Справа № 822/252/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/252/18
РІШЕННЯ

іменем України

20 лютого 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участі:секретаря судового засідання Варченко В.В. представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача Чубко Л.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 3210-13 від 15.11.2017 року, яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області нарахувало фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в розмірі 8572,26 грн.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач вручив позивачу податкове повідомлення-рішення, яким визначив суму податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлових приміщень.

Позивач вважає зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, виходячи із наступного.

Відповідно до підпункту "є" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Всі належні позивачу на праві власності будівлі є виключно промисловими будівлями.

Визначальною умовою для оподаткування нерухомого майна є саме будівельно-технічне цільове призначення відповідних будівель, а не статус власника таких будівель, а саме: фізична чи юридична особа.

Таким чином належні позивачу будівлі не є об'єктом оподаткування в силу імперативних приписів ПК України і податок на нерухоме майно на них не повинен нараховуватися. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надавши пояснення суду відповідно до змісту позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, пояснивши суду, що податкове повідомлення-рішення прийняте відповідно до вимог статті 266 ПК України. Пояснення представника відповідача відповідають змісту письмового відзиву, який приєднаний до матеріалів справи.

Враховуючи наведене, представник відповідача зазначає, що податкове повідомлення-рішення є правомірним, тому скасуванню не підлягає. За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є фізичною особою підприємцем з наступними видами діяльності:

- код КВЕД 28.41 виробництво металообробних машин;

- код КВЕД 68.20 надання в оренду та експлуатацію власного та орендованого нерухомого майна;

- код КВЕД 46.74 оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього;

- код КВЕД 25.99 виробництво інших металевих виробів.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 січня 2009 року, виданого виконавчим комітетом Кам'янець - Подільської міської ради, позивач є власником нежитлового приміщення загальною площею 518,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2

У зв'язку із наявністю у позивача права власності на вищевказану будівлю, Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області прийнято податкове повідомлення - рішення № 3210-13 від 15.11.2017 року, яким визначена суму податкового зобов'язання позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в розмірі 8572,26 грн.

Відповідно до підпункту "є" 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ІІК України, не є об'єктом оподаткування: будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Згідно із Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, який затверджений наказом Державного комітету України зі стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості").

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018- 2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", що включає підкласи: 1251.1 "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості; 1251.2 "Будівлі підприємств чорної металургії"; 1251.3 "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості"; 1251.4 "Будівлі підприємств легкої промисловості"; 1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості"; 1251.6 "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості"; 1251.7 "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості"; 1251.8 "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро- фаянсової промисловості"; 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Таким чином, з метою правильного застосування норм підпункту 266.2.2 ПК України при визначенні будівель промисловості в розрізі об'єкта оподаткування необхідно керуватись перш за все вимогами Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018- 2000.

За всіма своїми об'єктивними будівельно-технічними характеристиками належні позивачу будівлі є промисловими будівлями, які за вимогами ДК 018-2000 належать до класу (код 1251.1), що підтверджується технічним паспортом на нежитлові приміщення цеху по виробництву виробів з металу від 15.09.2016 року та оцінювальним актом, який є невід`ємною частиною технічного паспорту на вказаний вище об`єкт нерухомого майна.

Відповідач у даній спірній ситуації фактично не заперечує того, що належна позивачу будівля є промисловою, проте, наполягає на необхідності нарахування позивачеві спірного податкового зобов'язання виключно з підстав статусу позивача власника будівлі як фізичної особи.

З системного аналізу положень ПК України, якими врегульовані питання справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об'єктивно випливає, що поняття «платник податку» безумовно не є тотожним поняттю "об'єкт оподаткування".

При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт нерухомості, а не суб'єкт як власник такої нерухомості. Тобто при визначенні бази оподаткування визначальними ознаками в даному випадку є саме ознаки нерухомості, а не ознаки її власника. Отже, база оподаткування повинна визначатися без урахування організаційно-правової форми власника та виду здійснення підприємницької діяльності.

Поряд із цим, відповідно до положень чинного законодавства України, юридичні особи та фізичні особи-підприємці належать до однієї категорії учасників господарського процесу, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з приписами частини 2 статті 55 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно із пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно - правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Виключення будівель промисловості, що належать на праві власності фізичній особі-підприємцю, з числа об'єктів нерухомості, які за законом не є об'єктами оподаткування, негативно впливає на конкурентноздатність такого підприємця порівняно з юридичними особами та явно суперечить визначеним Податковим кодексом України принципам рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу тощо (пп. 4.1.2. п. 4.1. ст. 4 ПК України).

Норма підпункту "є" 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України в розрізі основоположного принципу єдиного підходу до встановлення податків і зборів, передбаченого підпунктом 4.1.11 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, і принципу нейтральності оподаткування, встановленого у підпункті 4.1.8 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України не містить жодних виключень, обмежень чи застережень щодо включення будівель промисловості, що належать на праві приватної власності фізичним особам - підприємцям, до об'єктів, які не оподатковуються в силу закону.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 31.01.2018 року по справі № К/9901/1438/17 822/2624/16.

Таким чином, належні позивачу нежитлові будівлі як будівлі промисловості не є об'єктом оподаткування в силу імперативних приписів закону (підпункту "є" 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України) і податок на нерухоме майно на них не повинен нараховуватись, а відтак, оскаржуване податкове повідомлення - рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Також при вирішенні спору, суд враховує те, що контролюючий орган не надав жодних доказів того, що будівлі, які є власністю позивача, використовуються ним не за цільовим призначенням.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно нараховано податкове зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік до ОСОБА_3 у сумі 8572, 26 грн., а тому податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 3210-13 від 15.11.2017 року необхідно скасувати.

Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 в повному обсязі, відповідно до частини 1 статті 139 КАС України на його користь необхідно стягнути сплачений ним згідно із квитанцією № 100 від 18.01.2018 року судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 3210-13 від 15.11.2017 року, яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області нарахувало фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в розмірі 8572,26 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704,80 грн., (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20 лютого 2018 року

Головуючий суддя /підпис/ В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський