Справа № 674/1687/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 674/1687/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шклярук В.М.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

26 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 січня 2018 року (ухвалене в м. Дунаївці 18.01.2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому про скасування постанови про адмінстративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року позивач звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ремонтні роботи по утриманню доріг державного значення, в даному випадку автодорога Т -23-21 Ярмолинці - Камянець -Подільський, проводиться в межах виділених коштів.

Крім того, зазначив, що працівником УПП в м. Хмельницькому при винесенні постанови про адміністративне правопорушення серії АР №916992 порушено вимоги щодо оформлення вказаної постанови, а саме не долучено акт обстеження ділянки вулично - шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про пошкодження асфальтобетонного покриття доріг у наслідок руху машин на гусеничному ходу та умови і стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 січня 2018 року позов задоволено: постанову старшого інспектора відділу БДР УПП у м. Хмельницький від 01листопада 2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 140 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у порушенні правил дорожнього руху, за викладених в оскаржуваній постанові обставин.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що між службою автомобільних доріг у Хмельницькій області (замовник) та ДП "Хмельницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (підрядник) укладено договір експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення Хмельницької області, відповідно до п.1.1 якого Службою автомобільних доріг у Хмельницькій області доручила підряднику і зобов'язалась прийняти і оплатити надання послуг (виконання робіт) з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення та місцевого значення Хмельницької області згідно з вимогами діючих нормативно правових актів, а ДП "Хмельницький облавтодор " ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги " зобов'язаний на свій власний ризик надати послуги (виконати роботи), доручені замовником. ДП "Хмельницький облавтодор " ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" по Хмельницькій області має філії.

Безпосередньо обслуговування ділянки Т -2321 "Ярмолинці - Камянець - Подільський "здійснює філія "Дунаєвецька ДЕД". Відповідно до посадової інструкції начальника філії "Дунаєвецька ДЕД", яким є ОСОБА_2, останній повинен організовувати своєчасне і повне виконання замовлень по будівництву, ремонту та утриманню доріг, за які відповідає філія в межах доведених планів та виділеного фінансування.

Оскільки, начальник філії "Дунаєвецька ДЕД" ОСОБА_2 не виконав вимоги договору, тому саме він повинен нести адміністративну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на нього функціональних обов'язків. Таким чином, відповідач вважає рішення суду першої інстанції таким що винесене з порушенням норм матеріального права.

12 лютого 2018 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що він заперечує проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, як таких, що не відповідають дійсним обставинам справи.

13 лютого 2018 року відповідачем подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначено про розгляд справи без участі їх представника.

Позивач в судове засідання не з'явився. Про час день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 13 лютого 2018 року було прийнято ухвалу.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови старшого інспектора відділу БДР УПП у м.Хмельницькому серії АР №916992 від 01 листопада 2017 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій зазначено, що будучи посадовою особою (Начальником філії Дунаєвецька ДЕД), ОСОБА_2 порушив вимоги п.3.1.1.-3.1.2. ДСТУ 3587-97 при утриманні автодороги Т-23-21 (Ярмолинці-Камянець-Подільський) 28 км + 500 м 29 км + 500 м, а саме не вжив заходів щодо ліквідації ямковості, гранична глибина якої перевищує допустиму, чим порушив п.1.5 Правил дорожнього руху.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до вимог ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про автомобільні дороги України», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконання влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Відповідно до ст.ст.11-13 цього ж Закону, розробку та реалізацію заходів з безпеки дорожнього руху здійснює орган державного управління автомобільними дорогами загального користування.

Частиною першою статті 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. За змістом ст.140 КУпАП суб'єктом даного правопорушення може бути посадова особа, відповідальна за забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць тощо.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про автомобільні дороги України», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконання влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Відповідно до ст.ст.11-13 цього ж Закону, розробку та реалізацію заходів з безпеки дорожнього руху здійснює орган державного управління автомобільними дорогами загального користування.

Згідно з п.п. 21 пункту 1 розділу ІІІ Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції від 06.11.2015 року №73, відповідач зобов'язаний надати в межах своєї компетенції посадовим і службовим особам обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень законодавства, в тому числі правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а у разі невиконання таких приписів притягнення винних до передбаченої законодавством відповідальності. В порушення вказаного Положення інспектором жодного припису видано не було.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», приписи Державтоінспекції про усунення недоліків, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху повинні направлятися до власника доріг, який у свою чергу передбачає виконання зазначених у приписах робіт у Плані завдань і направляє дочірньому підприємству чи іншій підрядній організації для виконання з одночасним фінансуванням виниклих додаткових робіт.

Статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою старшого інспектора відділу БДР УПП у м.Хмельницькому серії АР №916992 від 01 листопада 2017 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалюючи оскаржуване в межах даної справи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час винесення оскаржуваної постанови в порушення вимог ст.280 КУпАП інспектором не з'ясовані та не враховані обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Зокрема конкретно не визначено складу правопорушення згідно ч.1 ст. 140 КпАП України, не вказано в чому конкретно полягає порушення норм та стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, які конкретно норми і стандарти, в чому це виразилось, який причинний зв'язок між їх порушеннями і наслідками, що наступили, і яке відношення до цього має ОСОБА_2

Разом з тим, у відповідності до підпункту 21 пункту 1 розділу ІІІ Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції від 06.11.2015 року №73, відповідач зобов'язаний надати в межах своєї компетенції посадовим і службовим особам обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень законодавства, в тому числі правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а у разі невиконання таких приписів притягнення винних до передбаченої законодавством відповідальності. В порушення вказаного Положення інспектором жодного припису видано не було.

Заперечуючи вказане, відповідач зазначив, що розділ ІІІ Положення на яке в своєму рішенні посилається суд має назву "Функції Департаменту патрульної поліції" та містить загальний перелік функцій Департаменту патрульної поліції, як юридичної особи, а тому в даному випадку вказане положення не може бути застосовано.

Також, апелянт у своїх доводах посилається на те, що безпосереднє обслуговування ділянки дороги Т -2321 "Ярмолинці - Камянець - Подільський) здійснює філія "Дунаєвецька ДЕД" дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства " Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", начальником якого є ОСОБА_2

Таким чином, начальник філії "Дунаєвецька ДЕД" ОСОБА_2, який є посадовою особою повинен нети адміністративну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на нього функціональних обов'язків.

Колегія суддів критично ставиться до наведених доводів апелянта, оскільки, як вбачається із довідки №1608 від 06.12.2017 року, виданої ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ДП «Хмельницький облавтодор», підприємство не є власником автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення, а є однією із підрядних організацій, яка виконує роботи на замовлення Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області, яка є розпорядником державних коштів, в межах виділеного фінансування.

Із посадової інструкції начальника філії «Дунаєвецька ДЕД», вбачається, що начальник виконує заходи в межах доведених планів та виділеного фінансування по покращенню умов безпеки руху на автомобільних дорогах, які ними обслуговуються, недопущення ДТП із-за незадовільного експлуатаційного утримання доріг та інших пунктах, що стосуються забезпечення безпеки руху на дорогах.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки про виконання робіт по дорогах державного значення по філії "Дунаєвецька ДЕД" №857 від 06.12.2017 року, позивач виконав свої обов'язки по утриманню доріг в межах виділеного фінансування.

За таких обставин, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у порушенні правил дорожнього руху, за викладених в оскаржуваній постанові обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова серії АР №916992 від 01 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню, оскільки є незаконною, винесеною без достатніх доказів, які б підтверджували вину позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем в порушення вимог п.п. 21 пункту 1 розділу ІІІ Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції від 06.11.2015 року №73 не було надано ОСОБА_2 обов'язкові для виконання приписи про усунення виявлених порушень.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги, щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, оскільки належних доказів в підтвердження своїх доводів апелянтом не надано.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 284 КУпАП встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 288 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Тобто, суд першої інстанції при розгляді позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та прийнятті рішення по справі мав керуватися нормами КАС України, а не КУпАП, як це випливає із змісту оскаржуваного рішення суду, так як в даному випадку судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача, а розглядаються дії відповідача по прийняттю певного рішення, тобто саме в аспекті протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведені вище норми законодавства, суд апеляційної вважає, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не правильно застосував норми процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає в цій частині скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення, яким в задоволенні позовної вимоги позивача про закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому про скасування постанови про адмінстративне правопорушення в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.