Справа № 804/7794/17
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 р. Справа № 804/7794/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.,
розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійна транспортна компанія" до Державної податкової інспекції в Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення помилково перерахованих коштів,-
Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургійна транспортна компанія" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило стягнути з Державної податкової інспекції в Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 1 020 000 грн. помилково сплачених коштів.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на бездіяльність контролюючого органу щодо повернення помилково перерахованих коштів.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився.
Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
17.10.2017 року відповідачем отримано подану заяву, про що є відмітка у вигляді штампу канцелярії.
01.11.2017 року TOB «МТК» було отримано лист Державної таткової інспекції в Соборному районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровської області від 24.10.2017 року за вихідним №7060/10/04-63-07/7060 «Про надання інформації»,яким повідомлено про те, що заява ТОВ «МТК» передана на розгляд до Головного управління ДФС у Дніпропетровської області лситом від 20.10.2017 року за вихідним №4059/8/04-63-07-13.
ТОВ «МТК» 06.11.2017 року за вихідним №9031 звернулось до ДПІ із запитом про підтвердження відсутності заборгованості перед бюджетом.
05.11.2017 року за вихідним № 7344/10/04-63 позивачем отримано відповідь, згідно якої у платника податків ТОВ «Металургійна Транспортна Компанія» заборгованість зі сплати податків, зборів, платежів станом на 13.11.2017 року відсутня.
14.11.2017 року Товариством направлено лист ДПІ в Соборному районі м. Дніпра з нагадуванням до направлення заяви від 17.10.2017 року №8349 про повернення помилково перерахованих коштів у розмірі 1 020 000 грн. та з вимогою про належне виконання податковим органом обов'язків встановлених ст..43 Податкового кодексу України та п.п.8 та 12 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань.
Проте, жодної відповіді позивачем не отримано.
Бездіяльність відповідача слугувала підставою для звернення до суду.
Дослідивши обставини по справі, суд доходить наступних висновків.
Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань визначені у статті 43 Податкового кодексу України, згідно якої помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків. (пункт 43.2 статті 43 ПКУ).
Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. (пункт 43.3 статті 43 ПКУ)
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. (пункт 43.4 статті 43 ПКУ)
Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету. (пункт 43.5 статті 43 ПКУ)
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані. (пункт 43.6 статті 43 ПКУ)
Відповідно до пункту 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення готівковими коштами за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).
Пунктом 4 Порядку визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до державного бюджету платежів в іноземній валюті здійснюється у валюті платежу з валютних рахунків Державної казначейської служби України (далі - Казначейство України), відкритих на ім'я Казначейства України в банках, або у гривневому еквіваленті іноземної валюти, розрахованому за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком України на дату повернення коштів з бюджету, з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, про що платник зазначає у своїй заяві.
Згідно з пунктом 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.
Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Таким чином, обов'язковими умовами для повернення сум грошового зобов'язання є: подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми, але за умови наявності надміру сплачених грошових зобов'язань та відсутності податкового боргу.
Матеріалами справи підтверджено подання заяви в межах визначеного строку, про повернення помилково перерахуваного позивачем до бюджету платежу у розмірі 1 020 000,00 грн.
Відсутність податкового боргу з податків, зборів, платежів за ТОВ «МТК» підтверджено листом контролюючого органу.
Таким чином, відповідач не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання позивачем заяви від 17.10.2017 року мав підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Проте матеріали справи не містять доказів складання даного висновку відповідачем по справі. Так само відсутні докази відмови відповідача у наданні висновку про повернення помилково перерахованих коштів.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
При цьому, під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, а під порушенням прав, свобод та інтересів наявність негативних протиправних наслідків для позивача, як наслідок такої бездіяльності.
Матеріалами справи підтверджено, що отримавши заяву позивача від 17.10.2017 року щодо повернення помилково сплачених коштів на розрахунковий рахунок, відповідач у своєму листі повідомив позивача, що ним було направлено запит на погодження повернення надміру сплачених коштів до ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Документального підтвердження щодо вчинення відповідачем таких дій матеріали справи не містять, крім того, жодних даних про отримання відповідного погодження з боку ГУ ДФС у Дніпропетровській області відповідачем не надано.
Таким чином, суд доходить висновку про наявність протиправної бездіяльності, оскільки жодних дій щодо розгляду заяви позивача у встановлені податковим законодавством строки відповідачем вчинено не було.
Разом з тим, викладені норми дають підстави для висновку про те, що питання формування податковим органом подання та направлення його до органу казначейства є виключним повноваженням такого органу, а суд, в свою чергу, не може підміняти державний орган та вирішувати питання про стягнення таких платежів.
Вказане також узгоджується із думкою колегії суддів Судової палати в адміністративний справах Верховного суду України, що викладена у постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 щодо вирішення питання про усунення розбіжностей у застосуванні, зокрема положень статті 43 Податкового кодексу України. Так, колегія суддів вказала, що повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів. Вказане також стосується й повернення надмірно сплачених сум податкових зобов'язань, оскільки умови такого повернення врегульовані статтею 43 Податкового кодексу України.
Разом з тим рішення суду про визнання протиправною бездіяльності ДПІ щодо неподання до органу ДКСУ висновку про суми відшкодування ПДВ має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Тому в цьому випадку правильним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.
Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Таким чином, оскільки повернення суми надміру сплачених грошових зобов'язань є виключними повноваженнями контролюючого органу, які останній здійснює шляхом формування висновку та направлення його до органу казначейства, а суд, в свою чергу, не може підміняти державний орган та стягувати із відповідача вказані суми коштів, то вимога позивача про стягнення з Державної податкової інспекції в Соборному районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області суму надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 1020 000,00грн. не підлягає задоволенню.
Частиною 2 статті 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Водночас, у зв'язку із обранням позивачем невірного способу захисту порушених прав, з метою захисту прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача до виконання покладеного на нього Законом обов'язку щодо надання органу казначейської служби висновку про повернення надміру сплачених коштів із відповідного бюджету.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
В задоволенні майнової вимоги позивачу було відмовлено у зв'язку із обранням останнім невірного способу захисту порушених прав та в свою чергу зобов'язано відповідача подати висновок про повернення помилково сплачених коштів в розмірі 1 020 000,00 гривень на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійна транспортна компанія" від 17.10.2017 року № вих. 8349.
Таким чином, судом фактично було винесено рішення про задоволення позовної вимоги яка є немайновою.
Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.
За подання до адміністративного суду адміністративного позову юридичною особою немайнового характеру встановлюється ставка судового збору - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1600,00 грн.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачу необхідно присудити на його користь судовий збір в розмірі сплати за вимогу немайнового характеру в сумі 1600,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.94, ст.128, ст.ст.158-162, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійна транспортна компанія" до Державної податкової інспекції в Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення помилково перерахованих коштів - задовольнити частково.
Зобов'язати Державну податкову інспекцію в Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подати висновок про повернення помилково сплачених коштів в розмірі 1 020 000,00 гривень на підставі заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійна транспортна компанія" від 17.10.2017 року № вих. 8349.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги відповідно до ст. 186 України.

Якщо постанову проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Суддя О.В. Врона