Справа № 820/273/18
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2018 р. № 820/273/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними бездіяльність Харківського Обласного Військового Комісаріату, яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу, ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги ...» та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014; зобов`язати Харківський Обласний Військовий Комісаріат подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату позивачу, ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги...» та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014; зобов`язати відповідача відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення та дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, та була отримана ним 30.01.2018, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

05.02.2018 військовим комісаріатом Харківської області до канцелярії суду було подано відзив на позов, в якому зазначено, що позивачу інвалідність встановлено у 2013 році, тобто саме тоді, на думку відповідача, і виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, а до харківського облвійськкомату позивач звернувся лише у 2017. Що стосується виплати допомоги у зв`язку із встановленням II групи з 01.10.2015 року, необхідно зазначити що відповідно до ч. 4 ст. 16-3 уразі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Позивачу була встановлена II група інвалідності з причин поранення, ЗЧМТ та захворювання пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби.

28.11.2017 позивач звернувся на адресу ХОВК с заявою про виплату одноразової грошової допомоги, форма даної заяви затверджена Додатком 12 до Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року. Але ОСОБА_2 на даний час не подано у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок, щодо виплати одноразової грошової допомоги та документи передбачені п. 4.7. Наказу 530 та п.п. 10 і 11 Порядку затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013р. за №975.

Відповідно до Додатку 12 та п. 4.7. Наказу 530 та п. 11 Порядку 975 позивач 28.11.2017 подав заяву (з всіма передбаченими додатками) про отримання одноразової грошової допомоги до Харківського обласного Військового Комісаріату.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4.7. Наказу №530 та п. 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 4.7. Наказу №530 та п. 11 Порядку №975.

Однак відповідач не дотримався процедурних вимог визначених п.4.7. Наказу №530 та п. 13 Порядком №975.

Таким чином після отримання від позивача заяви від 28.11.2017 з усіма передбаченими додатками про отримання одноразової грошової допомоги дій, передбачених п. 13 Порядку №975 та Наказу №530 Харківським обласним Військовим Комісаріатом виконано не було, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 13 Порядку №975 та Наказу №530.

Така бездіяльність Харківського обласного Військового Комісаріату позбавляє можливості позивача реалізувати своє право на соціальний захист передбачений ч. 1 ст. 46 Конституції України.

ХОВК у своєму листі обґрунтовує свою позицію тим, що позивачу у 2013 році при первинному огляд була встановлена III група інвалідності.

При цьому посилається на ч. 8 ст. 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» згідно, якої особи можуть реалізувати своє право протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, оскільки позивачу при первинному огляді встановлено інвалідність III групи у 2013 році, а звернувся позивач, щодо випалити в 2017 році - чинним законодавством виплата одноразової грошової допомоги не передбачена.

Що стосується виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу II групи інвалідності з 01.10.2015 та підтвердження II групи інвалідності з 01.10.2017 ХОВК посилається на ч. 4 ст. 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» згідно, якої у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами не здійснюється.

Суд зазначає, що ст. 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набрала чинності лише з 01.01.2014 і в силу ст. 58 Конституції України не може бути застосована до обставин, які мали місце до 01.01.2014р. тобто до обставин встановлення позивачу інвалідності III групи у 2013 році.

На момент встановлення позивачу інвалідності III групи у 2013 році законодавець не обмежував право і свободи позивача звернутись понад трирічний термін стосовно виплати одноразової грошової допомоги.

Ст. 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Проте, ХОВК застосовує до позивача норму права, ч.8 ст. 16-3 Закону, до обставин, які виникли до набрання чинності даної норми, тобто до 01.01.2014, що суперечить приписам ст. 58 та ст. 22 Конституції України, оскільки ч.8 ст. 16-3 Закону, яка набрала чинності лише 01.01.2014 звужує зміст та обсяг існуючих прав і свобод позивача.

Стосовно встановлення позивачу II групи інвалідності з 01.10.2015 то ХОВК помилково застосовує ч. 4 ст. 16-3 Закону (в редакції з 01.01.2017р.) оскільки в силу ст. 58 Конституції України дана норма права не може бути застосована до обставин, які мали місце до 01.01.2017 тобто до обставин встановлення позивачу інвалідності II групи у 2015 році.

Також суд зазначає, що позивачем був наданий документ про обставини поранення, а саме: висновок судово-медичного експерта про обставини поранення.

Відповідно до п. 21.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК (військово-лікарська комісія) цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

Пунктом 21.21. Положення №402, відповідно до якого - за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців-учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово- медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально- профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Саме в такому порядку встановлювався причинний зв`язок отримання поранення позивачу, тому посилання відповідача на відсутність серед документів поданих для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, довідки або документу про причини та обставини поранення є безпідставними, необґрунтованими та протиправними.

Крім того, суд зазначає, що довідка на яку посилається відповідач, наведена у додатку №5 до Положення 402, яка визначає, що поранення отримано не в стані алкогольного сп`яніння тощо, видається лише з 14 серпня 2008 року коли МО України було видано Наказ №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, а позивач був звільнений з військової служби у 1988 році і на той період не було такої форми довідки.

Також суд звертає увагу на п. 4.7 Положення Затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, відповідно до якого документ про обставини про поранення повинні подавати лише особи, з яким стався нещасний випадок або поранення контузія не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

З позивачем жодного нещасного випадку не траплялося, а поранення та травму позивач отримав при виконанні військового обов`язку в країнах де велись бойові дії.

Поранення, ЗЧМТ отриманні при бойових діях не є нещасним випадком, що підтверджується Наказом Міністра оборони України №36 від 06.02.2001, яким затверджено інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що дії ОСОБА_3 суперечить ч. 2 ст. 19, ст. 22, ст. 46 та ст. 58 Конституції України, ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку №975 та Наказу №530.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача подати у строк протягом 15 днів звіт про виконання постанови суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними бездіяльність Харківського Обласного Військового Комісаріату, яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу, ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги» та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014.

Зобов`язати ОСОБА_2 подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату позивачу, ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги» та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов