Справа № 826/7542/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 лютого 2018 року № 826/7542/17

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудмеханізація» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рентбудмаш», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промбудмеханізація» (далі - ТОВ «Промбудмеханізація») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 березня 2017 року:

- № на суму 963 462, 00 грн. - за податковими зобов'язаннями по сплаті податку на прибуток приватних підприємств;

- № нс суму 842 951, 00 грн. - з них 674 361, 00 грн. за податковим зобов'язанням по сплаті податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів та 168 590, 00 грн. штрафних санкцій;

- № на суму 45 525, 00 грн. по податку на додану вартість.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що зазначені оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено після проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Промбудмеханізація» Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено Акт № 56/26-15-14-01-02/37702089 від 22 лютого 2017 року про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Рентбудмаш» за період з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року, відповідно до висновків якого виявлені порушення:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, пункту 3 Розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73, внаслідок чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 963 462;

- пунктів 198.1, 198.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 674 361, 00 грн.;

- пунктів 198.1, 198.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за вересень 2015 року на суму 45 525,00 грн.

Не погоджуючись із висновками Акту та податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх хибними, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, стверджуючи, що ТОВ «Промбудмеханізація» дійсно знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Кіквідзе, 17, що усі здійснені операції здійснено та підтверджено належними первинними документами, які відповідають видам цих операцій та містять необхідні для цілей оподаткування відомості про їх зміст та учасників, а правочини, укладені з контрагентами, мають реальний товарний характер, позивач звертається до суду з даним позовом та просить скасувати вищевказані податкові повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову, надав до матеріалів справи письмові заперечення з додатками.

Представником третьої особи подано суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а також надано письмові пояснення по суті позову.

З урахуванням відсутності заперечень з боку представників позивача та відповідача, розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії).

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його у новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України у новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, з 02 по 15 лютого 2017 року головним державним ревізором ГУ ДФСУ у м. Києві проводилася документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Промбудмеханізація» щодо дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Рентбудмаш» за період з 01 по 30 вересня 2015 року, за результатами якої складено Акт № 56/26-15-14-01-02/37702089 від 22 лютого 2017 року.

Відповідно до висновків Акту виявлено такі порушення:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, пункту 3 Розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73, внаслідок чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 963 462;

- пунктів 198.1, 198.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 674 361, 00 грн.;

- пунктів 198.1, 198.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за вересень 2015 року на суму 45 525,00 грн.

На підставі висновків Акту від 22 лютого 2017 року відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 17 березня 2017 року № на суму 963 462, 00 грн. - за податковими зобов'язаннями по сплаті податку на прибуток приватних підприємств; № на суму 842 951, 00 грн. - з них 674 361, 00 грн. за податковим зобов'язанням по сплаті податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів та 168 590, 00 грн. штрафних санкцій; № на суму 45 525, 00 грн. по податку на додану вартість.

Відповідно до висновків Акту від 22 лютого 2017 року, зокрема: не встановлено фактичної адреси Товариства, оскільки під час перевірки його працівники були відсутні за зареєстрованою адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 17; не встановлено основного виду діяльності Товариства, оскільки не було надано оригіналів первинних документів; виявлено факти маніпулювання податковою звітністю і формування штучного податкового кредиту контрагентами по ланцюгу постачання; ТОВ «Промбудмеханізація» не підтверджено фактичного здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) від ТОВ «Рентбудмаш» та відсутні об'єкти оподаткування податком на прибуток по операціях з придбання товарів (робіт, послуг), а також наявна угода про визнання винуватості в рамках відповідного кримінального провадження..

Позивач вважає, що висновки Акту від 22 лютого 2017 року не відповідають дійсним обставинам та спростовуються наявними документальними доказами щодо взаємовідносин з ТОВ «Рентбудмаш», на підтвердження чого задля проведення експертного економічного дослідження та отримання висновку стосовно оподаткування податком на додану вартість за вересень 2015 року та податком на прибуток за 2015 рік замовив незалежну експертизу у ТОВ «Український центр судових експертиз».

Відповідач з такими доводами не погоджується, зазначаючи, що між ТОВ «Промбудмеханізація» та ТОВ «Рентбудмаш» укладалися договори, зокрема: з перевезення вантажів № 01/04-4 від 01 квітня 2015 року, поставки № 01/04-3від 01 квітня 2015 року, з надання послуг транспортними засобами та механізмами № 01/04-6 від 01 квітня 2015 року, при цьому банківський рахунок ТОВ «Рентбудмаш» у ПАТ «Укрінбанк» було відкрито лише 22 квітня 2015 року, що свідчить, на думку відповідача, про удаваність та нереальність господарських операцій.

Крім того, відповідач стверджує, що по ланцюгу постачання одним з основним контрагентів-постачальників позивача є ТОВ «Силіконова долина», яке не звітує контролюючому органу за основним місцем реєстрації, відсутнє за місцезнаходженням, не має в наявності складських приміщень, автомобільного чи іншого транспорту, устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, відсутні також трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності.

Посилаючись на такі обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень представників сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів дійшов до наступних висновків.

Відповідно до установчих документів місцезнаходженням ТОВ «Промбудмеханізація» значиться: м. Київ, вул. Кіквідзе, 17, що збігається з адресою, що значиться в базі контролюючого органу згідно довідки про місцезнаходження позивача.

Згідно з положеннями статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти )довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженнями та подавати контролюючому органові письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідач стверджує, що на час проведення перевірки представники ТОВ «Промбудмеханізація» були відсутні за зазначеною адресою, натомість позивач наполягає, що за останні чотири місяці, що передували проведенню перевірки, візитів представників контролюючого органу до Товариства не було, а крім того, позивач зазначає, що не отримував актів відсутності посадових осіб за місцем реєстрації від 10 лютого 2017 року № 18/26-15-14-01-02 та від 15 лютого 2017 року № 23/26-15-14-01-02.

Лише 20 березня 2017 року позивачем отримано оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17 березня 2017 року, на які 28 березня 2017 року ним подано скаргу до ДФС України та згодом отримано рішення про залишення останніх без змін, а скарги без задоволення.

У цьому зв'язку суд зазначає, що відповідачем не надано доказів направлення та отримання позивачем актів про відсутність за зареєстрованим місцезнаходженням, належних доказів відсутності відповідача за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 17 суду не надано.

Як встановлено відповідачем та зазначено в Акті від 22 лютого 2017 року ТОВ «Промбудмеханізація» уклало з ТОВ «Рентбудмаш» договір перевезення вантажів № 01/04-4 від 01 квітня 2015 року, договір поставки № 01/04-3 від 01 квітня 2015 року, договір на надання послуг транспортними засобами та механізмами № 01/04-6 від 01 квітня 2015 року та договір № 18/05-1 від 18 травня 2015 року.

На виконання умов вищезазначених договорів було складено акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та видаткові накладні (копії знаходяться в матеріалах справи), які підписані директорами підприємств та скріплені печатками. Податкові накладні підписані та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних за електронним цифровим підписом директора ТОВ «Рентбудмаш».

Водночас, в Акті від 22 лютого 2017 року йдеться про те, що в ході аналізу додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкової декларації з податку на додану вартість, поданої ТОВ «Рентбудмаш» за вересень 2015 року, в розділі ІІ «Податковий кредит» з урахуванням інформації, наведеної в базі даних «Єдиний реєстр податкових накладних», встановлено, що по ланцюгу постачання одним з основних контрагентів-постачальників є відсутнє за своїм місцезнаходженням ТОВ «Силіконова долина», а отже, прослідковується однотипність придбаних ТОВ «Рентбудмаш» товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Силіконова доли на з товарами (роботами, послугами), що у подальшому були реалізовані ТОВ «Промбудмеханізація».

У свою чергу, ТОВ «Силіконова долина» основним контрагентом-постачальником мало ТОВ «Агро-КС», щодо засновника якого наявне кримінальне провадження, затверджена угода про визнання винуватості та щодо якого встановлено, що воно створювалося без мети здійснення господарської діяльності, але з метою вчинення фіктивного підприємництва.

Положеннями підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються при обчислення об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).

Зазначені положення податкового законодавства пов'язують податкові наслідки у вигляді формування у податковому обліку витрат з реальним виконанням господарської операції з придбання товарів, робіт послуг та з її підтвердженням належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт.

На підтвердження здійснених операцій з контрагентами позивачем надано копії первинних документів, зміст яких вказує на відповідність видів операцій та містять необхідні для цілей оподаткування відомості про їх зміст та учасників.

Крім того, слід зазначити, що перевірки контролюючого органу по ланцюгу постачання не спростовують реальність здійснення господарських операцій у даному випадку між ТОВ «Промбудмеханізація» та ТОВ «Рентбудмаш», оскільки стосуються виключно діяльності останніх та їх взаємовідносин з контролюючими органами. Такі обставини не можуть бути підставою відповідальності позивача за відсутності доказів узгодженості його дій з контрагентами з огляду на наявність принципу індивідуальної відповідальності платника у податковому праві.

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього ж Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Отже, формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитися у залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних). Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, у тому числі й за податковими зобов'язаннями.

Наприклад, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 липня 2014 року у справі № К/800/25564/13 встановлено, що обмеження права платника податку на податковий кредит з посиланням на невиконання своїх зобов'язань іншими платниками податку по ланцюгу постачання є неправомірним.

За таких обставин, суд зазначає, що наслідки неправомірного, на думку відповідача, ведення ТОВ «Силіконова долина» господарської діяльності не мають відношення до позивача, який спільної діяльності з указаним товариством не провадив та спільної мети не мав.

В Акті від 22 лютого 29017 року відповідач також зауважує на однотипності придбаних товарів (робіт, послуг), у зв'язку з чим суд зазначає, що до матеріалів справи позивачем надано копії первинних документів по господарським операціям між ним та ТОВ «Рентбудмаш», з яких вбачається різниця номенклатур товарів та здійснення різних за своєю суттю господарських операцій, зокрема, щодо надання ТОВ «Силіконова долина» в оренду ТОВ «Рентбудмаш» техніки (катка Bomag BW-219, екскаватора Caterpiller 336DL 1,8 м3, екскаватора Atlas 1404 1,25 м3) та її подальшого використання під час надання послуг ТОВ «Промбудмеханізація».

Судом крім зазначеного встановлено також, що основними видам діяльності позивача є: надання в оренду будівельних машин та устаткування, знесення, підготовчі роботи на будівельному майданчику, надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, вантажний автомобільний транспорт,надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, надання в оренду вантажних автомобілів, будівництво житлових та нежитлових будівель. Позивач має ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України на зазначені види діяльності.

За таких обставин, переконливо стверджувати, що правочини, укладені позивачем з контрагентами, здійснювалися з метою штучного формування податкового кредиту та не мають реального товарного характеру, не можна.

Поруч із цим, з метою доведення своєї позиції позивач звернувся до ТОВ «Український центр судових експертиз» з проханням провести експертне економічне дослідження та надати висновок стосовно оподаткування ТОВ «Промбудмеханізація» податком на додану вартість за вересень 2015 року та податком на прибуток за 2015 рік по взаємовідносинах з ТОВ «Рентбудмаш».

Судовим експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Побеленською Н.А. надано експертний висновок за результатами проведення експертного економічного дослідження № 4-31/08 від 31 серпня 2017 року, відповідно до якого на вирішення експертного дослідження поставлено наступне питання: чи підтверджуються документально та нормативно висновки Акту від 22 лютого 2017 року № 56/26-15-14-01-02/37702089 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Промбудмеханізація» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Рентбудмаш» за період з 01 по 30 вересня 2015 року щодо порушення:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, пункту 3 Розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73, внаслідок чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 963 462;

- пунктів 198.1, 198.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 674 361, 00 грн.;

- пунктів 198.1, 198.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за вересень 2015 року на суму 45 525,00 грн.

Згідно висновку експерта за результатами дослідження встановлено, що висновки Акту перевірки ГУ ДФС у м. Києві від 22 лютого 2017 року № 56/26-15-14-01-02/37702089 нормативно та документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9, статей 73, 74, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 17 березня 2017 року з урахуванням вимог частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наявних у матеріалах справи доказів, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудмеханізація» підлягає задоволенню.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17 березня 2017 року № , № , № .

3.Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудмеханізація» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 17, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 27 779,07 грн. (двадцять сім тисяч сімсот сімдесят дев'ять грн.. 07 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда