Справа № 675/810/17
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 675/810/17

Головуючий у 1-й інстанції: Янішевська О.С.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

20 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Драчук Т. О. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)", Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про неправомірні дії адміністрації та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)", Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про неправомірні дії адміністрації та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Державній установі "Замкова виправна колонія (№ 58)". Позивач звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з клопотанням перед Президентом України про дострокове помилування за віком та хронічними захворюваннями. ОСОБА_2 зазначає, що Уповноваженим з прав людини був зроблений відповідний запит, на який адміністрація Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" підготувала письмову відповідь, у якій серед іншого наявна характеристика на засудженого (особова справа 210-Г-05 т. 5, стор. 123) з формулюванням про те, що ОСОБА_2 характеризується посередньо, на шлях виправлення не стає і не заслуговує на помилування.

ОСОБА_2 вважає дану характеристику такою, що не відповідає дійсності і просить зазначену характеристику вилучити з матеріалів особової справи засудженого. Крім того, ОСОБА_2 вважає, стягнуту вироком Колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду АР Крим суму моральної шкоди на користь потерпілих від скоєного злочину, визначену у солідарному порядку, необхідно визначити з урахуванням кількості боржників та зазначити суму, яка підлягає стягненню з кожного з засуджених, зокрема, з нього.

Зважаючи на таку позицію, ОСОБА_2 просить вилучити з матеріалів особової справи засудженого 210-Г-05 т. 5, стор.127 довідку бухгалтерії Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" про стягнення по виконавчим листам, з матеріалів справи з вироку, яким засуджено позивача, фабулу обвинувачення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 засуджений вироком Колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду АР Крим від 30 листопада 2004 року за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 2 ,4, 6, 12, 187 ч. 4, 263 ч. 1, 70 ч. 2 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Вказаний вирок набрав законної сили 28 квітня 2005 року. Рішенням регіональної комісії УДДУПВП у АР Крим з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі, із слідчого ізолятора до установ виконання покарань ОСОБА_2 визначено колонію максимального рівня безпеки з відбуттям покарання у приміщеннях камерного типу відповідно до протоколу № 43 від 17 червня 2005 року. З 13 листопада 2005 року ОСОБА_2 відбуває покарання у Державній установі "Замкова виправна колонія (№ 58)".

На виконанні у Державній установі "Замкова виправна колонія (№ 58)" перебувають чотири виконавчих листа № 1-65-2004 р., виданих Апеляційним судом Автономної Республіки Крим 21 червня 2005 року на виконання вироку від 30 листопада 2004 року про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат в сумі 1001 грн. 74 коп. та 508 грн. 52 коп., утримання по яких проведено в повному обсязі; про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у солідарному порядку у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь Куртсеітової Леніяр в сумі 400000 грн.; про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у солідарному порядку у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь Селяхової Н.С. в сумі 80000 грн., що підтверджується відповідними виконавчими листами, копії яких додані до матеріалів справи, доданою до матеріалів справи Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" № 345 від 19 вересня 2017 року.

В матеріалах справи міститься лист Ізяславсього районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 25.01.2018 р. № 430, згідно якого вбачається, що зазначені вище виконавчі листи до Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області не надходили. Таким чином, жодних дій по примусовому виконанню цих виконавчих документів державними виконавцями Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" не проводилось.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що Ізяславський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області не є належним відповідачем у даній справі.

Суд зазначає, що вказані виконавчі листи, видані на підставі вироку суду, який набрав законної сили і відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України є обов'язковим до виконання. Таким чином, відсутні законні підстави для внесення змін до зазначених виконавчих документів.

Відтак, апелянт не надав жодних ознак неправомірності або протиправності довідки, виданої Державною установою "Замкова виправна колонія (№ 58)" № 26 від 01 грудня 2017 року, яка перебуває в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_2 210-Г-05 т. 5, стор.127.

Порядок ведення особових справ засуджених визначений розділом ІV Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08 червня 2012 року № 847/5.

Так, згідно п. 4. 1 Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, особова справа є основним обліковим документом засудженого (особи, яка тримається під вартою). Вона складається з двох частин, вкладається в обкладинку і комплектується документами, що засвідчують особу та підтверджують законність тримання її в установі (СІЗО), звільнення з неї, а також відображають процес її тримання в установі (СІЗО). Перелік документів, долучених до особової справи, зазначається в описі, який ведеться окремо для першої та другої частин справи.

Виключний перелік документів, вилучення яких допускається з особової справи засудженого визначено п. 4. 6 вищевказаної інструкції.

Зокрема, згідно п. 4.6 вищезазначеної інструкції, з особової справи засуджених вилучаються і надсилаються:

4.6.1. Військові квитки - до військкоматів, у яких ці особи перебували на обліку.

4.6.2. Службові посвідчення, перепустки та інші документи - до тих підприємств, установ та організацій, які їх видали.

4.6.3. Посвідчення водія осіб, які позбавлені судом права керування транспортними засобами, - до органів, що видали цей документ, з повідомленням про те, яким судом, за якими статтями Кримінального кодексу України та на який строк засуджений позбавлений права на керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 4.15.3 Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, якщо відомості про засудженого мають розбіжності у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах вироку, або ухвали суду, невірно вказане його (її) прізвище, ім'я та по батькові, інші дані або немає відомостей про дату та місце народження, необхідна інформація запитується з суду, який ухвалив вирок чи постановив ухвалу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для вилучення з матеріалів особової справи частини вироку та характеристики, яка знаходиться в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_2 210-Г-05 т. 5, стор.123.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 лютого 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Драчук Т. О. Совгира Д. І.