Справа № 803/1067/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/10485/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Багрія В.М.,

за участі секретаря Смидюк Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року (суддя Плахтій Н.Б., м. Луцьк, повний текст постанови складено 22 вересня 2017 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 22 серпня 2017 року звернулися до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, у якому просили: зобовязати Управління повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 29.06.2017 Я-4160/0/5-17, ОСОБА_2 від 29.06.2017 Я-4156/0/5-17, ОСОБА_3 від 29.06.2017 Ф-4159/0/5-17 та прийняти рішення (наказ) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 16,2911 га, кадастровий номер :01:003:0354 для ведення особистого селянського господарства кожна площею 2,0 га, які розташовані на території Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач листами від 12.07.2017 за номерами Я-4160/0-2786/0/6-17, Я-4156/0-2788/0/6-17, Ф-4159/0-2784/0/6-17 відмовив позивачам в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області, оскільки бажані земельні ділянки відсутні в переліку земельних ділянок, який формується відповідно до Стратегії удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення» (далі Стратегія). На думку позивачів, застосування в спірних правовідносинах Стратегії є протиправним, оскільки вона є підзаконним актом, а відтак відповідач повинен приймати рішення відповідно до Конституції України та Земельного кодексу України, яким передбачено вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року у справі №803/1067/17 в задоволенні заявленого позову відмолено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржили позивачі, які покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просять скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою позов задовольнити. У поданій апеляційній скарзі покликаються на обставини викладені у позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, а також вказують, що Стратегія не є нормативно-правовим актом, який врегульовує порядок надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення громадянам, а є лише алгоритмом дій уряду у цій сфері у майбутньому, з огляду на що така має не обовязковий, а лише рекомендаційний характер.

Відповідач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 29.06.2017 звернулися до Управління із письмовими заявами за вхідними №№ Я-4160/0/5-17, Я-4156/0/5-17, Ф-4159/0/5-17про надання їм дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 16,2911 га, кадастровий номер :01:003:0354 для ведення особистого селянського господарства кожна площею 2,0 га, яка знаходиться на території Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації. Відповідач листами від 12.07.2017 за вих. №№Я-4160/0-2786/0/6-17, Я-4156/0-2788/0/6-17, Ф-4159/0-2784/0/6-17 повідомив позивачів про те, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення» Управлінням сформовано перелік земельних ділянок, які мають надаватись безоплатно у власність громадянам протягом ІІІ кварталу 2017 року, який розміщено на офіційному сайті відповідача. Оскільки у зазначеному переліку відсутні земельні ділянки в межах Рожищенського району, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачам у власність для ведення особистого селянського господарства не є можливим.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать приписам чинного законодавства., позивачі звернулися до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих на території Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства є правомірними, оскільки земельні ділянки щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою яких звернулися позивачі відсутні у переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІІІ кварталі 2017 року на території Волинської області.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У ч.3 ст.116 ЗК перелічено випадки безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян, однією з яких є одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч.4 ст.116 ЗК).

Статтею 118 ЗК визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до змісту ч.6 цієї статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. Встановлено, що у клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями ч.7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмова у наданні дозволу з інших підстав не допускається.

Як видно з матеріалів справи позивачам відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у звязку з тим, що вказані ними земельні ділянки відсутні у переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІІІ кварталі 2017 року на території Волинської області, тобто з підстав не передбачених ЗК України, що в свою чергу свідчить про протиправність відмови відповідача надати їм такі дозволи, а відтак і про помилковість висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо посилання відповідача на Стратегію, то таке є безпідставним, оскільки вона не визначає додаткових підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а затверджена з іншою метою створення сучасної, прозорої і дієвої системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, спрямованої на забезпечення захисту інтересів суспільства (насамперед учасників антитерористичної операції), територіальних громад та держави, а також раціонального та ефективного функціонування сільськогосподарських регіонів з урахуванням потреб розвитку населених пунктів, запобігання деградації земель, необхідності забезпечення продовольчої безпеки держави.

Щодо позовних вимог в частині зобовязання відповідача повторно розглянути клопотання та прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення вказаних вище земельних ділянок у власність, то така підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Обираючи правильний спосіб захисту порушених прав позивача, колегія суддів враховує розяснення, які наведені в п.10.3 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно яких у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобовязати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобовязання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд може ухвалити постанову про зобовязання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли субєкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду. За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає за необхідне зобовязати відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3про надання їм дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 16,2911 га, кадастровий номер :01:003:0354 для ведення особистого селянського господарства кожна площею 2,0 га, яка знаходиться на території Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації.

При повторному розгляду заяв, відповідачем в обовязковому порядку повинні бути враховані висновки цього судового рішення.

Наведений висновок також відповідає вимогам ч.4 ст.245 КАС України, відповідно до яких, у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Окрім цього, відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 640 грн, що підтверджується квитанцією від 22.08.2017, ОСОБА_3сплатив судовий збір у розмірі 640 грн, що підтверджується квитанцією від 22.08.2017.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Волинській області судових витрат у розмірі 320 грн. сплаченого судового збору, відповідно до задоволених вимог; на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Волинській області судових витрат у розмірі 320 грн. сплаченого судового збору.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволити частково.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.06.2017 Я-4160/0/5-17 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 16,2911 га, кадастровий номер :01:003:0354 для ведення особистого селянського господарства кожна площею 2,0 га, яка знаходиться на території Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 29.06.2017 Я-4156/0-2788/0/6-17 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 16,2911 га, кадастровий номер :01:003:0354 для ведення особистого селянського господарства кожна площею 2,0 га, яка знаходиться на території Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 29.06.2017 Ф-4159/0/5-17 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 16,2911 га, кадастровий номер :01:003:0354 для ведення особистого селянського господарства кожна площею 2,0 га, яка знаходиться на території Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Волинській області судові витрати у розмірі 320 грн. /кожному/ сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 21 лютого 2018 року.