Справа № 815/6595/17
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6595/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БЄЛ-ТРАНС (вул. Отамана Головатого, 65, м. Біляївка, Одеська область, 67600) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т. Перемоги, 14, м. Київ, 01135) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю БЄЛ-ТРАНС (вул. Отамана Головатого, 65, м. Біляївка, Одеська область, 67600), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про застосування адміністративно-господарського штрафу ВН0158778 від 26 вересня 2017 року, яка винесена та підписана в.о. начальника управління Укртрансбезпеки в Одеській області ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова ВН0158778 винесена з численними порушеннями норм чинного законодавства України та без урахування фактичних обставин справи. Так, автомобіль НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності та знаходиться в оренді Позивача на підставі укладеного договору оренди. ОСОБА_3 працює водієм автотранспортних засобів у позивача. Відповідно до даних з програмного комплексу GPS моніторинг - Fort-Monitor за період з 00 годин 02.08.2017 року по 00 годин 03.08.2017 року автомобіль з державним номером ВН 4786 ЕА на території Миколаївської області та взагалі не заїжджав на територію Одеської області, що може бути підтверджено відповідним звітом про дії наведеного авто з програми (додаток №12), та Скріншот з програми Fort-Monitor щодо руху автомобіля НОМЕР_2 (додаток №10). Таким чином ОСОБА_4 №0156671 не міг бути складений 02 серпня 2017 року. Додатковим підтвердження відсутності перевірки вказаного транспортного засобу є той факт, що в ОСОБА_4 №0156671 відсутній підпис водія ОСОБА_3 Крім цього, в ОСОБА_4 №0156671 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області не зазначили, яку норму було порушено під час перевезення. Таким чином інспектори відділу державного контролю (ВДК) управління Укртрансбезпеки в Одеській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без фактичного огляду та без зупинки транспортного засобу склали ОСОБА_4 №0156671, отже Постанова ВН0158778 не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Ухвалою суду від 19.12.2017 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю БЄЛ-ТРАНС до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови та судом вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ч.1 ст.257 КАС України.

Копію ухвали суду від 19.12.2017 року отримано позивачем та відповідачем 09.01.2018 року засобами поштового звязку, що підтверджується матеріалами справи.

17 січня 2018 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх.№1159/18), у якому зазначено, що Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень встановлених Правилами дорожнього руху України, (без дозволу виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових, великогабаритних транспортних засобів ), а саме 02.08.2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області у пункті габаритно - вагового контролю в Одеському морському торговому порті проведено габаритно- ваговий контроль вантажного автомобіля марки DAF, реєстраційний № НОМЕР_3 із причепом марки GOFA, реєстраційний № НОМЕР_4. За результатами проведення контролю складено ОСОБА_4 серії ВН № 0150882 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 02.08.2017 року, на підставі яких проведено Розрахунок від 02.08.2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд 32,00 евро. Перевірка інспекторським складом відповідача здійснювалась на підставі Направлення на перевірку №026218 від 28.07.2017 року. ОСОБА_4 товарно-транспортної накладної від 02.08.2017 року №6, наданої при перевірки водієм транспортного засобу, перевізником (організатором перевезень) визначений позивач. Одночасно, зазначений документ містить данні зважування автомобіля, що здійснювалося вагарем ОСОБА_7 та його було підписано водієм ОСОБА_8. З огляду на здійснення позивачем вантажоперевезень великоваговим (з перевищенням допустимих вагових параметрів) транспортним засобом без оформлення відповідного дозволу, відповідач у відповідності до абз. 3, част. 1, ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» прийняв оскаржувану постанову. Виклик на розгляд справи позивача на 26.09.17 (день прийняття оскаржуваної постанови) відповідачем здійснено своєчасно без порушення вимог Постанови 1567, про свідчить власноручна розписка про отримання виклику представника позивача ОСОБА_9

З огляду на вищевикладене, та з посиланням на положення ч.2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», п.1, п.4, пп.15,24 п.5, абз.1 п.8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорт, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 №103, Розпорядження КМУ №1378-р від 16.12.2015р. «Питання Державної служби з безпеки на транспорті», пп.3 п.2, п.3, п.4, п. 26,п.28, п.31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою КМУ № 879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено розгляд справи на 01.02.2018 року об 11:00 год.

31 січня 2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх. №2826/18), у якій зазначено, що доводи, які викладені у відзиві на позовну заяву по справі №815/6595/17, є непереконливими та такими, що не підлягають застосуванню з огляду на наступне.

На думку позивача, представником відповідача, крім вибіркових посилання на норми чинного законодавства України не наведено жодних доводів (аргументів), які спростовують обґрунтування позовної заяви по вказаній справі. Так, в позовній заяві з наданням відповідних доказів доведено, що автомобіль НОМЕР_1 02 серпня 2017 року знаходився за межами Одеської області. Втім посадовими особами Укртрансбезпеки 02 серпня 2017 року в місті ОСОБА_5 складено ОСОБА_4 №0156671. У відзиві не наведено жодних обставин, з посиланням на відповідні докази щодо правомірності складення відповідачем ОСОБА_10 №0156671 від 02 серпня 2017 року відносно автомобіля DAF FT95, державний номер НОМЕР_3 в місті ОСОБА_5, в той час як такий автомобіль фактично знаходився на території Миколаївської області. До відзиву представник відповідача надав направлення на перевірку, яке не відповідає вимогам нормативно-правових актів України. Станом на дату підписання направлення на перевірку №026218 від 28 липня 2017 року нормативними актами України не надано відповідачу повноваження для проведення комплексних перевірок. У якості доказу перевищення допустимої ваги представник відповідача посилається на наявну в матеріалах справи товарно-транспортну накладну від 02 серпня 2017 року №6 (копія надана представником Відповідача), які містить відомості про зважування автомобіля та яка підписана водієм ОСОБА_3. Проте, такий документ є недопустимим, оскільки в наведеній товарно-транспортній накладній є відомості про прийняття вантажу в пункті розвантаження вантажоодержувачем, що підтверджується відповідними записами від руки, які зроблені на зворотній стороні ТТН №6 від 02 серпня 2017 року. На вказаній ТТН також містяться відбиток штампу та підпису відповідальної особи вантажоодержувача на ТТН в графі «Прийняв (відповідальна особа вантажоожержувача). Вказані доводи підтверджують той факт, що представники відповідача (інспектори відділу державного контролю (ВДК) управління Укртрансбезпеки в Одеській області) під час руху автомобіль на автомобільній дорозі не зупиняли, документи не перевіряли, з водієм не спілкувалися. Отже, документи отримані Укртуансбезпекою після розвантаження автомобіля. Представник відповідача наводить єдиний доказ, що підтверджує перевищення ваги автомобілем позивача - Товарно-транспортну накладну від 02 серпня 2017 року №6. Втім така позиція відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Позивач у відповіді на відзив стверджує, що посадовими особами відповідача не здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу автомобіль DAF FT95, державний номер НОМЕР_3/ GOFA ВН 2257 ХМ. Підтвердженням вказаної позиції є відсутність у Відповідача в матеріалах оскарженої постанови Довідки про здійснення габаритно-вагового контролю. Такім чином, відповідачем 26 вересня 2017 року винесено постанову ВН0158778 з порушенням вимог чинного законодавства України та підзаконних актів.

У судове засідання, призначене на 01.02.2018 року сторони не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином та своєчасно. При цьому позивач надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи, не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» зареєстровано як юридична особа 05.08.2010 року та основним видом діяльності позивач за КВЕД є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Судом встановлено, що автомобіль НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності №САК093574(а.с.14, 44).

15 вересня 2015 року вищевказаний автомобіль НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 згідно Договору оренди майна №15/09/2015-К від 15.09.2015 року (а.с.15) передано у користування ТОВ «БЄЛ-ТРАНС», що підтверджується актом прийому передачі (а.с.16).

ОСОБА_4 №0156671 від 02.08.2017 року, на підставі направлення від 28.07.2017 року №026218 старшими державними інспекторами ВДК ОСОБА_5І та ОСОБА_6 в м.Одесі (ОМТП) проведено перевірку, під час якої встановлено, що у водія автомобіля марки DAF, номерний знак НОМЕР_5 з причіпом марки GOFA ВН2257ХМ (ОСОБА_3), в порушення ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме п.1 абз. 3, виявлено надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону, а саме: відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними, уповноваженими органами у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень. Посадовими особами відповідача складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №0156671 від 02.08.2017 року. В графі Пояснення водія про причини порушень зазначено: від підпису та пояснень відмовився (а.с.10).

ОСОБА_4 акту серії №ВН0159882 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, за результатами габаритно-вагового контролю субєкта перевірки ОСОБА_2 автомобіля марки DAF, номерний знак НОМЕР_5 з причіпом марки GOFA ВН2257ХМ, встановлена фактична маса, тон 43500, при допустимій 40000 тон. (а.с.42).

Також посадовими особами відповідача в ході перевірки до акту №0150882 від 02.08.2017 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами України (а.с.43).

У вказаному розрахунку платником зазначено ОСОБА_2.

12 вересня 2017 року Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області на адресу позивача за вих. №7301/31-17 направлено запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення по акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №0156671 від 02.08.2017 року. У вказаному повідомленні повідомлено, що розгляд справи відбудеться 26.09.2017 року з 09:00 до 13:00 за адресою: м.Одеса, вул. Базарна, буд.61, 1 поверх (а.с.39).

26 вересня 2017 року розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт ТОВ «БЄЛ-ТРАНС», враховуючи те, що позивачем допущено 02.08.2017 року в м.Одесі (ОМТП) порушення (підстава ОСОБА_4 від 02.08.2017 року №01566710), відповідальність за яке передбачене ч.1 абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» Управління Укртрансбезпеки в Одеській області постановило стягнути з ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» 1700,00 грн.

Не погоджуючись з наведеним вище рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, суд виходить з наступного.

ОСОБА_4 з ч.1 ст.2 Закону України Про автомобільний транспорт, законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України Про транспорт, ;Про дорожній рух, чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

За змістом ст.29 Закону України Про дорожній рух до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами ч.3 ст.6 Закону України Про автомобільний транспорт, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення) визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (п.п.2, 15 п.5 Положення).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п.8 Положення).

Таким чином, хоча спірне рішення у даній справі прийнято Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області, відповідачем у даній справі є Державна служба України х безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), так як вона здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Статтею 33 Закону України Про автомобільний транспорт визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є субєкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

ОСОБА_4 з абзацами 1, 2 статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

ОСОБА_4 зі ст.60 цього Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Отже, товарно-транспортна накладна являється документом, на підставі якого зокрема виконується вантажне перевезення, однак остання не є документом вагового обліку транспортного засобу з огляду на наступне.

Відповідачем до суду надано копію товарно-транспортної накладної №6 від 02.08.2017 року (автомобіль ВН4786ЕА, причіп В2257ХМ) перевізником у якій зазначено ТОВ «БЕЛ-ТРАНС» згідно якої на автомобілю ВН-4786 ЕА, причіп В2257ХМ позивачем здійснювалося автоперевезення олії соняшникової нерафінованою вагою бруто 43580 тон (а.с.41).

Частиною 2 статті 29 Закону України Про автомобільний транспорт, встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт, передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів на інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Пунктом 1 Порядку № 879, визначено, що цей Порядок регулює механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до підпунктів 2, 4 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів

ОСОБА_4 з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (пункт 28 Порядку № 879).

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати (пункт 18 Порядку № 879).

Відповідачем суду не надано доказів на підтвердження дотримання пункту 18 Порядку № 879.

Таким чином, з урахуванням ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт та Порядку № 879, посадовими особами протиправно визначено участь автомобіля НОМЕР_6/ GOFA ВН 2257 ХМ у дорожньому русі з перевищенням вагових параметрів без наявності дозволу, оскільки даний факт встановлюється лише після проходження габаритно-вагового контролю, але ніяк у відповідності до товаро-транспортної накладної.

Відповідно до пунктів 1,2,3,6,15,18,21 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27.06.2007р. №879 (надалі Порядок 879) цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. Терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення: 1) автоматичний зважувальний пункт - технічні засоби автоматичного визначення вагових та інших параметрів транспортного засобу з одночасною його фотофіксацією та ідентифікацією за державним реєстраційним номером; 2) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; 3) великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., N 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; 4) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; 5) дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. N 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (Офіційний вісник України, 2001 р., N 3, ст. 75), після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов; 5-1) документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу; 6) вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики; 7) місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю; 8) стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів; 9) пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками; 11) точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті; 12) повторне вимірювання і зважування - будь-яке наступне вимірювання транспортного засобу, що перебуває в межах одного стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, з часу в'їзду такого транспортного засобу на територію пункту до виїзду з неї. Не є повторним вимірювання, яке проводиться через технічні перебої в роботі вимірювального і зважувального обладнання, що не суперечить вимогам затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики; 13) погодження маршруту великовагових та великогабаритних транспортних засобів - документ, що видається дорожніми, комунальними, залізничними та іншими підприємствами і організаціями, який підтверджує можливість безпечного проїзду маршрутом. Погодження маршруту великовагових та великогабаритних транспортних засобів є підставою для видачі дозволу на рух. Інші терміни вживаються у значенні, наведеному у Правилах дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., N 41, ст. 1852). Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред'явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється. У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

ОСОБА_4 пунктів 26-311 цього Порядку кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу. Погодження маршруту видається після внесення в установленому розмірі плати за проїзд. У разі прийняття рішення про відмову перевізника від проїзду за погодженим маршрутом внесена плата за проїзд не повертається. Плата за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що використовуються для перевезення вантажів з метою запобігання чи ліквідації надзвичайних ситуацій або наслідків стихійного лиха за узгодженими маршрутами, не стягується. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра. При визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази. Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

ОСОБА_4 ст.33 ЗУ Про автомобільний транспорт автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Виходячи з наведеного, саме перевізник є платником плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування, розрахованої відповідно до Порядку №879

При складанні розрахунку плати до ОСОБА_4 №0150882 від 02.08.2017 року та ОСОБА_10 №ВН0159882 на підставі яких було прийнято спірне рішення субєктом, що перевірявся, вказано ОСОБА_2, а отже перевіряючими безпідставно та необґрунтовано постановою №ВН0158778 накладено штраф на ТОВ «БЄЛ-ТРАНС».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного рішення, оскільки воно прийнято відповідачем в наслідок невірного встановлення суб'єкта відповідальності, враховуючи, що документи, які слугували підставою для його прийняття, складені щодо іншої особи.

При цьому суд наголошує, що предметом розгляду у даній адміністративній справі є постанова управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу ВН0158778 від 26 вересня 2017 року, яка винесена та підписана в.о. начальника управління Укртрансбезпеки в Одеській області ОСОБА_1, а отже при прийнятті рішення суд не надає оцінку доводам позивача про відсутність правових підстав для проведення перевірки.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_4 з ч.ч.1.2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

ОСОБА_4 з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Ч.2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

ОСОБА_4 із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі. Доводи відповідача не спростовують встановлену судом протиправність притягнення до відповідальності іншої особи, ніж стосовно якої складено документи перевірки, та відсутність належних та допустимих доказів перевищення допустимої ваги ТЗ.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн. відповідно до платіжного доручення №4164 від 14.12.2017, який згідно з ч.1 ст.139 КАС України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 139, 241-243, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю БЄЛ-ТРАНС задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу ВН0158778 від 26 вересня 2017 року.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БЄЛ-ТРАНС сплачений судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот )грн. 00коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.