Справа № 462/3870/17
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/3870/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря Каралюс Т.Р.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції та інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Львові сержанта поліції Недосуга Дмитра Вікторовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції,інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Львові сержанта поліції Недосуга Д.В., у якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №145457 від 15.08.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. В обґрунтування позову вказав, що згідно оскаржуваної постанови його оштрафовано на 425 грн. за те, що він 15.08.2017 року на вул. Шептицького, 16 у смт. Рудно м. Львів керував автомобілем, у якому у темну пору доби не підсвічувався номерний знак, а також не мав поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак позивач із вказаною постановою не погоджується, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, номерний знак у його автомобілі добре видно, а тому інспектор здійснив незаконну його зупинку та перевірку наявності страхового поліса. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, а вказана постанова інспектора є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем порушено встановлений законом порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушено права позивача, передбачені нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому позивач просить суд позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач позов підтримав із підстав викладених у ньому, додатково вказав, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з порушенням вимог закону, оскільки інспектор поліції не мав законних підстав для зупинки його транспортного засобу.

Суд, ухвалив проводити розгляди справ за відсутності відповідачів, які у судове засідання не з'явилися, проте їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи відповідно до вимог ч. 3 ст. 268 КАС України.

Попри це, представником УПП у м. Львові ДПП було подано до суду заперечення проти позову, в яких вказано, що постанова винесена правомірно, з дотриманням вимог закону та позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він керував транспортним засобом, у якому, в темну пору доби, не було видно номерного знака, та при перевірці документів було виявлено відсутність полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності на підставі чого було складено постанову за ч.1 ст.126 КУпАП.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши зібрані по справі докази, судом було оголошено письмове заперечення подане відповідачем, оглянуто відеозаписи із нагрудного відеореєстратора поліцейського, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із змісту ст.7 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 15.08.2017 року інспектором патрульної поліції роти №2 батальйону №4 УПП у м. Львові ДПП сержантом поліції Недосуг Д.В., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №145457 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн./а.с.7/.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що 15.08.2017 року о 22:41 год. на вул. Шептицького, 16 у смт. Рудно м. Львів ОСОБА_1 керував автомобілем, у якому, в темну пору доби, не підсвічувався номерний знак, а також ОСОБА_1 не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.9 «в» Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Також, серед обов'язків водія транспортного засобу, передбачених Правилами дорожнього руху (Розділ 2), передбачено, зокрема, що водій повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і на вимогу працівника міліції пред'явити для перевірки такий документ.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п.2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

У відповідності до п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно до п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що була чинною на час винесення постанови, контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Крім цього, п. 21.3. ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно із ст.53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова серії ЕАА №145457 від 15.08.2017року є законною, оскільки позивач пред'явив на вимогу поліцейського поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності строк дії якого закінчився 21 липня 2017року, що не заперечив сам і позивач та підтверджується із камери нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Так, із аналізу вищенаведених норм законів, вбачається, що договір /поліс/ обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності пред'являється водієм при використанні ним транспортного засобу в дорожньому русі на вимогу поліцейського, який здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху.

Суд не приймає до уваги покликання позивача про те, що зупинка його транспортного засобу була незаконною, а тому і перевірка наявності поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності безпідставною, оскільки такі доводи спростовані оглянутим відеозаписом із нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому чітко зображено, що позивач керував транспортним засобом у темну пору доби і номерний знак в неповній мірі був освітлений, оскільки замість двох ламп підсвічування номерного знаку світилася лише одна, а тому поліцейський правомірно здійснив зупинку транспортного засобу.

Також, суд критично оцінює покликання позивача на те, що при винесенні постанови інспектором поліції недотримано прав позивача, виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається із відеозапису нагрудного відеореєстратора поліцейського, оглянутого в судовому засіданні, ОСОБА_1 роз'яснено його права, примірник постанови, яка складена у його присутності, надано для відома.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що доводи позивача є необґрунтованими, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП доведено, під час винесення постанови дотримано прав позивача, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, ступінь вини, про що свідчить розмір накладеного адміністративного стягнення, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 5-10, 14, 20, 44, 47, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський