Справа № 527/2442/17
Суддя: Олефір А. О.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/2442/17
провадження 2-а/527/11/18
РІШЕННЯ

іменем України

20 лютого 2018 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Олефір А.О.,

при секретарі - Волик Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Кременчуці Сидорець Павла Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у місці Кременчуці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №050066 від 14.11.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення БР№271865 від 28.12.2016 року.

В своєму позові позивач зазначив, що згідно постанови інспектора роти №4 УПП в м. Кременчук Сидорець Павла Вікторовича від 14.11.2017 року, на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень. Зазначена постанова мотивована тим, що 14 листопада 2017 року о 10.00 год. в м. Кременчуці по вул. Першотравневій, 52, він порушив дорожню розмітку, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг для руху, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху України та вичинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Названу постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того, інспектор при розгляді справи не дотримав вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зокрема не роз'яснив йому права та обов'язки, не надав можливості скористатися юридичною допомогою, не барв до уваги його пояснення та клопотання. Постанова не містить доказів здійснення фіксації вчинення ним правопорушення, а також відсутні обставини та суть правопорушення, встановлені під час розгляду справи, на підставі яких його притягнуто до відповідальності.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення БР №050066 від 14.11.2017 рокупро накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255,00 грн.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з'явилися, направили до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнають повному обсязі з підстав, викладених у письмовому запереченні та поясненні щодо позову.

Вивчивши матеріали справи, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, суд встановив наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №050066 від 14.11.2017 ОСОБА_1 «керуючи транспортним засобом ВАЗ 210994, номерний знак НОМЕР_1 14.11.2017 року о 10 год. 00 хв. в м. Кременчук вул. Першотравнева, 52 порушив вимогу розмітки Р3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг для руху, чим порушив п. 34.1.В ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП». До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. ( а.с. 24).

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суду не надано.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від «06» березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», роз'яснено, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч.1 ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до 2 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Як встановлено ч. ч. 2 і 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У фабулі оскаржуваної постанови зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги розмітки Р3 та крім того зазначено, що він порушив п. 34.1.В ПДР України.

Разом з тим, ані розмітки Р3, ані пункту 34.1.В в Правилах дорожнього руху не існує, що позбавляє суд можливості встановити обставини вчинення чи не вчинення особою адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що окрім оскаржуваної постанови відповідачем суду не надано інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1, тому неможливо перевірити обставини правопорушення зазначені в постанові, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст.251, 283 КУпАП, ст.ст.2,3, 7,9,72,77,90,241, 243-246, 255КАС України суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №050066 від 14.11.2017 року, винесену інспектором роти №4 батальйону УПП у м. Кременчуці Сидорець Павлом Вікторовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження,а у разі їх оскарження- з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Глобинський районний суд Полтавської області.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2018 року.

Суддя А. О. Олефір