Справа № 755/2416/18
Суддя: Ластовка Н. Д.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/2416/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ластовка Н.Д.,

секретаря Леонтович Т.І.,

адвоката Самолюка В.В.,

за участі учасників справи:

представника позивача Івасенка Д.Ю.,

відповідача ОСОБА_3,

перекладача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу, за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві до громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 про продовження строку затримання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 про продовження строку затримання на шість місяці.

Представник позивача Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві - Івасенко Д.Ю., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, пояснив, що 23.08.2017 р. Ріпкинським районним судом Чернігівської області було винесено ухвалу про затримання громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на строк, що не може перевищувати 6 місяців, та постанову про примусове видворення цього громадянина.

На виконання рішень Ріпкинського районного суду Чернігівської області, громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 було поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України. Позивач посилається на те, що за час перебування громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, Голосіївський РВ ГУ ДМС України в м. Києві неодноразово звертався до Посольства Соціалістичної Республіки В'єтнам в Україні з клопотанням про оформлення іноземцю свідоцтва для повернення на батьківщину, які залишились без належного реагування. Оскільки неодержання інформації з Соціалістичної Республіки В'єтнам документів, необхідних для ідентифікації особи, не можуть забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, позивач просить продовжити строк його затримання на шість місяців та допустити негайне виконання постанови суду.

Відповідач ОСОБА_3 та його адвокат - Самолюк В.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили в позові відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника позивача - Івасенка Д.Ю., відповідача ОСОБА_3, адвоката Самолюка В.В., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 16 цього Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Судом встановлено, що 22 серпня 2017 р. Голосіївським РВ ГУ ДМС України в м. Києві винесено постанову про накладення адміністративного правопорушення відносно громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., який було сплачено. (а. с. 12-13)

22 серпня 2017 року Головним спеціалістом сектору у справах іноземців та осіб без громадянства Голосіївського РВ ГУ ДМС України в місті Києві Василенко І. М. ухвалено рішення, затверджене т.в.о. начальника Голосіївського РВ ГУ ДМС України в місті Києві Берікашвілі К.В., про примусове повернення з України громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким вирішив примусово повернути за межі України громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його покинути територію України - у термін до 24.08.2017 року. (а.с. 14)

Рішеннями Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.08.2017 р. було задоволено клопотання Голосіївського РВ ГУ ДМС України в місті Києві про затримання громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 з поміщенням останнього до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, до 23 лютого 2018 року, та задоволено адміністративний позов Голосіївського РВ ГУ ДМС України в місті Києві про примусове видворення громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3. (а.с.23-30).

23 серпня 2017 року громадянин Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 був поміщений до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі особи без громадянства. (а. с. 31)

22.08.2017 р., 13.10.2017 р., та 24.11.2017 р. позивач звертався до Посольства Соціалістичної Республіки В'єтнам в України з приводу оформлення свідоцтва для повернення на батьківщину для громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, однак відповіді на зазначені звернення не надійшли. (а.с. 32-34)

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців.

Частиною 11 статті 289 КАС України, встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніше як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом), для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Разом з тим, відповідно до ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI, передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію. Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 3 вересня 2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів україни та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25 вересня 2007 року у місті Нью - Йорк.

Вказана Угода визначає підстави та порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень про реадмісію (приймання-передавання) громадян обох держав, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.

Відповідно до пунктів 1-2 статті 1 Угоди на запит однієї Договірної Сторони, інша Договірна Сторона здійснює реадмісію осіб, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території держави запитуючої Договірної Сторони, далі - осіб, які підлягають реадмісії.

Запитуюча Договірна Сторона негайно та без будь-яких спеціальних процедур здійснює реадмісію осіб, які підлягають реадмісії та які, відповідно до результатів перевірки компетентними органами, не є громадянами держави запитуваної Договірної Сторони або не відповідають вимогам, передбаченим у статті 2 цієї Угоди.

Відповідно до статті 4 Угоди Запитувана договірна Сторона відповідає на запит щодо здійснення реадмісії осіб, які підлягають реадмісії, виданий запитуючою Договірною Стороною, протягом 45 днів після дати отримання такого запиту. Запитувана Договірна Сторона робить усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною, або заарештована з метою здійснення депортації.

Запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитувану Договірну Сторону про заплановану дату передачі особи, яка підлягає реадмісії, принаймні за 7 днів до настання цієї дати.

Запит щодо здійснення реадмісії відповідно до пункту 2 статті 1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій Договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Угода по різному регулюють питання видворення та передачі з території України іноземців та осіб без громадянства (реадмісію).

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає застосування процедури реадмісії лише у випадку затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Натомість Угодою передбачено застосування процедури реадмісії щодо всіх громадян обох держав, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території запитуючої держави.

З врахуванням норми частини п'ятої статті 7 КАС України, згідно з якою у випадку якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, застосовуються правила міжнародного договору, до спірних правовідносин слід застосовувати правила Угоди.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції, ця інструкція визначає порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень міжнародних договорів України, укладених між Україною та іншими державами про реадмісію (приймання-передавання) осіб (далі - міжнародні угоди про реадмісію), а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.

Згідно п. 1 розділу ІІІ Інструкції, підставою для виконання договірними державами зобов'язань щодо здійснення реадмісії є подання компетентним органом запитуючої договірної держави запиту про реадмісію або запиту про транзитне перевезення та його погодження компетентним органом запитуваної договірної держави.

Таким чином, громадяни Республіки В'єтнам, які не мають законних підстав для перебування на території України підлягають реадмісії, що в свою чергу виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення, а відповідно й затримання з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Обгрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач посилається на те, що 22.08.2017 р., 13.10.2017 р., та 24.11.2017 р. звертався до Посольства Соціалістичної Республіки В'єтнам в України з приводу оформлення свідоцтва для повернення на батьківщину громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, однак в матеріалах справи відсутні докази про отримання Запитувану договірну Сторону цих запитів. Крім того, позивач повинен звернутися до Посольства Соціалістичної Республіки В'єтнам в України з запитом про реадмісію, як це передбачено угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав, ратифікованої Законом України від 03 вересня 2008 року № 359-VI, оскільки громадяни Республіки В'єтнам, які не мають законних підстав для перебування на території України підлягають реадмісії, що в свою чергу виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення, та затримання з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст. 2 КАС України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві до громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 про продовження строку затримання не підлягає задоволенню, оскільки дії, які вживались ДМС України під час перебування громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України спрямовані на процедуру примусового видворення громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 за межі України, яка не передбачена угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав, ратифікованої Законом України від 03 вересня 2008 року № 359-VI.

На підставі викладеного, керуючись Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав, ратифікованої Законом України від 03 вересня 2008 року № 359-VI, 2, 4, 5, 6, 7, 194, 211, 217, 241, 242, 245, 246, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві до громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 про продовження строку затримання.

Відповідно до ч. 16 ст 289 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: