Справа № П/811/4147/14
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2018 Київ К/9901/1540/18 П/811/4147/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 811/4147/14

за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення різниці в грошовому забезпеченні, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, прийняту 10 березня 2015 року у складі колегії суддів: головуючого - Олефіренко Н. А., суддів: Суховарова А. В., Ясенової Т. І.,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі - УМВС України в Кіровоградській області) про визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Кіровоградській області № 977 від 23 вересня 2014 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади та зменшення розміру грошової премії за серпень поточного року на 10 %, поновлення на посаді начальника відділу ДАІ з обслуговування Компаніївського району при УМВС України в Кіровоградській області та стягнення різниці в грошовому забезпеченні під час виконання службових обов'язків на іншій посаді.

В обґрунтування позову зазначає, що з 01 квітня 2014 року позивач обіймав посаду начальника відділення ДАІ з обслуговування Компаніївського району при УМВС України в Кіровоградській області та мав спеціальне звання майора міліції.

Наказом начальника УМВС України в Кіровоградській області від 23 вересня 2014 року № 977 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади за порушення вимог пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення в органах підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події", затвердженої наказом МВС від 19 листопада 2012 року № 1050 та зменшено розмір грошової премії за серпень поточного року на 10 %.

Вважаючи дії відповідача незаконними внаслідок відсутності необхідних доказів, які б підтверджували протиправність поведінки позивача, ОСОБА_1 звернувсь до суду з вимогою про скасування наказу щодо його звільнення.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Кіровоградській області від 23 вересня 2014 року № 977 в частині звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та зменшення розміру грошової премії за серпень поточного року на 10 %.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу ДАІ з обслуговування Компаніївського району при УМВС України в Кіровоградській області.

В решті позову - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року скасовано та прийнято нову, якою відмовлено у позові.

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

04 січня 2018 року касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах, яка ухвалою судді-доповідача від 09 січня 2018 року прийнята до провадження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги вказує на неврахування судом апеляційної інстанції оскарження позивачем в судовому порядку наказів про накладення дисциплінарних стягнень № 759 від 29 липня 2014 року, № 770 від 31 липня 2014 року та № 869 від 21 серпня 2014 року, на які суд посилається в своїй постанові як на обтяжуючу обставину.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на ім'я начальника УМВС України в Кіровоградській області надійшов рапорт т.в.о. начальника штабу УМВС в Кіровоградській області щодо порушення працівниками ВДАІ з обслуговування Компаніївського району вимог Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 19 листопада 2012 року № 1050, у зв'язку з чим сформовано наказ № 707 від 20 серпня 2014 року "Про організацію проведення службового розслідування" яким створено комісію з метою проведення повного, всебічного та об'єктивного службового розслідування за фактами, викладеними у поданому рапорті.

Відповідно до висновків службового розслідування від 26 серпня 2014 року, затверджених начальником УМВС України в Кіровоградській області 27 серпня 2014 р., комісія з проведення службового розслідування визнала за доцільне, звільнити начальника ВДАІ з обслуговування Компаніївського району при УМВС майора міліції ОСОБА_1 із займаної посади за порушення пункту 2.4 Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 19 листопада 2012 року № 1050 та зменшити розмір грошової премії за серпень поточного року на 10 %.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що 12 серпня 2014 року працівниками штабу УМВС згідно з наказом УМВС від 08 серпня 2014 року № 821 про обстеження кімнат для затриманих та доставлених до чергових частин міськрайвідділів області здійснювалась перевірка Компаніївського РВ. Близько 09:40 год., рухаючись по вул. Кірова у смт.Компаніївка, працівниками штабу УМВС виявлено факт дорожньо-транспортної пригоди. На час виявлення ДТП на місці події перебував начальник ВДАІ з обслуговування Компаніївського району при УМВС України в області майор міліції ОСОБА_1

Прибувши до Компаніївського РВ, працівники штабу УМВС встановили, що в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Компаніївського РВ вказаний факт ДТП не зареєстровано, повідомлення по лінії "102" не надходило. Протягом всього часу перебування працівників штабу УМВС у приміщенні чергової частини Компаніївського РВ (з 09:45 до 10:15 год.) повідомлення щодо вищевказаної ДТП не надходило. Після втручання працівників штабу УМВС вжито заходи встановлення обставин скоєння ДТП та забезпечено реєстрацію вказаної події до журналу єдиного обліку Компаніївського РВ (ЄО за №1318 від 12.08.2014 р.).

В подальшому встановлено, що матеріали про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та схема місця дорожньо-транспортної пригоди були складені 12 серпня 2014 року ОСОБА_1 о 08:25 год., в той час як згідно із записами у журналі єдиного обліку зазначена дорожньо-транспортна пригода була зареєстрована до ЖЄО Компаніївського РВ лише о 10:15 год. Враховуючи вказане, комісія з проведення службового розслідування дійшла висновку, що повідомлення інформації про ДТП, яка відбулась по вул. Кірова в смт. Компаніївка 12 серпня 2014 року о 08:25 год., слід вважати прихованим.

На підставі службового розслідування наказом від 23 вересня 2014 року № 977 "Про порушення службової дисципліни працівниками ВДАІ з обслуговування Компаніївського району та покарання винних", за порушення пункту 2.4 Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 19 листопада 2012 року № 1050, позивача звільнено з посади начальника ВДАІ з обслуговування Компаніївського району при УМВС України в області та зменшено розмір грошової премії за серпень поточного року на 10 %.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність наказу ГУМВС України в Кіровоградській області № 977 від 23 вересня 2014 року у зв'язку з відсутністю з недоведеністю факту порушення позивачем службової дисципліни.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявні докази та пояснення позивача, які підтверджують викладену у висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем правопорушення, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим.

Верховний Суд висновки суду апеляційної інстанції вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюється Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію", в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

З матеріалів справи вбачається, що обставини, які встановлені службовим розслідуванням, доведені доказами.

Так, за результатами перевірки встановлено, що 12 серпня 2014 року близько 09:40 год. по вул. Кірова у смт. Компаніївка працівниками штабу УМВС України в Кіровоградській області виявлено факт дорожньо-транспортної пригоди, на місці події якої перебував начальник ВДАІ з обслуговування Компаніївського району при УМВС України в Кіровоградській області майор міліції ОСОБА_1

Згідно з поясненнями ОСОБА_1, який здійснював оформлення матеріалів ДТП, доведено, що факт ДТП позивач виявив особисто, а до чергової частини Компаніївського РВ УМВС не повідомив, оскільки не встиг бо працював, при цьому не був позбавлений можливості викликати собі на допомогу по оформленню ДТП свого підлеглого.

Зазначені обставини позивачем спростовано не було.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Згідно з наказом від 23 вересня 2014 року № 977 "Про порушення службової дисципліни працівниками ВДАІ з обслуговування Компаніївського району та покарання винних" притягнено ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді звільнення з посади начальника ВДАІ з обслуговування Компаніївського району при УМВС України в Кіровоградській області за порушення дисципліни, що полягає у вчиненні порушення вимог пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення в органах підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події", затвердженої наказом МВС України від 19 листопада 2012 року № 1050, що зумовлено неповідомленням про ДТП в найближчий підрозділ міліції.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про міліцію", в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, основними завданнями міліції є, зокрема, забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Положеннями статті 10 вказаного Закону обумовлено, що міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана, зокрема, забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 400 від 14 квітня 2004 року, приймання заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, незалежно від місця і часу їх вчинення, повноти отриманих даних, а також особистості заявника, здійснюється тим органом внутрішніх справ, до якого надійшло звернення чи повідомлення, цілодобово оперативним черговим (оперативний черговий МВС, ГУБОЗ МВС, ГУМВС, УМВС, УМВСТ, помічник начальника міськрайліноргану - оперативний черговий, помічник начальника чергової частини - оперативний черговий, старший оперуповноважений (оперуповноважений) - черговий, старший інспектор (інспектор) - черговий, помічник оперативного чергового, а також працівники інших служб, призначені підмінними черговими в установленому порядку).

Підпунктом 3.1 пункту 3 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються передбачено, що заяви і повідомлення про злочини, що вчинені або готуються, реєструються цілодобово в чергових частинах органів внутрішніх справ оперативними черговими відразу після їх надходження, що відображається в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, а також на персональній електронно-обчислювальній машині (ПЕОМ) шляхом введення до автоматизованої інформаційно-пошукової системи (АІПС) «ФАКТ».

За приписами пункту 4.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про злочини, інші правопорушення та події, при отриманні від заявника (телефоном чи особисто) інформації про злочин, інше правопорушення чи подію, реагування на які належать до компетенції ОВС, черговий МРЛО або його помічник зобов'язані: 1) зареєструвати отриману інформацію в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини або в журналі обліку інформації, що не містить в собі явних ознак злочину; 2) негайно направити на місце події слідчо-оперативну групу чи групу швидкого реагування, оперативну групу, дільничного інспектора міліції, інші наряди або окремих посадових осіб; 3) доповісти про отриману інформацію начальникові ОВС і відповідальному від керівництва, а про злочини та інші надзвичайні події, інформація про які подається до МВС України, ГУМВС, УМВС, повідомити черговій частині, в якої перебуває в оперативному підпорядкуванні, про що зробити відмітку в графі 5 ЖРЗПЗ із зазначенням часу доповіді та прізвища особи, яка її прийняла; 4) ужити всіх заходів щодо попередження або припинення правопорушення, організувати невідкладні дії з розкриття злочину, затримання правопорушників, надання допомоги потерпілим, ліквідації негативних наслідків злочинів, інших правопорушень та подій, користуючись при цьому Картотекою невідкладних дій оперативного чергового і керуючись Положенням про основи організації розкриття злочинів органами внутрішніх справ України, затвердженим наказом МВС № 456 від 24 вересня 2010 року.

За такого правового врегулювання та обставин справи, ОСОБА_1 не вжито заходів щодо забезпечення реєстрації дорожньо-транспортної пригоди до журналу обліку Компаніївського РВ, що призвело до порушення вимог пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення в органах підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події", в якому, зокрема, вказано про невідкладність передання інформації про вчинене правопорушення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду звертає увагу, що згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Слід зауважити, що за період служби позивач мав дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оголошене наказом № 759 від 29 липня 2014 року, дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, оголошене наказом № 770 від 31 липня 2014 року та дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідальність, оголошене наказом № 869 від 21 серпня 2014 року.

Разом з цим, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі № 811/3048/14, яка набрала законної сили, скасовано наказ УМВС України в Кіровоградській області № 759 від 29 липня 2014 року, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, проте інші накази № 770 від 31 липня 2014 року та № 869 від 21 серпня 2014 року, згідно з якими накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани та у вигляді попередження, відповідно, є чинними й надалі.

За таких обставин, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо правомірності застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення із займаної посади.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, прийняту 10 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець