіб, які виступили на його підтримку, зокрема старший сержант ОСОБА_1 , сержанта поліції ОСОБА_7 , рядовий поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , що мало не призвело до сутички між особовим складом, який прибув на ротацію під керівництвом ОСОБА_11 та частиною особового складу, що відбувала до місця постійної дислокації у м. Вінниці. Дана подія відбулась в присутності працівників інших підрозділів поліції особливого призначення, які також дислокуються на об`єкті в м. Краматорськ Донецької області та негативно вплинула на імідж БПСПОП "Вінниця", принизила його авторитет та моральний стан працівників, які щойно прибули для несення служби в зоні проведення АТО. Службовим розслідуванням також встановлено, що ОСОБА_7 з використанням нецензурної лексики обізвав командира батальйону ОСОБА_11 брехуном та, вийшовши зі строю, наблизився впритул до останнього, при цьому, як вказує ОСОБА_11 штовхнув його в груди. Під час цих подій ОСОБА_13 , ОСОБА_14 почали викрикувати, що Гончарук колишній «мент» і не може ними керувати, оскільки вони служать в добровольчому батальйоні. Після цього працівники підрозділу, які разом з ОСОБА_11 прибули на ротацію, стали в одну лінію з ОСОБА_15 , між особовим складом виникла суперечка на підвищених тонах. Далі ОСОБА_11 попросив усіх зупинитись.

Такі протиправні дії завдали втрати позитивного іміджу БПСПОП "Вінниця" та, на думку відповідача, також вплинули на моральний стан поліцейських, що прибули для несення служби в зону проведення АТО та на їх бойову готовність, а також могли призвести до збройної сутички між прихильниками ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .

Службовим розслідуванням також встановлено, що позивач звертався до командира батальйону на підвищених тонах, зухвало, нетактовно, без дотримання вимог субординації та на зауваження командира не реагував, що загострювало ситуацію, принижувало авторитет командира перед особовим складом батальйону та вседозволеності при наявній зброї у позивача та у членів батальону.

05.07.2016 року наказом ГУ НП у Вінницькій області № 655 за порушення вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, п.1, 2 ч. 1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію, функціональних обов`язків, що виразилось у недотриманні, вимог субординації, норм професійної та службової етики при зверненні до командира батальйону з проявами неповаги, зухвалості та нетактовності, що призвело до створення ним конфлікту з командиром батальйону в умовах проведення АТО поліцейського БПСПОП Вінниця ГУ НП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Надаючи оцінку складу дисциплінарного проступку, вчинення якого поставлено у вину позивачу, суд зауважує, що згідно із ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна полягає у дотриманні особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Водночас, правила субординації це система суворого і беззаперечного підпорядкування молодших за положенням або чину старшим, заснована на принципах службової дисципліни, механізм регулювання відносин, який базується на владних повноваженнях одних посадових осіб щодо інших.

Так, відповідно до п. 1.1, абз. 2, 4, 5 п. 1.2 Розділу IV "Професійно-етичні правила поведінки працівника органів внутрішніх справ" Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 року №155 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин), поведінка працівника органів внутрішніх справ, завжди і, за будь-яких обставин, має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Норми професійної етики вимагають від працівника:

постійно контролювати свою поведінку, почуття і емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на службові рішення, уміти передбачати наслідки своїх вчинків і дій;

виявляти повагу та увагу до старших за званням чи віком, завжди першим вітати: молодшому-старшого, підлеглому-начальника, чоловікові-жінку;

у спілкуванні з колегами виявляти простоту і скромність, уміння щиро радіти успіхам товаришів по службі, сприяти успішному виконанню ними службових доручень.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п. 1.3 Положення № 758 одним із принципів діяльності БПСПОП "Вінниця" є централізоване керівництво та єдиноначальність.

При цьому у пунктах 7.1-7.3 Положення № 758 передбачено, що підрозділ очолює командир, який є прямим начальником для працівників і забезпечує бойову готовність підрозділу, успішне виконання покладених на підрозділ завдань, затверджує функціональні обов`язки керівників та працівників підрозділу, відповідає за стан і збереження озброєння, боєприпасів, спеціальних засобів зв`язку, автомобільної та бронетехніки, інших матеріальних засобів підрозділу, організацію і стан пожежної безпеки. Командир контролює дотримання працівниками підрозділу службової дисципліни, виконання вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та цього Положення.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний:

неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно п. 4 розділу XI Закону України Про Національну поліцію, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, в силу положень п.п. 2.2.-2.4., 3.3., 4.1. розділу III, та п.п. 1.1., 1.2. розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 25.04.2012 року за №628/20941 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин), професійний обов`язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки. Працівник органів внутрішніх справ бере на себе ряд моральних зобов`язань, зокрема бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті.

Згідно із ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України Про Національну поліцію зазначено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Отже, сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Відповідно до положень ст. 2, 5 Дисциплінарного статуту ОВС України, підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначено ст. 14 Статуту. Так, відповідно до абз.1 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області № 655 від 05.07.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції за порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 року №455, п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, функціональних обов`язків.

Для з`ясування обставин справи судом досліджено усі наявні в матеріалах справи документи та матеріали. Зокрема, у відповіді на відзив на позов та в судовому засіданні позивач посилається на пояснення працівників, які стверджують, що ОСОБА_1 не спілкувався з командиром не поважно, тобто, звертаючись на ти, а його поведінка відповідала нормам статуту, так як ОСОБА_16 дозволив задавати йому питання Вважає, що ним не було порушень дисципліни.

Більше того, суд зазначає, що під час дослідження письмових пояснень, зокрема: ОСОБА_11 , (а.с. 59 т.1), ОСОБА_17 (т. 1, а. с. 103), ОСОБА_18 (т.1, а. с. 118), ОСОБА_19 (т. 1, а. с. 120), ОСОБА_20 (т.1, а. с. 122), ОСОБА_21 (том 1, а. с. 138), ОСОБА_22 (т.1, а. с. 141) ОСОБА_23 (а.с 66, т.1), ОСОБА_24 (а.с.64, т.1), ОСОБА_25 ( а.с.70 т.1) встановлено, що ОСОБА_1 » звертався до командиром без будь-якої поваги, зверхньо, не добираючи слів, а саме, на ти в присутності членів батальйону, викрикував, що він є «мент», два роки протирав штани, а тепер керує бойовим батальоном та не вважає його за командира.

Як встановлено судом із наказу про звільнення, порушення вказаних нормативних актів та функціональних обов`язків виразились у недотриманні субординації, норм професійної та службової етики при зверненні до командира батальйону майора поліції ОСОБА_2 , з проявленням неповаги, зухвалості та нетактовності, без дотримання вимог субординації, що призвело до створення конфлікту з командиром батальйону в умовах проведення АТО.

Суд вважає, що ОСОБА_1 відіграв активну роль у створенні конфліктної ситуації між командиром батальйону та працівниками підрозділу. Його провокативні дії та висловлювання істотно загострили ситуацію, що привело до сутички, яка могла потягнути незворотні наслідки, так як весь особовий склад мав при собі зброю.

Надавши оцінку вказаним обставинам, та наявним в матеріалах справи письмовим доказам, суд дійшов висновку, що дії позивача 02.06.2016 року під час ротації особового складу підрозділу в місті Краматорськ могли та мало не призвели до сутички між особовим складом, який прибув на ротацію, а також вплинула на моральний стан поліцейських, які прибули для несення служби в зону проведення АТО та на їх бойову готовність. При цьому необхідно звернути увагу, що така поведінка позивача безумовно негативно вплинула на авторитет командира та поставила його під сумнів перед особовим складом батальйону.

Об`єктом посягання від неправомірної поведінки позивача стали статутний порядок у батальйоні, правила професійної та службової етики. У вчиненому позивачем проступку проявилося окрім порушення норм службової дисципліни та недотримання субординації також і невміння стійко переносити труднощі та обмеження пов`язаних із службою, неввічливість, неповага до колег, призначених на ті чи інші посади у батальйоні (із призначенням яких позивач фактично висловив свою незгоду).

При цьому, суд критично оцінює доводи позивача про відсутність негативних наслідків його поведінки. Так зокрема, виходячи із змісту та характеру поставлених позивачем командиру запитань, висловлювань в адресу командира ("командир, який не прислуховується до думки особового складу не заслуговує на повагу") безумовно така поведінка позивача підриває авторитет командира перед особовим складом батальйону, та нівелює правила субординації у батальйоні.

Разом з тим, суд не ставить під сумнів заслуги позивача під час виконання ним своїх обов`язків до вчинення проступку, обставини якого досліджуються судом. Однак, виходячи із того, що свої завдання батальйон виконує у зоні проведення АТО та під час проведення АТО, чітке та неухильне дотримання особовим складом функціональних обов`язків та правил субординації набуває ще більшої ваги.

Надавши оцінку вказаним обставинам, та наявним в матеріалах справи письмовим доказам, суд дійшов висновку, що дії позивача 02.06.2016 року під час ротації особового складу підрозділу в місті Краматорськ та змісту питань, які були поставлені ОСОБА_1 , вирішення яких, як зазначалося, не відноситься до компетенції командира БПСПОП "Вінниця" ОСОБА_11 та з огляду на інші обставини справи, суд доходить висновку, що основним мотивом та метою їх висловлення було не розв`язання конкретних проблем у функціонуванні БПСПОП "Вінниця", а саме, створення конфлікту, порушення вимог та правил поведінки передбачених Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, функціональних обов`язків та правил субординації. При цьому необхідно звернути увагу, що така поведінка позивача безумовно негативно вплинула на авторитет командира та поставила його під сумнів в особовому складі батальйоні. Активна участь в даному конфлікті могла призвести до сутички між особовим складом, який прибув на ротацію, а також вплинула на моральний стан поліцейських, які прибули для несення служби в зону проведення АТО та на їх бойову готовність.

Об`єктом посягання від неправомірної поведінки позивача стали статутний порядок у батальйоні, правила професійної та службової етики. У вчиненому позивачем проступку проявилося окрім порушення норм службової дисципліни та недотримання субординації також і невміння стійко переносити труднощі та обмеження пов`язаних із службою, неввічливість, неповага до колег, призначених на ті чи інші посади у батальйоні (із призначенням яких позивач фактично висловив свою незгоду).

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача про відсутність негативних наслідків поведінки ОСОБА_1 та, виходячи із змісту та характеру поставлених питань, відданих наказів під час шикування особового складу, висловлювань в адресу командира, безумовно, така поведінка позивача підриває авторитет командира перед особовим складом батальйону та призводить до порушення правил субординації у батальйоні та функціональних обов`язків позивача.

Однак, виходячи із того, що свої завдання батальйон виконує у зоні проведення АТО, під час проведення АТО, дотримання функціональних обов`язків та правил субординації набуває ще більшої ваги. Зі змісту поставлених питань ОСОБА_1 , вирішення більшості із яких, як зазначалося, не відноситься до компетенції командира БПСПОП "Вінниця" ОСОБА_11 та з огляду на інші обставини справи, суд доходить висновку, що основним мотивом та метою їх висловлення було не розв`язання конкретних проблем у функціонуванні БПСПОП "Вінниця", а саме порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ та функціональних обов`язків та правил субординації.

Суд зазначає, що у випадку своєї незгоди із кадровими та іншими рішеннями в батальйоні, ОСОБА_1 міг звернутися із рапортом про обставини, що склались, не вчиняючи дій, що підривають дисципліну, порушують правила субординації та інші професійно - етичні правила, функціональні обов`язки заступника командира.

Проаналізувавши склад дисциплінарного проступку, вчинення якого ставиться у вину ОСОБА_26 , суд доходить висновку про наявність у діях позивача, що мали місце 02.06.2016 року під час ротації БПСПОП "Вінниця" у м. Краматорськ проступку, який є достатньою підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач ГУ НП у Вінницькій області діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.

При цьому, суд не ставить під сумнів та бере до уваги заслуги позивача під час виконання ним службових обов`язків до вчинення проступку, який став підставою для його звільнення. Однак, вони не можуть звільняти від дисциплінарної відповідальності за вчинене або виправдовувати неправомірні дії. До того ж, свої завдання БПСПОП "Вінниця" виконує в тому числі, і у зоні проведення антитерористичної операції, а тому дотримання функціональних обов`язків та правил субординації в батальйоні набуває ще більшої ваги.

Суд прийшов до висновку, що відповідач прийняв оскаржуваний наказ з отриманням відповідних письмових пояснень від ОСОБА_1 , які ним писались особисто, який був ознайомлений із зробленим висновком службового розслідування. Відповідач при визначенні виду дисциплінарного стягнення мав враховувати тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку позивача. і його ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. А тому, суд звертає увагу, що всі ці обставини відповідачами брались до уваги, і були враховані при прийнятті оскаржуваного наказу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, оскаржуваний позивачем наказ прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстав для визнання протиправним та скасування наказу також судом не встановлено.

Так, згідно роз`яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 року №02/5/35 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначений законом компетенції органу який видав цей акт. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачене законодавством. Встановлені в ході судового розгляду обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

Частинами 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до переконання про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП у Вінницькій області №655 від 05.07.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Відтак, у задоволенні адміністративного позову належить відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не встановив їх понесення сторонами у справі.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

позивач - ОСОБА_1 ( код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )

відповідач - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області ( ; вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21000)

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.
Згідно з оригіналом Суддя Секретар