Справа № 348/2092/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/358/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2017 року (головуючий суддя Міськевич О.Я., м.Надвірна, проголошено о 14:48:30) у справі № 348/2092/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України івано-Франківської області, в якому просив про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання до здійснити перерахунок пенсії.

Ухвалою суду від 13 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині за період з 17 травня 2016 року по 16 квітня 2017 року залишено без розгляду.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2017 року позов задоволено: визнано неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 сум районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати, яку він отримував у ТОВ «Содружество Радужний-2», ТОВ «Пурепусервіс», ТОВ «КоміКуестІнтернешенл»; зобов'язано Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 17 квітня 2017 року, з врахуванням розміру заробітної плати, з районним коефіцієнтом та північною надбавкою, яку він отримував в: ТОВ «Содружество Радужний-2» у період з 16 листопада 2005 року по 23 серпня 2007 року згідно архівної довідки про заробітну плату № 723/03-Д від 10 жовтня 2016 року, з районним коефіцієнтом в розмірі 70% та північною надбавкою в розмірі 50%; ТОВ «Пурепусервіс» за період з 20 вересня 2007 року по 18 вересня 2009 року з районним коефіцієнтом згідно архівної довідки про заробітну плату № 14-04-01/996-2016/С від 21 вересня 2016 року; ТОВ «КоміКуест Інтернешенл» за період з 21 лютого 2011 року по 10 серпня 2014 року згідно архівної довідки про заробітну плату № 130Б від 02 квітня 2015 року, з районним коефіцієнтом в розмірі 70%, а також дорахувати, виплатити недоплачені йому суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального права, Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржник покликається на те, що робота позивача в районах Крайньої Півночі, жодними документами, окрім трудової книжки, не підтверджена. Відтак, відповідач вважає, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

З врахуванням наведеного скаржник просить задовольнити апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на розгляд справи не з'явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та з 17 травня 2016 року перебуває на обліку в Надвірнянському районному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області і отримує пенсію за Списком №2.

Згідно поданої позивачем копії трудової книжки судом з'ясовано, що ОСОБА_1 у період з 16 листопада 2005 року по 23 серпня 2007 року працював у «Сотружество Радужний-2» на посаді бурильник 6-го розряду. Вказане підприємство знаходилося в м. Радужний, Тюменської області, Ханти-Мансійського автономного округу-Югра (Росія.

Поряд з цим, у судом встановлено, що в період з 20 вересня 2007 року по 18 вересня .2009 року позивач працював у ТОВ «Пурепусервіс» (згодом перейменованого у ТОВ «Буднафтосервіс») на посаді бурильника в цеху капітального ремонту свердловин. Це підприємство знаходилося в м. Губкінськ, Ямало-Ненецького автономного округу (Росія).

Крім того, у період з 21 лютого 2011 року по 10 серпня 2014 року позивач працював у ТОВ «КоміКуест Інтернешенл» на посаді бурильник 6-го розряду в цеху капітального ремонту свердловин. Підприємство знаходилося в м. Усінськ, Республіка Комі (Росія).

Усі наведені вище підприємства перебували у місцевостях, які згідно Постанови Ради Міністрів СССР від 10.10.1967 року № 1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесено до районів Крайньої Півночі. Позивач там отримував заробітну плату з районними коефіцієнтами та північною надбавкою.

Стаж роботи позивача на вказаних підприємствах підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці від 10 жовтня 1977 року з посиланням на дату та номер наказів про прийняття, переведення, звільнення та запис про місце знаходження підприємств, на яких він виконував роботи.

З наявної в матеріалах справи Архівної довідки від 10 жовтня 2016 року № 723/03-Д, виданої Архівним відділом адміністрації м.Радужний, Ханти-Мансійського автономного округу-Югри, Тюменської області (Росія), позивач у період з 16 листопада 2005 року по 23 серпня 2007 року дійсно працював в ТОВ «Сотружество Радужний-2» на посаді бурильник 6-го розряду. Заробітна плата нараховувалась з врахування районного коефіцієнта 70% і північної надбавки 50%.

Згідно Архівної довідки від 21 вересня 2016 року № 14-4-01/996-2016/С, виданої Архівним сектором адміністрації м. Губкінський, Ямало-Ненецького автономного округу (Росія), позивач у період з 20 вересня 2007 року по 18 вересня 2009 року дійсно працював в у ТОВ «Пурепусервіс» (згодом перейменованого у ТОВ «Буднафтосервіс») на посаді бурильник в цеху капітального ремонту свердловин. Нарахування по статті «Північні надбавки» не проводились.

З довідки № 130 Б від 02 квітня 2015 року, виданої ТОВ «КоміКуест Інтернешенл», що знаходиться в м. Усінськ, Республіка Комі (Росія) вбачається, що позивач у період з 21 лютого 2011 року по 10 серпня 2014 року дійсно працював в ТОВ «КоміКуест Інтернешенл» на посаді бурильник 6-го розряду в цеху капітального ремонту свердловин. Довідка надана без урахування районного коефіцієнта та північної надбавка. Страхові внески відраховувались до ПФР згідно з встановленими тарифами.

В липні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування йому заробітної плати з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки за періоди роботи в ТОВ «Сотружество Радужний-2» з 16 листопада 2005 року по 23 серпня 2007 року., в ТОВ «Пурепусервіс» з 20 вересня 2007 року по 18 вересня 2009 року, в ТОВ «КоміКуест Інтернешенл» з 21 лютого 2011 року по 10 серпня 2014 року, на підставі архівних довідок № 723/03-Д від 10 жовтня 2016 року, № 14-4-01/996-2016/С від 21 вересня 2016 року, та № 130 Б від 02 квітня 2015 року.

Листом від 17 липня 2017 року № 250/Д-15 відповідач повідомив позивача про відмову у задоволенні заяви.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що трудовий стаж позивача підтверджується усіма належними доказами.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до підпункту «д» пункту 15 Інструкції про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування, затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29 лютого 1960 року, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися районний коефіцієнт та надбавка.

Згідно із Положенням про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03 серпня 1972 року, Законом СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15 травня 1990 року особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсій враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта.

Також, не врахування відповідачем при розрахунку позивачу пенсії сум районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати суперечить положенням Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року на отримання, гарантованої міжнародною Угодою, пенсії в більшому розмірі. Відповідно до Конституції України та чинного законодавства України, міжнародна угода, ратифікована Верховною Радою України має перевагу над чинним законодавством України, в тому числі і в галузі пенсійного забезпечення.

Статтею б даної Угоди визначено, що для встановлення права на пенсію, громадянам держав - учасниць Угоди, враховується трудовий стаж набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Обчислення пенсії проводиться з заробітку за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Оскільки позивач працював в районах Крайньої Півночі та в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та подав відповідачу довідки про заробітну плату, відповідно на нього поширюється дія Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року він має право на врахування районного коефіцієнту та північної надбавки при обчисленні пенсії із врахуванням розміру заробітної плати із включенням сум районного коефіцієнта 70% та північної надбавки 50% на підставі Архівної довідки від 10 жовтня 2016 року № 723/03-Д, виданої - Архівним відділом адміністрації м. Радужний, Ханти-Мансійського автономного округу-Югри, Тюменської області (Росія) за період з 16 листопада 2005 року по 23 серпня 2007 року, та Архівної довідки від 21 вересня 2016 року № 14-4-01/996-2016/С, виданої Архівним сектором адміністрації м. Губкінський, Ямало-Ненецького автономного округу (Росія), за період з 20 вересня 2007 року по 18 вересня 2009 року.

Відповідно висновок суду першої інстанції про обгрунтованість доводів щодо наведених вище вимог є вірним.

Поряд з цим, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КоміКуест Інтернешенл» знаходиться в м.. Усінськ, Республіка Комі (Росія). Місцевість, прирівняна до районів Крайньої Півночі, та знаходиться в переліку територій, де введений районний коефіцієнт до заробітної плати 1,5 на підставі Указів Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», і з 01 березня 1991 року встановлений єдиний районний коефіцієнт до заробітної плати робітників і службовців в розмірі 1,7.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовна вимога про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням розміру заробітної плати, яку він отримував в ТОВ «КоміКуест Інтернешенл» період 21 лютого 2011 року по 10 серпня 2014 року згідно довідки № 130 Б від 02 квітня 2015 року, виданої ТОВ «КоміКуест Інтернешенл» підлягає до часткового задоволення в частині врахуванні районного коефіцієнту.

В цілому, суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, оскільки ті повторюють зміст заперечення до адміністративного позову та, на переконання колегії суддів, були обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів апелянта стосовно неправомірності оскарженої ним ухвали суду першої інстанції. Водночас, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та об'єктивно оцінено обставини справи, а відтак прийнято обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2017 року у справі № 348/2092/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга