Справа № 814/124/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 р. № 814/124/18
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:АДРЕСА_2
про:визнання бездіяльності протиправною; стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно,

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі Комісаріат або відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі від 22.11.2017 № 7 в розмірі 52 457,29 грн. та стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі від 22.11.2017 № 7 в розмірі 52 457,29 грн.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 1992 по 2017 він проходив військову службу у Збройних Силах України. В порушення вимог Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (надалі Порядок № 178), відповідач не виплатив позивачу грошову компенсацію.
Ухвалою від 22.01.2018 суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачу було запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.
У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 24-26) відповідач вказав, що забезпечення грошової компенсації є неможливим, оскільки кошторисом Комісаріату грошові компенсації на 2017 рік не були передбачені. Також відповідач зазначив, що, відповідно до статті 2 Закону України від 17.02.2000 № 1459-ІІІ «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» (надалі Закон № 1459), з 11.03.2000 дію частини другої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі Закон № 2011) було призупинено. Крім того, як вказав у відзиві відповідач, позивач не довів належними доказами причини неотримання ним речового майна в натуральному вигляді протягом строку служби.
21.02.2018 позивач подав відповідь на відзив відповідача, проте вона судом не приймається до уваги, оскільки, відповідно до частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Дослідивши письмові докази, суд
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 13.09.2017 № 318 (арк. спр. 11), позивач був звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.
29.09.2017 позивач звернувся до відповідача з рапортом про видачу йому довідки про забезпечення речовим майном за період проходження служби (арк. спр. 14).
На підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.10.2017 № 176 (арк. спр. 12) позивача було виключено із списків по особовому складу Комісаріату.
Згідно з довідкою № 7 (вих. від 22.11.2017 № 7/7446, арк. спр.18), вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, складає 52 457,29 грн.
21.12.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому грошової компенсації (арк. спр. 16-17).
У відповіді на заяву (вих. від 04.01.2018 № 7/71, арк. спр. 15) Комісаріат вказав , що «… станом на теперішній час кошти на виплату Вам … компенсації на рахунку … комісаріату не надходили. По надходженню рішення, щодо розгляду заявки Вам негайно буде повідомлено у письмовій формі …».
Незадоволення відповідачем заяви позивача про виплату йому компенсації стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду.
При прийнятті рішення суд виходив з такого.
Відповідно до пункту 1 статті 91 Закону № 2011, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 3-5 Порядку № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Таким чином, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби (пункт 3), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).
На підставі цього суд дійшов висновку, що на момент звільнення позивач мав право на отримання компенсації, тому обов`язком відповідача було видання відповідного наказу і проведення відповідних виплат.
Доводи про відсутність коштів не є підставою для відмови у задоволенні законних вимог позивача.
Посилання відповідача на статтю 2 Закону № 1459 суд визнав хибними, оскільки вказаною нормою було призупинено дію статті 9, а не 91 Закону № 2011.
Стосовно тверджень відповідача про ненадання позивачем доказів «… причин неотримання ним речового майна в натуральному вигляді протягом строку проходження військової служби …» суд зазначає таке. Факт неотримання позивачем протягом строку служби речового забезпечення відповідачем не спростований, а причини, з яких позивач не бу забезпечений майном, жодним чином не впливають на право позивача отримати грошову компенсацію.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволенні адміністративного позову.
Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 241-243, 246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) задовольнити. 2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), що полягає у невиплаті грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 52 457,29 грн.
3. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 52 457,29 грн., в якості грошової компенсації за неотримане речове майно.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна