Справа № 814/2320/17
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2018 р. № 814/2320/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юг-Сервіс", вул. Кагатна, 1, м. Миколаїв, 54007
до відповідача:Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 02.11.2017 № 1, № 1 і № 1,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг-Сервіс» (надалі - Товариство або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги визнати протиправними та скасувати прийняті 02.11.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області (надалі - Управління або відповідач) податкові повідомлення-рішення № 1, № 1, № 1.

В обґрунтування позовних вимог Товариство вказало, що відповідач безпідставно ототожнив операції з відшкодування (компенсації) позивачем (орендарем) витрат за спожиті комунальні послуги з операціями з постачання позивачу електроенергії. Крім того, Товариство вказало, що до компетенції відповідача не віднесено проведення заходів контролю у сфері електроенергетики, тому висновки про безліцензійну діяльність орендодавця - контрагента позивача, наслідком яких стали твердження Управління про невідповідність вимогам законодавства первинних документів, на підставі яких були сформовані показники податкових декларацій Товариства, не ґрунтуються на нормах Податкового кодексу України.

У запереченнях на адміністративний позов Управління, з посиланням на висновки акта перевірки, вказало на доведеність фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства та, відповідно, на законність податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

З 31.08.2017 по 11.10.2017 посадові особи Управління провели документальну планову перевірку Товариства, результати якої оформили «Актом від 19.10.2017 № 1356/14-29-14-01/31613581 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРО-ЮГ-СЕРВІС» (код 31613581) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2017, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2015 по 30.06.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування за період з 01.01.2015 по 30.06.2017» (надалі - Акт, арк. спр. 26-75).

Згідно з висновками Акта, Товариство порушило пункт 44.1 статті 44, підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за півріччя 2017 року на суму 149 915 грн. та заниження податку на прибуток на 537 722 грн. (в тому числі за 2015 рік - на 136 442 грн., за 2016 рік - на 385 619 грн., за півріччя 2017 року - на 15 661 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 02.11.2017 № 1 (арк. спр. 22-23) Управління зменшило Товариству суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за півріччя 2017 року на 149 915 грн.; податковим повідомленням-рішенням від 02.11.2017 № 1 (арк. спр. 20-21) Управління збільшило суму грошового зобов'язання Товариства з податку на прибуток на 738 362 грн. (в тому числі на 537 722 грн. - за основним платежем, на 200 640 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Також, відповідно до висновків Акта, Товариство порушило пункт 185.1 статті 185, пункти 198.1, 198.3 статті 198, пункти 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від'ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, за червень 2017 року на 4 923 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 02.11.2017 № 1 (арк. спр. 24-25) Управління зменшило Товариству розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2017 року на 4 923 грн.

За твердженнями відповідача (стор. 10-22 Акта), позивач занизив показник рядка 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності» за відповідні податкові періоди, оскільки незаконно включив до складу загальновиробничих витрат та до Декларацій з податку на прибуток підприємств за 2015, 2016, 2017 роки суму 3 137 263 грн. - вартість послуг, що позивачу надало Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАТЕКС» (надалі - орендодавець). На стор. 22 Акта Управління вказало: «… перевіркою встановлено, що виписані ТОВ «РЕАТЕКС» акти виконаних робіт на адресу ТОВ «АГРО-ЮГ-СЕРВІС» суперечать вимогам діючого законодавства та не можуть бути використані в якості підтверджуючих господарську операцію документів у бухгалтерському обліку, оскільки ТОВ «РЕАТЕКС» не отримувало ліцензію на здійснення діяльності з передачі/розподілу, постачання електричної енергії …».

З тих саме підстав Управління дійшло висновку по завищення Товариством суми податкового кредиту з ПДВ за лютий 2017 року на 4 923 грн. (ПДВ у складі сплаченої Товариством орендодавцю суми компенсації витрат електроенергії, стор. 26-31 Акта).

Перевіркою було встановлено, що у 2015-2017 роках Товариство орендувало у ТОВ «РЕАТЕКС» нежитлове виробниче приміщення площею 5 400 м2. Відповідно до пункту 5.3 договорів, орендар (позивач) «… зобов'язаний скласти договори на споживання комунальних послуг з відповідними підприємствами - надавачами комунальних послуг та сплатити за комунальні послуги безпосередньо цим підприємствам. До моменту складання Орендарем договору з відповідними надавачами комунальних послуг, витрати по комунальним послугам спожитим Орендарем, несе Орендодавець, а Орендар відшкодовує йому понесені витрати не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем, в якому Орендодавець несе такі витрати. Таке відшкодування належить сплаті на підставі рахунків, що виставляються Орендодавцем та підтверджуючих квитанцій комунальних служб, або видаткових документів Орендодавця …».

Суму «компенсації витрат електроенергії», відповідно до досліджених в ході перевірки актів надання послуг (стор. 14-16 Акта), Товариство віднесло до загальновиробничих витрат.

Як вказано в Акті, Управління визнало безпідставними відповідне збільшення Товариством витрат та включення до податкового кредиту ПДВ в сумі 4 923 грн. з таких причин: наданий позивачем «Журнал обліку витрат електроенергії» не прошитий, не скріплений печаткою, в ньому відсутні підписи посадових осіб та інформація щодо номерів лічильників та їхнього місця розташування; підтверджуючих квитанцій комунальних служб Товариство не надало, що свідчить про невиконання пункту 5.3 договорів; згідно з відомостями, що містяться в актах наданих послуг, ТОВ «РЕАТЕКС» надавало послуги з передачі електроенергії на адресу позивача, при цьому ліцензії на такий вид діяльності не мало; позивач та орендодавець не дотрималися вимог Закону України від 16.10.1997 № 575/97-ВР «Про електроенергетику» (надалі - Закон № 575) та затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 «Правил користування електричною енергією» (надалі - Правила); акти виконаних робіт суперечать вимогам законодавства та не можуть бути використані в якості підтверджуючих господарську операцію документів у бухгалтерському обліку; Товариство здійснило безпідставне документальне оформлення господарської операції, якої не було.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідач не наділений повноваженнями щодо здійснення перевірки дотримання платниками податків вимог Закону № 575 та Правил. Якщо, на думку контролюючого органу, виявлені в результаті документальної перевірки (предметом якої, згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи) факти свідчать про недійсність вчинених платником податків правочинів, довести таку недійсність контролюючий орган вправі шляхом звернення до суду з відповідним позовом (підпункт 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України).

Твердження відповідача про те, що орендодавець здійснював постачання електроенергії, не узгоджується з текстами відповідних договорів оренди та із змістом актів надання послуг.

Доводи Управління про недоліки «Журналу обліку витрат електроенергії» та ненадання Товариством квитанцій комунальних служб суд визнав безпідставними, оскільки ці документи не є первинними (у розумінні положень Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») для підтвердження здійснення господарської операції оренди майна.

Суд зауважив, що Акт (який є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового законодавства) містить суперечливі висновки. Так, на стор. 18 Відповідач вказав: «… у наданих до перевірки актах виконаних робіт вказано вид послуг, одиниці виміру (КВт/год), ціну, кількість та вартість послуг, є можливість підтвердити факт передачі (постачання), зокрема, електроенергії …»; на стор. 19 - «… виписані ТОВ «РЕАТЕКС» акти виконаних робіт … суперечать вимогам … законодавства та не можуть бути використані в якості підтверджуючих господарську операцію документів у бухгалтерському обліку, оскільки ТОВ «РЕАТЕКС» не отримувало ліцензію на здійснення діяльності з передачі/розподілу, постачання електричної енергії …»; на стор. 20 - «… підприємством фактично, здійснено безпідставне документальне оформлення господарської операції … відсутня господарська операція як певна подія …».

Відповідно до визначення, що міститься у статті 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Актом факт настання змін в структурі активів Товариства був підтверджений, в зв'язку з чим доводи відповідача про відсутність господарської операції є безпідставними.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про недоведеність Управлінням висновків про порушення Товариством статей 44, 134, 185, 198, 200 Податкового кодексу України та, відповідно, про протиправність податкових повідомлень-рішень.

Керуючись статтями 9, 77, 139, 194, 241-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юг-Сервіс" (вул. Кагатна, 1, м. Миколаїв, 54007, ідентифікаційний код 31613581) до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати прийняте 02.11.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № 1.

3. Визнати протиправним та скасувати прийняте 02.11.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № 1.

4. Визнати протиправним та скасувати прийняте 02.11.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № 1.

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг-Сервіс» (вул. Кагатна, 1, м. Миколаїв, 54007, ідентифікаційний код 31613581) судовий збір у сумі 13 398 грн., сплачений платіжною квитанцією від 06.11.2017 № 0.0.886291453.1, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54009, ідентифікаційний код 39394277).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна