Справа № 826/7527/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 лютого 2018 року № 826/7527/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування Рішення державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві № 4/26-50-13-02-35/НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч нормам законодавства України та судової практики рішення відповідача було прийняте без урахування первинних документів та без проведення перевірки.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки вважає, що рішення № 4/26-50-13-02-35/НОМЕР_1 відповідає вимогам чинного законодавства України, а дії відповідача не виходять за межі повноважень, встановлених Податковим кодексом України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд ухвалив перейти до письмового розгляду справи з урахуванням вимог частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами п. 10 ч. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААВ № 641662 позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець. З 2012 року позивач обрав спрощену систему оподаткування: 3 група 5 % (4 % в 2015 році) від доходу.

04 квітня 2017 року позивачем отримано Рішення державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві № 4/26-50-13-02-35/НОМЕР_1, в якому зазначено, що згідно з абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298, абз. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 анульовано реєстрацію платника єдиного податку на підставі наявного податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (з 01.10.2016 по 31.03.2017) борг станом на 01.03.2017 - 11 107,1 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в 2015 році отримано дохід на загальну суму 1 055 320,00 грн., який ним згідно з вимогами законодавства було задекларовано без порушення строків, на підставі чого у позивача виникли податкові зобов'язання з єдиного податку на загальну суму 42 212,80 грн.

Зазначена сума позивачем задекларована, а згодом вчасно перерахована до Державного бюджету в повному обсязі, поквартально, що підтверджується наступними документами: платіжне доручення № 225 від 16.05.2015 на суму 3 154,00 з призначенням платежу «Сплата ЄП за I квартал 2015 року», платіжне доручення № 239 від 04.08.2015 на суму 8 285,00 грн. з призначенням платежу «Сплата ЄП за II квартал 2015 року», платіжне доручення № 251 від 10.11.2015 на суму 15 235,00 грн. з призначенням платежу «Сплата ЄП за III квартал 2015 року», платіжне доручення № 263 від 04.02.2016 на суму 15 540,00 грн. з призначенням платежу «Сплата ЄП за IV квартал 2015 року».

В 2016 році дохід позивача склав 1 534 790,00 грн., який також був задекларований позивачем згідно з вимогами законодавства. Податкові зобов'язання з єдиного податку склали 76 739,50 грн., які були задекларовані та вчасно сплачені до Державного бюджету, що також підтверджується наступними документами: платіжне доручення № 276 від 14.05.2016 на суму 23 709,00 з призначенням платежу «Сплата ЄП за I квартал 2016 року», платіжне доручення № 286 від 14.07.2016 на суму 22 565,50 грн. з призначенням платежу «Сплата ЄП за II квартал 2016 року», платіжне доручення № 303 від 09.11.2016 на суму 22 755,00 грн. з призначенням платежу «Сплата ЄП за III квартал 2016 року», платіжне доручення № 316 від 16.02.2017 на суму 15 540,00 грн. з призначенням платежу «Сплата ЄП за IV квартал 2016 року».

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 291.2. ст. 291 глави 1 Податкового кодексу, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу).

Згідно з п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

2) друга група - фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

3) третя група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно з п. 293.1, п. 293.3 ст. 293 Податкового кодексу, ставки єдиного податку для платників третьої групи встановлюються у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Відповідно до п. 296.3, п. 296.7 ст. 296 Податкового кодексу платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Податкова декларація складається наростаючим підсумком з урахуванням норм пунктів 296.5 і 296.6 цієї статті. Уточнююча податкова декларація подається у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 294.1 - 294.2 ст. 294 Податкового кодексу, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал (п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу).

При цьому, відповідно до абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Кодексу, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У такому випадку, як передбачено абз. 3 п. 299.10 ст. 299 вказаного Кодексу, реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.

Таким чином, за рішенням контролюючого органу реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного, зокрема, у випадку невиконання платником єдиного податку обов'язку щодо переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності у нього податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

В той же час, за приписами п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

З наведеної норми слідує, що виявлення контролюючим органом порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, відповідно й порушення абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 зазначеного Кодексу (наявність податкового боргу), здійснюється виключно під час проведення перевірки такого платника єдиного податку, яка оформлюється актом перевірки, саме на підставі якого контролюючим органом приймається рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку.

Таким чином, Податковим кодексом закріплена чітка послідовність дій, які мають бути обов'язково вчинені контролюючим органом до прийняття відповідного рішення (проведення перевірки платника єдиного податку, виявлення допущення ним порушення, зокрема, встановлення факту наявності податкового боргу, складання акту перевірки та прийняття на його підставі рішення). Іншої процедури законодавчо не передбачено.

Погашення податкового боргу після анулювання реєстрації платника єдиного податку здійснюється у порядку, встановленому главою 9 розділу II цього Кодексу (п. 299.12 ст. 299 Податкового кодексу).

Самостійно виявивши помилку у податкових деклараціях, 15 березня 2017 року позивач подав відповідачу уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку, в якій зменшено суму єдиного податку, яка підлягає сплаті в бюджет, а саме 11 134,80 грн.

Вказана податкова декларація була прийнята відповідачем, про що свідчить скріншот офіційної веб-сторінки ДФС України, а саме Електронного кабінету платника, розділ «Стан розрахунків».

Доказів проведення документальної перевірки позивача на предмет своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним єдиного податку або камеральної перевірки податкової звітності позивача, відповідачем суду не надано.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що за позивачем рахувався податковий борг зі сплати єдиного податку.

Крім того, з наданих позивачем доказів у нього відсутня заборгованість із сплати податків, зборів, платежів.

В той же час, відповідачем не подано суду доказів проведення відносно позивача будь-якої перевірки та виявлення наявності у нього податкового боргу зі сплати єдиного податку, а також складання акту перевірки, що слугувало б підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку.

Таким чином, проаналізувавши вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та, як наслідок, наявність підстав та необхідність їх задоволення.

В силу норми ч. 2 ст. 19 Конституції України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку наявність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві № 4/26-50-13-02-35/НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Присудити з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Суддя Н.Г. Вєкуа