Справа № 824/859/17-а
Суддя: Кириляк А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 824/859/17-а
Провадження №2-а/713/2/18
УХВАЛА

іменем України

19.02.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Перепелиця Т.І., сторін розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Вижниця клопотання представника Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області ОСОБА_1 про залишення позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України про протиправні дії субєкта владних повноважень, скасування рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, 01.11.2017 року звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України про протиправні дії субєкта владних повноважень, скасування рішення. Просить скасувати рішення управління ПФУ у Вижницькому районні від 25.12.2015 року №0061/7709 яким вирішено утримувати з неї надмірно виплачені суми пенсії в розмірі 46744,77 грн..

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.11.2017 року відкрито провадження по справі ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України про протиправні дії субєкта владних повноважень, скасування рішення.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року справу передано за підсудністю до Вижницького районного суду Чернівецької області .

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання про залишення позову без розгляду у звязку з пропуском строку звернення з позовом до суду.

Позивач та її представник в судовому засіданні вважали, що ними не пропущено строк позовної заяви звернення з позовом до суду. Вважали клопотання необґрунтоване просили в ньому відмовити.

Суд, заслухавши доводи сторін дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Пунктом 10 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами. Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обовязкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обовязків.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» зазначено, що п. 1 ст. 6 Конвенціїгарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено право на суд, одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності. Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд має з'ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (рішення ЄСПЛ у справах Стаббігс та ін. проти Великобританії від 22.10.1996 року, Девеер проти Бельгії від 27.02.1980).

Необхідно зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Судом встановлено, що рішенням управління ПФУ у Вижницькому районні від 25.12.2015 року №0061/7709 вирішено утримувати з ОСОБА_2 надмірно виплачені суми пенсії в розмірі 46744,77 грн..

Дане рішення позивачу направлено було 30.12.2015 року.

Крім того з 01.01.2016 року на підставі рішення управління ПФУ у Вижницькому районі від 25.12.2015 року із пенсії позивача утримувалось 20 % її розміру, тобто позивач, щомісячно отримувала пенсію в меншому розмірі з врахуванням утримань.

Позивач та її представник в підготовчому судовому засіданні вказували на те, що про оскаржуване рішення їм нічого не було відомо, однак як вбачається з позовної заяви поданої до Вижницького районного суду позивач вказує , що на початку 2016 року відповідач повідомив про наявність рішення щодо переплати від 25.12.2015 року.

Таким чином позивачем та її представником не наведено аргументів та не надано суду доказів того, що завадило їй звернутися з позовом починаючи з січня 2016 року, тобто коли позивачу дійсно стало відомо про можливе порушення її прав .

Враховуючи зазначене, оскільки позивачем не подана заява про поновлення строків звернення до суду та доказів, які були об'єктивно непереборними на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку про те, що позивач мав змогу дізнатися про можливе порушення своїх прав ще у січня 2016 року.

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України (у чинній редакції), якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.183 КАС України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, враховуючи викладені процесуальні норми та з'ясовані у справі обставини, судом встановлено підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у відповідності до ч.3 ст.123 КАС України, а прохання останнього про поновлення йому строку для оскарження постанови відповідача - без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.123, п.1 ч.2 ст.183, 243, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області ОСОБА_1 про залишення позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України про протиправні дії субєкта владних повноважень, скасування рішення, задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України про протиправні дії субєкта владних повноважень, скасування рішення ,- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: А. Ю. Кириляк