Справа № 818/105/18
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 р. Справа № 818/105/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач ОСОБА_1.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - відповідач), в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати дії Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із виплати 85% від призначеного розміру пенсії протиправними та зобов'язати провести перерахунок пенсії без утримання 15% пенсійної виплати в межах позовної давності у період шести місяців, що передували даті подачі адміністративного позову тобто 09.01.2018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.04.2015 позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

З 07.04.2004 позивач не працює, звільнився з роботи, про що вказав у заяві, яку разом з копією трудової книжки надав у Буринське об'єднане управління пенсійного фонду України.

З 23.06.2004 по теперішній час ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.

З 01 квітня 2015 року позивачу виплачується пенсія в розмірі 85 відсотків призначеного розміру пенсії за віком як особі, які працює на інших посадах/роботах, відповідно до абзаців другого і четвертого частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 р. № 1774-VІІІ: "Тимчасово, по 31 грудня 2017 у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни ПІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність".

Вважаючи дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі 85 відсотків призначеного розміру пенсії за віком як пенсіонеру, який є фізичною особою-підприємцем, протиправними, 06.12.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив роз'яснити причини, через які йому виплачують пенсію не в повному обсязі, та надати відомості про розмір призначеної мені пенсії за віком і фактично нараховану з квітня 2015 року по вересень 2017 року включно та відомості про відрахування з пенсії в цей період.

Листом від 12.12.2017 № 33/К-1 відповідачем було надано відповідь на вказану заяву та повідомлено, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, то останній вважається працюючою особою, і тому згідно з цим статусом на нього поширюється ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивач вважає дії відповідача з виплати йому пенсії в розмірі 85 відсотків призначеного розміру пенсії протиправними, оскільки відповідач застосував до фізичної особи-підприємця абзаци другий і четвертий частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, які, на думку позивача, не підлягають застосуванню.

На переконання позивача, відповідач зобов'язаний застосовувати Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закон України "Про пенсійне забезпечення" без обмежень у вигляді відрахування (утримання) від загального розміру пенсії за віком.

05.02.2018 відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскільки позивач є фізичною особою підприємцем, отже є працюючою особою, а тому його пенсія виплачувалась у розмірі 85%. Застосування до позивача норм ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не залежить від отримання доходу від підприємницької діяльності.

21.02.2018 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що вважає дії Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду в Сумській області по утриманню 15% пенсійних виплат від призначеного розміру пенсії протиправними, а рішення щодо вчинення таких, прийнятим на підставі припущень у зв'язку з невірним тлумаченням законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Буринському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області з 09.11.2007. В період з 09.11.2007 по 11.11.2007 позивач одержував пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 47, 48), з 12.11.2007 одержує пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» (а.с. 49).

З 23.06.2004 ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 14).

Щомісячний розмір призначеної пенсійної виплати позивача з 01.04.2015 складав 4135,85 грн., виплачувався з врахуванням норм ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у розмірі 85% від призначеного розміру пенсії - 3515,47 грн. (а.с. 17-19).

11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів», яким з 01 жовтня 2017 року скасовано особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам.

З 01.10.2017 щомісячний розмір призначеної пенсійної виплати позивача становить 4135,85 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній з 01 квітня 2015 року, передбачено, що особам, на яких поширюється чинність цього Закону (крім інвалідів І та II групи, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання в порядку та на умовах передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру». «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

У період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та II групи, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якого перевищує 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірів 85% призначеної пенсії, але не менше як 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З аналізу даної норми вбачається, що зменшення розміру виплачуваної пенсії до 85 відсотків можливо у разі наявності двох умов, а саме: пенсіонер повинен перебувати на роботі, тобто відноситись до зайнятого населення у період отримання пенсії; розмір пенсії повинен перевищувати 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Як встановлено судом, розмір пенсії ОСОБА_1 перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Що стосується роботи позивача у період отримання пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Кожний громадянин має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом, це право закріплено в статті 50 Цивільного кодексу України. При цьому зазначається, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Статус фізичної особи-підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З наведеного вбачається, що фізична особа яка має статус фізичної особи-підприємця та зареєстрована у встановленому законом порядку, фактично являється зайнятою особою. При цьому такий статус не залежить від економічних результатів діяльності особи, зокрема факту та розміру отриманих доходів або збитків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач як фізична особа-підприємець, пенсія якого перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, підпадає під дію ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплата його пенсії повинна бути обмежена до 85 відсотків від нарахованої.

Доводи позивача про те, що він не отримує доходу від підприємницької діяльності суд вважає безпідставними, оскільки положення Закону України «Про зайнятість населення» не містять застережень щодо нерозповсюдження статусу зайнятої особи на фізичних осіб-підприємців, які не отримують доходу.

Крім того, відсутність прибутку не обов'язково свідчить про відсутність підприємницької діяльності, оскільки підприємницька діяльність може бути як прибутковою так і збитковою.

Також, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якій Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що зменшуючи виплату пенсії до 85 відсотків відповідач діяв у межах наданих повноважень та відповідно до норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко