Справа № 338/985/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12014/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,
суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,
за участі секретаря Смидюк Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року (суддя Битківський Л.М., смт. Богородчани) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій відповідача при нарахуванні та виплаті пенсії та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 19 вересня 2017 року звернувся до суду з позовом, з урахуванням заяви про доповнення до позовних вимог, до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення йому пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на умовах ст.ст.55; ч.2 ст.56; ч.ч.1-3 ст. 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 24, 26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Управління призначити йому пенсію за віком відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту звернення за призначенням пенсії - з 07.08.2017; зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату йому державної (основної) пенсії за віком відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років стажу, починаючи з 07.08.2017; зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу на підставі ч.1, ч.2, абзаців 1 та 2 ч.3 ст.57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначивши середньомісячний заробіток для нарахування пенсії шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців за довідкою від 17.112015 №12, виданою відділом зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області, про заробітну плату (грошове забезпечення), що одержана за роботу (службу) у зоні відчуження з 04.01 по 01.04.1988, починаючи з 07.08.2017;зобов`язати Управління зарахувати йому час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві до страхового стажу для призначення пенсії за віком, та страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до абзацу 4 ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.09.2002 по даний час; зобов`язати відповідача здійснити обчислення, нарахування та виплату йому пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, за яку сплачено страхові внески за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014, 2015 та 2016 роки, починаючи з 07.08.2017.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року у справі №338/985/17 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі вказує, що відсутні первинні документи, які підтверджують роботу позивача у зоні відчуження (зокрема період роботи та місце), а відтак така не підтверджується, а тому відсутні підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку. Окрім цього, вказує, що період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який пов`язаний з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, може зараховуватись до стажу роботи при призначенні пенсії за віком лише за наявності необхідних документів, таких як висновок МСЕК та Акт розслідування професійного захворювання за встановленою формою або висновок спеціалізованого медичного закладу про професійний характер захворювання. Враховуючи, що у позивача відсутні підтверджуючі документи, то немає підстав для зарахування періоду з 30.09.2002 по 18.09.2017 до страхового стажу. Окрім цього, зазначає, що не передбачено збільшення пенсій за віком ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії за понаднормовий стаж більше 20-ти років на 1% від заробітку.

Учасники справи, в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини четвертої статті 229 та пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно висновку Військово-лікарської комісії УМВС України в Івано-Франківській області від 10.07.2001 позивачу встановлено причинний зв`язок-захворювання, пов`язаного із роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС, а з 24.09.2008 йому встановлена 2 група інвалідності без переогляду (80% втрати працездатності).
Відповідно до ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» 10.10.2002 позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (посвідчення категорії 1, серія НОМЕР_1 ).
Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач являється також за своїм статусом інвалідом війни 2 групи (посвідчення інваліда війни 2 групи серії НОМЕР_2 ). ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої обчислено на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 у справі №876/3175/16 виходячи із довідки про заробітну плату №12 від 17.11.2015, що видана відділом зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області.

Позивач у зв`язку із досягненням 55 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) подав відповідачу 02.08.2017 заяву у якій вказав, що набув право на пенсію за віком і просив перевести його на даний вид пенсії. При цьому у поданій заяві вказав, що претендує на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 5 років, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1988 році, який пропрацював в зоні відчуження не менше 30 календарних днів відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також посилався на ч.2 ст.56 Закону №796- XII, якою передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше як 20 років (для чоловіків) із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням просив зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком.
Відповідач у своїй відповіді від 08.09.2017 № 3111/03.2 відмовив позивачу у задоволенні його заяви. При цьому повідомив позивача про те, що до призначення пенсії необхідно представити довідку про періоди участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідку військової частини, у складі якої він брав участь у ліквідації наслідків аварії па ЧАЕС, або довідку архівної установи , або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Також відповідач заперечив право позивача на оформлення пенсії по віку із зменшенням пенсійного віку. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до підпункту «г» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ГІФУ від 07.07.2014 №13-1, до заяви про призначення пенсії за віком з урахуванням положень ст.55 Закону України «Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії па Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії па Чорнобильській АЕС.

Копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, маршрутний лист позивача про період несення служби в населених пунктах, які розташовані в зоні відчуження з 04.01. по 01.04.1988 року, виданий ГУ МВС в Київській області, довідка про заробітну плату за роботу в зоні відчуження № 12 від 17.11.2015 року, видана Відділом зони ЧАЕС ГУ МВС в Київській області - знаходяться в пенсійній справі позивача.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Згідно із ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що при призначенні та обчисленні державної (основної) пенсії громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсія має нараховуватись та обчислюватись згідно зЗаконом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням пільг, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначене стосується також і умов визначення стажу роботи та середньомісячного фактичного заробітку особи, якій призначається пенсія.

Отже, визначення розміру державної (основної) пенсії позивачу слід проводити з врахуванням вимог Закону №796-ХІІ, і для розрахунку понаднормовий стаж слід обчислювати виходячи з величини 20 років для чоловіків і за кожен рік роботи понад встановлений 20-ти річний строк збільшувати пенсію на 1% заробітку але не вище 75 % заробітку.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 07.07.2015.

Відмовляючи позивачу у переведенні на інший вид пенсії та можливості зарахування до стажу переіоду перебування позивача на інвалідності, причиною якої є захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідач послався на те, що пенсійна справа позивача не містить для цього достатніх документів, а саме акту по формі № Н-1.

Згідно абз.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкового державне пенсійне страхування» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Згідно ст.25 Закону України «Про охорону праці» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, власник повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, яке розробляється Державним комітетом України по нагляду за охороною праці за участю профспілок і затверджується Кабінетом Міністрів України. Розслідування проводиться за участю представника профспілкової організації, членом якої є потерпілий, а у випадках, передбачених законодавством, також за участю представників органів державного нагляду, управління охороною праці та профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку або професійного захворювання власник складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Відповідач, заперечуючи доводи позивача у цій частині, зазначив, що час перебування позивача на інвалідності, причиною якої є захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не підлягає зарахуванню до страхового стажу для призначення пенсії за віком та до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, оскільки причиною інвалідності не є нещасний випадок або професійне захворювання. Разом з тим, у зв`язку із створенням міжвідомчих експертних рад та з метою спрощення оформлення необхідних документів для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Рада незалежних профспілок України, Мінохоронздоров`я та Мінсоцзабез України листом відповідно за №13-31-1272, №16.03/001 і №01-3/26 від 09.12.1991 роз`яснили, що при наявності висновку міжвідомчої ради про причинний зв`язок захворювання з дією іонізуючого випромінювання внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, складання акта по формі Н-1 не потребується.

З матеріалів справи вбачається, що висновком Військово-лікарської комісії УМВС України в Івано-Франківській області від 10.07.2001 позивачу встановлено причинний зв`язок-захворювання, пов`язаного із роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС, а з 24.09.2008 йому встановлена 2 група інвалідності без переогляду. В пенсійній справі позивача знаходяться експертне заключення про причину захворювання, а також довідки МСЕК про захворювання , яке пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС , тому суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що дії відповідача в цій частині є протиправними.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону №1058-ІV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1058-1V або спеціальним Законом № 796-ХІІ.

Відповідно до ст.57 Закону №796-ХІІ (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), обчислення середньомісячного заробітку провадиться згідно з Законом №1058-1V. У разі обчислення пенсії відповідно до ч.2 ст.27 Закону №1058-ІУ за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення. Таким чином, позивач має право на нарахування пенсії з урахуванням середньомісячного фактичного заробітку на території радіоактивного забруднення. Така позиція відповідає висновкам, викладеним у Постанові Верховного Суду України від 07.07.2015 №754/12702/14-а.

Частиною 3 ст.45 Закону №1058-ІУ встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-ІУ, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Частиною 3 ст.45 Закону №1058-ІУ регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-1V, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом. Так, позивачу було призначено пенсію 07.08.2002 відповідно до Закону №2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-1V він звернувся вперше. Таке тлумачення відповідає позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 31.03.2015 у справі №21 -612а 14.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтею 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 21 лютого 2018 року.