Справа № 800/540/17
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018 Київ П/9901/240/18 800/540/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Бившевої Л.І. (головуючий суддя), Гончарової І.А., Олендера І.Я., Шипуліної Т.М., Ханової Р.Ф., розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_5 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5) 24.11.2017 (згідно з відбитком календарного штемпелю поштового відправлення) подав до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції позов, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 24.10.2017 № 49вд-17 про відмову у допуску до кваліфікаційного іспиту.

У позовній заяві ОСОБА_5 зазначає, що рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 24.10.2017 № 49вд-17 йому відмовлено у допуску до кваліфікаційного іспиту в рамках добору кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури з підстав невідповідності його вимогам частини першої статті 27 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, а саме: відсутність стажу роботи в галузі права, необхідного для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури. Посилається на відсутність у відповідача законних підстав для прийняття спірного рішення та необґрунтованість такого рішення.

Правовими підставами подання позову позивач визначив положення частини першої статті 27, статті 77 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 62 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийнятого Всеукраїнською конференцією прокурорів всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, а також судову практику: постанову Вищого адміністративного суду України від 20.10.2015 та постанову Верховного Суду України від 24.05.2016 у справі № 800/344/15.

Відповідач у письмових запереченнях проти адміністративного позову просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на положення частини першої статті 27, статті 30 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII. Вважає, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів діяла у відповідності до норм законодавства України та в межах наданих повноважень, спірне рішення є вмотивованим, прийняте за результатом розгляду поданих позивачем документів.

Позивач у відповіді на заперечення відповідача зазначає, що вказані відповідачем у спірному рішенні умови як: виконання певного виду роботи або наявність вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра, закон не передбачає; стаття 77 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII не надає відповідачу повноважень щодо довільного тлумачення і розширення норм права; обставини, які встановлювались у справі № 800/344/15, в якій Верховний Суд виклав правову позицію, свідчать про безумовне зарахування стажу на посаді секретаря судового засідання до стажу у сфері права і, як наслідок - про незаконність рішення відповідача; спірне рішення прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 30.11.2017 відкрив провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) позовні заяви в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд ухвалою від 15.01.2018 прийняв до провадження адміністративну справу та призначив її до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше.

Розглядаючи справу по суті, Верховний Суд встановив такі обставини.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, розглянувши документи ОСОБА_5, подані для участі у доборі кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури, встановила такі обставини.

ОСОБА_5 отримав вищу юридичну освіту (диплом магістра за спеціальністю правознавство) 30.06.2010.

Після здобуття вищої юридичної освіти ОСОБА_5 працював в Рівненському окружному адміністративному суді на посадах: секретаря судового засідання 2 роки 5 місяців 10 днів; старшого судового розпорядника - 2 роки 8 місяців 9 днів; головного спеціаліста із судової статистики відділу кадрової та аналітичної статистичної роботи цього ж суду - 2 роки 10 днів.

Указані обставини визнаються позивачем в позовній заяві та підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями трудової книжки та диплома.

Посилаючись на положення Типових посадових інструкцій секретаря судового засідання, старшого судового розпорядника, головного спеціаліста із судової статистики відділу кадрової роботи та аналітичної статистичної роботи Окружного адміністративного суду, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів зазначила, що для зайняття цих посад не вимагається від працівника вищої юридичної освіти, що відповідає рівню спеціаліста чи магістра. Службові обов'язки на цих посадах є суто технічними та не передбачають реалізації повноважень, пов'язаних з правоохоронними, правовиконавчими та правоустановчими функціями. Отже, період роботи на зазначених посадах не підлягає зарахуванню до стажу роботи в галузі права.

Таким чином, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів дійшла висновку, що ОСОБА_5 на час подання заяви про допуск до участі в доборі кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури не мав стажу роботи в галузі права, необхідного для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, тому не відповідає вимогам до кандидатів на посаду прокурора, установленим частиною першою статті 27 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів прийняла рішення від 24.10.2017 № 49вд-17 про відмову ОСОБА_5 у допуску до кваліфікаційного іспиту кандидата на посаду прокурора місцевої прокуратури.

Правовими підставами для такої відмови Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів у рішенні вказала статті 27, 28, 30 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, пункти 61-63, 76-80 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийнятого всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, пункт 8 розділу ІІІ, пункт 1 розділу X Положення про порядок розгляду питань та підготовки матеріалів щодо проведення добору кандидатів на вакантну (тимчасово вакантну) посаду прокурора місцевої прокуратури, затвердженого рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 07.06. 2017 № 6зп-17.

Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про прокуратур» добір кандидатів на посаду прокурора здійснюється на конкурсних засадах із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим частинами першою та п'ятою статті 27 цього Закону, за результатами кваліфікаційного іспиту, проведеного відповідно до вимог цього Закону. Кожен, хто відповідає встановленим вимогам до кандидата на посаду прокурора, має право звернутися до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів із заявою про участь у доборі кандидатів на посаду прокурора.

Відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про прокуратуру» до участі в доборі кандидатів на посаду прокурора допускаються особи, які подали всі необхідні документи і відповідають вимогам, установленим до кандидата на посаду прокурора. Про відмову в допуску до кваліфікаційного іспиту Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів приймає вмотивоване рішення.

У пункті 62 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийнятого всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, визначено, що комісія не приймає рішень на підставі припущень, неперевіреної, недостовірної інформації.

Згідно з пунктом 3 рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 07.06.2017 № 6зп-17 «Про затвердження Положення про порядок розгляду питань та підготовки матеріалів щодо проведення добору кандидатів на вакантну (тимчасово вакантну) посаду прокурора місцевої прокуратури», комісія на основі поданих документів до складання кваліфікаційного іспиту здійснює перевірку відповідності поданих документів встановленим вимогам, а також відповідності осіб вимогам, установленим до кандидата на посаду прокурора. За результатами перевірки комісія приймає рішення про допуск або не допуск особи до складання кваліфікаційного іспиту.

Відповідно до положень частини першої статті 27 Закону України «Про прокуратуру» прокурором місцевої прокуратури може бути призначений громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи в галузі права не менше двох років та володіє державною мовою.

Для цілей цього Закону:

1) вищою юридичною освітою є освіта, здобута в Україні (або на території колишнього СРСР до 1 грудня 1991 року) за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра, а також вища юридична освіта за відповідним освітньо-кваліфікаційним рівнем, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;

2) стажем роботи в галузі права є стаж роботи особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра.

Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що стажем роботи в галузі права є стаж на посаді, кваліфікаційні вимоги до якої передбачають наявність вищої юридичної освіти із присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня не нижче спеціаліста.

Визначальним у розв'язанні цього спору є з'ясування питання щодо зарахування стажу роботи на посаді секретаря судового засідання до стажу роботи в галузі права.

Відповідно до пункту 1.4 Типової посадової інструкції секретаря судового засідання місцевого загального суду, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.07.2005 № 86, на посаду секретаря судового засідання призначаються особи, які мають вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» або «Правоохоронна діяльність» з освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче молодшого спеціаліста, без вимог щодо стажу роботи.

У розділі 2 цієї Типової посадової інструкції визначені завдання та обов'язки секретаря судового засідання.

Зміст таких завдань та обов'язків свідчить про те, що службові обов'язки секретаря судового засідання є технічними та не передбачають правозастосовної діяльності. Секретар судового засідання не здійснює систематичного виконання таких функцій як розроблення або застосування норм права.

Згідно з розділом 2 Посадової інструкції секретаря судового засідання Рівненського окружного адміністративного суду, затвердженої наказом Рівненського окружного адміністративного суду від 31.12.2009 № 14, та розділом 2 Посадової інструкції секретаря судового засідання Рівненського окружного адміністративного суду, затвердженої наказом Рівненського окружного адміністративного суду від 21.08.2010 № 10, на необхідності дослідження яких вказує позивач, до обов'язків секретаря судового засідання віднесено технічні та організаційні завдання.

У пунктах 1.4 зазначених посадових інструкцій Рівненського окружного адміністративного суду передбачені такі вимоги до посади секретаря судового засідання як наявність в особи вищої юридичної освіти за спеціальністю «Правознавство», однак освітньо-кваліфікаційного рівень визначений як молодший спеціаліст, а не як спеціаліст чи магістр.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача на посаді секретаря судового засідання Рівненського окружного адміністративного суду не підлягає зарахуванню до стажу роботи в галузі права, оскільки більшість службових обов'язків секретаря судового засідання є суто технічними, не пов'язаними з розробленням або застосуванням норм права, а кваліфікаційні вимоги до посади секретаря судового засідання не передбачають наявності вищої юридичної освіти із присвоєнням кваліфікаційного рівня не нижче спеціаліста.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів правильно встановила невідповідність позивача вимогам до кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури, установленим у частині першій статті 27 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.

Рішення про відмову у допуску до кваліфікаційного іспиту кандидату на посаду прокурора ґрунтується на перевіреній і достовірній інформації.

Посилання позивача на те, що недослідження Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів посадових інструкцій секретаря судового засідання Рівненського окружного адміністративного суду призвело до прийняття рішення, яке ґрунтується на неперевіреній і недостовірній інформації, є безпідставним, оскільки положення посадових інструкцій секретаря судового засідання Рівненського окружного адміністративного суду щодо кваліфікаційних вимог та завдань обов'язків не суперечать Типовій посадовій інструкції секретаря судового засідання місцевого загального суду, що досліджувалась відповідачем.

Доводи позивача про помилковість висновків Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії про те, що для зайняття посади головного спеціаліста із судової статистики відділу кадрової та аналітично-статистичної роботи окружного адміністративного суду не вимагається наявність вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра не є такими, що впливають на правильність спірного рішення про відмову в допуску позивача до кваліфікаційного іспиту, зважаючи на те, що стаж роботи позивача на цій посаді складає 8 місяців 12 днів (з 19.08.2015 по 01.05.2016), що є меншим, ніж визначений у частині першій статті 27 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII. З огляду на це, суд також зазначає про відсутність у суду необхідності досліджувати питання, чи належить стаж роботи на посаді головного спеціаліста із судової статистики відділу кадрової та аналітичної статистичної роботи суду до стажу роботи у галузі права.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 24.05.2016 у справі № 800/344/15 суд знаходить безпідставним, оскільки Верховний Суд України виклав правовий висновок щодо інших правовідносин, що виникли у зв'язку з поданням заяви до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про участь у доборі кандидатів на посаду судді вперше особою, яка на час подання такої заяви не мала необхідного стажу роботи у галузі права, однак мала такий стаж на момент рекомендації цією комісією про призначення особи на посаду судді.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру». Підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 2, статтями 72-78, 241-246, 250, 255, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Дата складення повного рішення суду 09.02.2018.

Судді Л.І. Бившева

І.А. Гончарова

І.Я. Олендер

Т.М. Шипуліна

Р.Ф. Ханова