Справа № 813/3575/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/661/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Сапіги В.П.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача ОСОБА_1 .В., ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2017р. в адміністративній справі за позовом представника ОСОБА_2, діючого за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_1, до державного виконавця Відділу примусових виконань рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській обл. ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження (суддя суду І інстанції: ОСОБА_4, час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 14 год. 12 хв. 05.12.2017р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

10.10.2017р. представник ОСОБА_2, діючий за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 54338446 від 29.09.2017р., винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень /ВПВР/ управління державної виконавчої служби /УДВС/ Головного територіального управління юстиції /ГТУЮ/ у Львівській обл. ОСОБА_3 (а.с.3-5, 11-13).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2017р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.87-88).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила позивач ОСОБА_1, яка покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.95-101).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підставою для закінчення виконавчого провадження слугувало прийняття боржником ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. наказу № 11-О від 21.03.2017р. про її поновлення на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок субєктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб з 01.06.2016р. Разом з тим, боржником не були внесені відповідні зміни до штатного розпису і не введено до штату вказану посаду, що була скорочена; виданий наказ стосується неіснуючої посади; після цього наказу апелянт не була допущена до роботи, їй не створено робоче місце та інших належних умов праці. За таких умов виконавчий лист № 813/2067/16 від 24.10.2016р. фактично не виконаний.

Окрім цього, судом першої інстанції не забезпечено дотримання принципу верховенства права, що полягає у позбавленні апелянта права на працю, на судовий захист і належних їй грошових виплат.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, позивача та її представника на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, впродовж 05.05.1996р. 31.05.2016р. позивач ОСОБА_1 працювала в ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл.

Наказом начальника ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. № 47-О від 31.05.2016р. її було звільнено із займаної посади - завідувача сектору спеціальних перевірок управління доходів і зборів з фізичних осіб згідно п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штатної чисельності).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2016р. в справі № 813/2067/16 позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. № 47-О «Про звільнення» від 31.05.2016р.; поновлено ОСОБА_6 на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. з 01.06.2016р.; стягнуто з цього відповідача на користь ОСОБА_6 середній заробіток за період з 01.06.2016р. по 24.10.2016р. в розмірі 7480 грн. 83 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства (а.с.22-25).

14.11.2016р. ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. звернулася до суду першої інстанції із заявою про розяснення судового рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2016р. в справі № 813/2067/16 у задоволенні заяви ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. про роз'яснення судового рішення відмовлено (а.с.28-29).

Згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2017р. апеляційну скаргу ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2016р. про відмову в розясненні судового рішення в справі № 813/2067/16 - без змін (а.с.26-27).

На виконання постанови суду від 24.10.2016р. в справі № 813/2067/16 судом видано виконавчий лист № 813/2067/16 від 09.03.2017р. про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. з 01.06.2016р. (а.с.16).

Наказом ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. № 11-о від 21.03.2017р. на виконання вищевказаного рішення суду скасовано наказ № 47-О від 31.05.2016р. «Про звільнення» та поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб (а.с.18).

Одночасно, 21.03.2017р. позивача ОСОБА_1В було повідомлено про наступне звільнення із займаної посади за п.1 ст.1 ст.40 КЗпП України.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017р. апеляційну скаргу ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2016р. у справі №813/2067/16 змінено та абзац четвертий резолютивної частини тексту постанови викладено в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. на користь ОСОБА_6 середній заробіток за період з 01.06.2016р. по 24.10.2016р. в розмірі 18966 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. Постанову суду в частині стягнення на користь ОСОБА_6 середнього заробітку за один місяць в розмірі 3793 грн. 66 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства допустити до негайного виконання»; в решті постанову суду залишено без змін (а.с.19-21).

20.07.2017р. ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. звернулася до апеляційного суду із заявою про роз'яснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017р.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2017р. в справі № 813/2067/16 в задоволенні заяви ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. про роз'яснення рішення апеляційного суду від 13.06.2017р. відмовлено (а.с.30-31).

Вважаючи, що боржником судове рішення не виконано, позивач 19.07.2017р. звернулася із заявою до УДВС ГТУЮ у Львівській обл. із заявою про примусове виконання судового рішення та поновлення її на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. з 01.06.2016р. (а.с.17).

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській обл. Мешко В.М. ВП № 54338446 від 27.07.2017р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 813/2067/16 від 09.06.2017р. (а.с.15).

Згідно постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській обл. Зубика О.І. ВП № 54338446 від 29.09.2017р. виконавче провадження закінчено (а.с.14)

Підставою для закриття виконавчого провадження слугував факт поновлення стягувача ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок субєктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. з 01.06.2016р., що засвідчується наказом № 11-О від 21.03.2017р.

Із змісту заявленого позову слідує, що позивач оскаржує постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження по причині її поновлення на посаді, яка є відсутньою в штатному розписі боржника ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл., що свідчить про фактичне невиконання рішення суду. Для забезпечення її прав боржник зобовязаний поновити позивача на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису.

За таких умов у відповідача були відсутніми правові підстави для закінчення виконавчого провадження.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.18 цього Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону).

Згідно з п.9 ч.1 ст.39 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За приписами ст.65 цього Закону рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Матеріалами справи стверджується, що на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 відповідачем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 813/2067/16 від 09.06.2017р.

05.09.2017р на адресу ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській обл. надійшов лист боржника ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. разом з копією наказу № 11-О від 21.03.2017р «Про поновлення на роботі», відповідно до якого стягувача ОСОБА_1 поновлено з 01.06.2016р. на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб.

18.09.2017р. відповідачем отримано від боржника ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. листа, згідно якого всі записи згідно наказів внесені до трудової книжки ОСОБА_1, однак скерувати копію трудової книжки є неможливо через наступне звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Із змісту ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що факт поновлення незаконно звільненого працівника на роботі засвідчується вчинення боржником двох взаємоповязаних дій: видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача.

Вказані дії є предметом перевірки зі сторони державного виконавця, за результатами чого останнім може бути прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження.

Водночас, виданий судом виконавчий документ містить зобовязання боржника поновити стягувача на посаді, однак не покладає на останнього жодних додаткових обовязків по внесенню змін до штатного розпису, перевірки допуску до роботи, створення належних умов праці тощо.

Відтак, перевірка вищеперерахованих додаткових обставин не входить до повноважень державного виконавця.

Таким чином, отримавши передбачені законом докази про виконання судового рішення та поновлення позивача на посаді (копію наказу та лист про внесення відповідних записів до трудової книжки стягувача), державний виконавець мав достатні правові підстави для закриття виконавчого провадження ВП № 54338446 та винесення спірної постанови від 29.09.2017р.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (ч.3 ст.181 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи в суді першої інстанції), яка кореспондується із нормами ч.3 ст.287 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції)).

Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби (в тому числі відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби) не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Аналогічні розяснення наведені у постанові Пленуму ВАС України № 3 від 13.12.2010р. «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (в редакції, діючій на момент розгляду справи судом першої інстанції).

За таких умов позивачем заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, що слід вважати ще одною підставою, яка унеможливлює задоволення заявлених позовних вимог.

Також твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не забезпечено дотримання принципу верховенства права, що полягає у позбавленні апелянта права на працю, на судовий захист і належних їй грошових виплат тощо колегія суддів відхиляє за безпідставністю, оскільки розгляд справи проведений з дотриманням вимог процесуального закону, під час вирішення спору судом враховані приписи діючого матеріального права.

При цьому, позивач не позбавлена можливості оскаржувати в судовому порядку її наступне вивільнення з роботи із стягненням на її користь належних виплат.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до послідовного та обґрунтованого висновку про правильність винесеної постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській обл. ВП № 54338446 від 29.09.2017р. про закінчення виконавчого провадження, а відтак заявлений позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстави для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2017р. в адміністративній справі № 813/3575/17 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9

Дата складення повного судового рішення: 22.02.2018р.