Справа № 489/5006/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 489/5006/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Рум'янцева Н.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Домусчі С.Д., Єщенка О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у м. Миколаєві на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся із вказаним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 464574 від 29 вересня 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 140 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що правопорушення позивач не вчиняв, оскільки він не є посадовою особою, до кола обов'язків якої відноситься контроль за наявністю дорожніх знаків та огорож, відновлення проїжджої частини після завершення робіт пов'язаних із водопостачанням. Крім того, при складанні постанови поліцейським порушено процедуру розгляду справи, передбаченої статтями 278 та 280 КУпАП, що призвело до порушення його процесуальних прав.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Поновлено строк позивачу на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 464574 від 29 вересня 2017 року. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 464574 від 29 вересня 2017 року, за накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП. Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача - закрито.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, а тому оскаржена постанова підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального права, яке не відповідає обставинам справи, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції зазначає, що позивач є начальником дільниці водопровідної мережі Інгульського району м. Миколаєва та відповідно до своєї посадової інструкції організовує та виконує роботи по усуненню аварій на водопровідних мережах. Відповідач зазначає, що згідно ст. 12 Закону Украйни «Про дорожній рух», зокрема посадові особи, що відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів , мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані, серед іншого, своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати її усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами. Крім того, відповідач наголошує, що позивача було ознайомлено зі змістом постанови про адміністративне правопорушення та вручено її копію, про що свідчить підпис ОСОБА_1.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 464574 від 29 вересня 2017 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Зі змісту оскарженої постанови вбачається, що 29 вересня 2017 року о 11 год. 00 хв. у м. Миколаєві, позивач, будучи відповідальною посадовою особою за проведення робіт з розкриття проїзної частини по вул. Миколаївській в районі будинку № 9, не забезпечив безпеку дорожнього руху, шляхом не встановлення ТЗРДР дорожнього знаку, чим порушив п. 1.5 Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у ОСОБА_1 відсутні зобов'язання щодо встановлення та контролю за дорожніми знаками при проведенні робіт, і, крім того, у позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ч. 3 статті 12 Закону України «Про дорожній рух» зокрема передбачено, що посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

За припасами п.1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно п. 3.1.11 ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди» відновлення дорожнього одягу у разі розриття проїзної частини вулиць і доріг необхідно здійснювати негайно після засипання і ущільнення ґрунту в розритті. До відновлення дорожнього одягу місце розриття і підходи до нього повинні бути огороджені і позначені відповідними технічними засобами організації дорожнього Руху.

Пунктом 8.3 ДСТУ 3090-95 «Безпека дорожнього руху. Організація робіт з експлуатації міських вулиць і доріг», контроль за дотриманням правил огорожі і обладнання технічними засобами ділянок експлуатаційних робіт, а також виконання вимог безпеки дорожнього руху при проведенні експлуатаційних робіт повинен здійснюватися керівництвом організації (підприємства), яка виконує ці роботи.

Приписами п. 6.13 ДСТУ 3090-95 «Безпека дорожнього руху. Організація робіт з експлуатації міських вулиць і доріг» передбачено, що огорожі та технічні засоби обладнання ділянок експлуатаційних робіт дозволяється демонтувати тільки після закінчення робіт, відновлення дорожнього покриття, вивезення будівельних матеріалів і виробів, виведення машин і механізмів, очищення покриття від сміття, нанесення дорожньої розмітки та відновлення в повному обсязі раніше встановленої схеми організації дорожнього руху.

Відповідно до п. 6.14 ДСТУ 3090-95 «Безпека дорожнього руху. Організація робіт з експлуатації міських вулиць і доріг» обладнання ділянок експлуатаційних робіт, а також відповідальність за правильне розміщення і збереження технічних засобів покладається на організацію, яка виконує ці роботи.

Матеріалами справи встановлено, що за порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху (не забезпечення безпеки дорожнього руху шляхом не встановлення тимчасових засобів регулювання дорожнього руху), постановою БР № 464574 від 29 вересня 2017 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 3 ст. 140 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн..

В рішенні суд першої інстанції зазначає, що ОСОБА_1, будучи на посаді начальника водопровідної мережі Інгульського району МКП «Миколаївводоканал», не є відповідальною посадовою особою за встановленням попереджувальних дорожніх знаків при проведенні аварійних робіт з відновлення водопостачання, оскільки посадовими інструкціями начальника дільниці водопровідної мережі, затвердженими генеральним директором Дуденко Б.Л., не передбачено відповідних посадових обов'язків.

Проте, згідно посадових інструкцій МКП «Миколаївводоканал» від 18.10.2016 року (далі - Інструкція), яка наявна в матеріалах справи, позивач є начальником дільниці водопровідної мережі Інгульського району м. Миколаєва та відповідно до п. п. 1, 4 та 9 Інструкції повинен:

- організовувати виконання виробничих завдань на своїй ділянці в заданому об'ємі та номенклатурі;

- забезпечити якісне утримання устаткування і пристроїв на водопровідних мережах, справний стан водопровідних колодязів і камер, дотримуватися графіку планово-запобіжних робіт;

- організовувати і виконувати роботи по усуненню аварій на водопровідних мережах (а. с. 13-14).

Крім того, в матеріалах справи наявні також графічні матеріали від 03 жовтня 2017 року № 13685, які подані на погодження керівництвом МКП «Миколаївводоканал» до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві з яких вбачається, що саме ОСОБА_1 є відповідальним за розташування дорожніх знаків в місці проведення робіт по вул. Московська, 9.

Отже, той факт, що позивач є відповідальною посадовою особою за встановленням дорожніх знаків визнано керівництвом МКП «Миколаївводоканал», оскільки у названих графічних схемах, відповідальним за розстановку знаків призначено ОСОБА_1 (а. с. 35 зворот).

До того ж, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно погодженої схеми та на виконання вимог ДСТУ, за його вказівкою, 16 вересня 2017 року, підлеглими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було встановлено відповідні дорожні знаки та огорожі, проте про наявність або відсутність зазначених знаків 29 вересня 2017 року ОСОБА_1 не перевірялось.

Таким чином, позивач фактично визнав, що на дотримання вимог ДСТУ, він зобов'язаний був вчинити необхідні дії для забезпечення безпеки дорожнього руху.

З урахуванням викладеного вище, позивач, будучи відповідальною посадовою особою МКП «Миколаївводоканал» за організацію і виконання аварійних робіт, зобов'язаний був контролювати та забезпечити наявність відповідних попереджувальних знаків у місці провадження робіт до моменту повного завершення робіт (відновлення дорожнього одягу), відповідно до п. 6.13 ДСТУ 3090-95.

Апеляційний суд також відхиляє доводи позивача про порушення Управлінням патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції вимог ст. 278 КУпАП, щодо виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки позивача було ознайомлено зі змістом оскарженої постанови та вручено її копію, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у графі «Копію постанови мною отримано» (а. с. 61).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції в основу прийнятого рішення, серед іншого, поклав постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 14 червня 2017 року, якою провадження по справі відносно позивача закрито за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 140 та ст.188-28 КУпАП.

Однак, колегія суддів наголошує, що зі змісту названої вище постанови Апеляційного суду Миколаївської області випливає, що предметом розгляду даної справи є вчинення позивачем інших адміністративних правопорушень, за які передбачені відповідно і інші штрафи.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зазначені вище норми ДСТУ та посадові інструкції, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 будучи відповідальною посадовою особою МКП «Миколаївводоканал» за організацію і виконання аварійних робіт (відповідно до п. 9 Інструкції) зобов'язаний був забезпечити безпеку дорожнього руху шляхом встановлення тимчасових засобів регулювання дорожнього руху (попереджувальних знаків та огорож), з подальшим контролем наявності таких знаків до моменту повного завершення аварійних робіт (відновлення дорожнього одягу).

Зважаючи на викладенні обставини, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.134, 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВА:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2017 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів.

Повний текст постанови суду складено 25 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.В.Єщенко