Справа № 679/658/16-а
Суддя: Базарник Б. І.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/76/2017
Справа № 679/658/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Базарника Б.І., при секретарі Обуховській Ю.Є., за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування України в Хмельницькій області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом в якому просив суд визнати незаконним (протиправним) та скасувати постанову Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області від 19.04.2016 року №2216/397/397/41 про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг ОСОБА_1 В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03.03.1986 року вперше ЛТЕК (лікарсько-трудовою комісією) йому встановлено другу групу інвалідності (трудове каліцтво). У звязку з тим, що на виконання постанови Верховної Ради УРСР від 21.03.1991 року «Про введення в дію Закону Української РСР «Про основи соціальної захищеності інвалідів і Українській РСР» Кабінет Міністрів України Постановою №83 від 22.02.1992 року затвердив Положення про медико-соціальну експертизу і Положення про індивідуальну програму реабілітації та адаптації інваліда, до прийняття цієї постанови КМУ комісій медико-соціальної експертизи не існувало, а діяли лікарсько-трудові комісії.

В квітні 2005 року за участю представника відповідача - страхового експерта з охорони праці, проведено розслідування нещасного випадку, про що складено ОСОБА_4 розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та ОСОБА_4 про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 19.04.2005 року.

07.12.2005 року вперше Хмельницькою міжрайонною травматолого-офтальмологічною медико-соціальною комісією на підставі зазначених актів позивачу встановлено другу групу інвалідності (трудове каліцтво) довічно (довідка МСЕ №068093) та ступінь втрати працездатності 35% у звязку з виробничою травмою, що сталась 29.10.1985 року, довічно, та вказано на необхідність додаткових видах допомоги: палиця, санаторно-курортне лікування. В період з 27.03.1991 року до 07.12.2005 року органами МСЕК позивач не оглядався.

Постановою Нетішинського міського суду від 06.03.2013 року зобов'язано відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Нетішин розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.08.2012 року про проведення одноразової страхової виплати в чотирикратному розмірі граничної суми заробітної плати (доходу) та прийняти за результатами її розгляду рішення у формі постанови.

23.08.2013 року відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Нетішин прийняло постанову №2212/72/72/18 про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг ОСОБА_1

29.01.2014 року Нетішинський міський суд вказану постанову визнав незаконною та скасував. 15.10.2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України вказана постанова набрала законної сили.

16.12.2015 Нетішинським міським судом поновлено строк предявлення виконавчого листа, виданого 07.11.2013 року на виконання постанови суду від 06.03.2013 року. 28.03.2016 року ухвалою Нетішинського міського суду замінено сторону виконавчого провадження боржника на його правонаступника відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі Хмельницької області.

19.04.2016 року відділенням виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі Хмельницької області прийнято постанову про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг ОСОБА_1

Позивач вважає вказану постанову відповідача такою, що прийнята з порушенням норм права, а тому така підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач заявлений ним позов підтримав, просив суд його задоволити з підстав, зазначених ним у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог з підстав, наведених у своїх письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані учасниками справи на підтвердження свої вимог та заперечень, суд встановив наступне.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.11.2017 року замінено відповідача відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області, на управління виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування України в Хмельницькій області.

ОСОБА_4 за формою Н-5 від 19.04.2005 року розслідування нещасного випадку, що стався 29.10.1985 року комісією, до складу якої входив також і старший експерт з охорони праці ВВД ФССНВ, проведено з 21.03.2005 року по 18.04.2005 року розслідування нещасного випадку (аварії), що стався із ОСОБА_1 29.10.1985 року. У висновку комісії зазначено: «Попередній складений ОСОБА_4 форми БТ від 30.10.1985 року вважати недійсним. Комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок пов'язаний з виробництвом і на нього складається акт за формою Н-1. Відповідальним за даний нещасний випадок є ОСОБА_1, який порушив правила дорожнього руху…..».

За результатами розслідування нещасного випадку комісією складено ОСОБА_4 від 19.04.2005 року про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1.

ОСОБА_4 довідки №055089 Хмельницькою міжрайонною травматолого-офтальмологічною лікарсько-трудовою експертною комісією 27.03.1991 року проведено повторне обстеження ОСОБА_1 за результатами якого встановлено другу групу інвалідності та трудове каліцтво довічно, рекомендовано роботи не повязані з тривалою ходьбою.

ОСОБА_4 довідки №068093 Хмельницькою міжрайонної медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) 07.12.2005 року проведено повторний огляд ОСОБА_1, за результатами якого встановлено другу групу інвалідності та трудове каліцтво довічно, протипоказана важка фізична праця.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.03.2013 року по справі №2-а/679/60/2013, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.06.2013 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобовязано відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Нетішин розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.08.2012 року про проведення одноразової страхової виплати в чотирикратному розмірі граничної суми заробітної плати (доходу) та прийняти за результатами розгляду рішення у формі постанови.

Для примусового виконання зазначеної постанови Нетішинського міського суду 07.11.2013 року видано виконавчий лист.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29.01.2014 року по справі №2а/679/38/2014, залишеною в силі відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України №К/800/33633/14 від 15.10.2015 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано незаконною та скасовано постанову відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Нетішин №2212/72/72/18 від 23.08.2013 року «Про відмову у соціальних виплатах та наданні соціальних послуг ОСОБА_1».

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.03.2016 року по справі №2-а/679/60/2013 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 замінено сторону виконавчого провадження боржника відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нетішин, на його правонаступника - відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Славутському районі Хмельницької області.

19.04.2016 року відділенням виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 з поданими до неї документами прийнято постанову від 19.04.2016 року №2216/397/41 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг ОСОБА_1», якою відмовлено ОСОБА_1 у призначенні допомоги потерпілому в разі стійкої втрати працездатності відповідно до ст.37 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які причинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року.

З урахуванням наведених фактичних обставин справи, встановлених судом, та зважаючи на те, що оскаржуване рішення відповідача прийнято у звязку з виконанням вказаних вище судових рішень і за результатами розгляду заяви позивача від 15.08.2012 року про проведення одноразової страхової виплати в чотирикратному розмірі граничної суми заробітної плати (доходу), суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства та інших нормативно-правових актів в редакції, що була чинною на момент звернення позивачем до відповідача із заявою від 15.08.2012 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які причинили втрату працездатності» (в редакції чинній станом на 15.08.2012 року) встановлено, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.8 вищевказаного закону обов'язковому страхуванню від нещасного випадку підлягають: 1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) або на інших підставах, передбачених законодавством про працю; 2) учні та студенти навчальних закладів, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти, залучені до будь-яких робіт під час, перед або після занять; під час занять, коли вони набувають професійних навичок; у період проходження виробничої практики (стажування), виконання робіт на підприємствах; 3) особи, які утримуються у виправних, лікувально-трудових, виховно-трудових закладах та залучаються до трудової діяльності на виробництві цих установ або на інших підприємствах за спеціальними договорами.

Для страхування від нещасного випадку на виробництві не потрібно згоди або заяви працівника. Страхування здійснюється в безособовій формі. Всі особи, перелічені у статті 8 цього Закону, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов'язань щодо сплати страхових внесків. Усі застраховані є членами ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків (ст.10 вищевказаного закону).

ОСОБА_4 ст.13 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які причинили втрату працездатності» страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

При цьому, підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади. (ст.14 вищевказаного закону).

Відповідно до п.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30.11.2011 року (в редакції чинній станом на 15.08.2012 року) перелік обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, визначений у додатку 6.

Частиною 2 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які причинили втрату працездатності» передбачено, що у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до ОСОБА_3. При цьому, вказано, що у разі коли при подальших обстеженнях МСЕК потерпілому встановлено інший, вищий ступінь втрати стійкої професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, йому провадиться одноразова виплата, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток збільшення ступеня втрати професійної працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків.

Частиною 3 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які причинили втрату працездатності» передбачено, що якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченні трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення.

ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. При цьому, рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім'ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів (ст.36 вищевказаного закону).

При цьому, відповідно до пункту 3.3. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №24 від 27.04.2007 року, право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше після закінчення трьох років з дня встановлення МСЕК втрати потерпілим професійної працездатності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, то страхові виплати призначаються з дня звернення за їх призначенням відповідно до чинних нормативно-правових актів.

Статтею 37 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які причинили втрату працездатності» від (в редакції чинній станом на 15.08.2012 року) визначено вичерпний перелік підстав для відмови у страхових виплатах і наданні соціальних послуг, відповідно до якого ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків може відмовити у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце:

1) навмисні дії потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку;

2) подання роботодавцем або потерпілим ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок;

3) вчинення застрахованим умисного злочину, що призвів до настання страхового випадку;

4) ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків може відмовити у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов'язаним з виробництвом.

Зважаючи на вищенаведені положення законодавства в редакції, що була чинною на момент звернення позивачем до відповідача із заявою від 15.08.2012 року, законодавцем право особи на виплату одноразової допомоги потерпілому в разі стійкої втрати працездатності, передбаченої ст.34 Закону України від 23.09.1999 року №1105-XIV, не ставилось в залежність від того, до чи після набрання чинністю Законом України від 23.09.1999 року №1105-XIV та/або Законом України «Про охорону праці» стався нещасний випадок на виробництві, у звязку з яким настала стійка втрата професійної працездатності, встановлена МСЕК.

При цьому, вказане в запереченнях на адміністративний позов посилання відповідача на пункт 21-1 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року не заслуговує на увагу з огляду на те, що на момент розгляду справи судом пункт 21-1 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України (з урахуванням останніх змін згідно ППВСУ №9 від 24.10.2003 року) має іншу редакцію, відповідно до якої «При вирішенні позовів про стягнення одноразової допомоги у зв'язку з ушкодженням здоров'я судам слід мати на увазі, що умови, порядок та розміри її виплати регулюються Законом №1105-XIV. Потерпілий має право на таку допомогу при стійкій втраті працездатності незалежно від встановлення йому певної групи інвалідності. Ця допомога визначається із середньомісячного заробітку потерпілого, обчисленого за тими ж правилами, що і при визначенні втраченого заробітку. Якщо з вини ОСОБА_3 одноразова допомога потерпілому або особам, які мають право на її одержання, не була своєчасно визначена або виплачена, її розмір підлягає коригуванню у зв'язку зі зростанням цін на споживчі товари та послуги в установленому законодавством порядку. У тих випадках, коли комісією з розслідування нещасного випадку встановлено, що ушкодження здоров'я мало місце не лише з вини роботодавця, а й унаслідок порушення потерпілим нормативних актів про охорону праці, розмір одноразової допомоги як страхової виплати за рішенням цієї комісії зменшується, але не більше ніж на 50 %. В інших випадках одноразову допомогу може бути зменшено в цих же межах у порядку, визначеному трудовим колективом. Залежно від встановлених обставин розмір одноразової допомоги може бути зменшено із зазначених підстав судом. У разі виникнення спору суд вирішує це питання з урахуванням встановлених обставин, але при зменшенні з цих підстав розміру одноразової допомоги не може вийти за зазначені межі.».

Зі змісту оскаржуваної позивачем постанови відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області від 19.04.2016 року №2216/397/41 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг ОСОБА_1» вбачається, що в якості підстави для відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової допомоги потерпілому в разі стійкої втрати працездатності відповідачем вказано ст.37 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які причинили втрату працездатності», і при цьому зазначено, що Закон України «Про охорону праці», яким передбачається виплата одноразової допомоги потерпілому в разі стійкої втрати працездатності, вступив в дію 24 листопада 1992 року. ОСОБА_1 вперше стійка втрата працездатності (встановлення групи інвалідності) встановлена МСЕК до 24.11.1992 року (а саме 03.03.1986 р.). Отже, ОСОБА_1 не має правових підстав для призначення йому одноразової допомоги відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції від 23.09.1999р. №1105-XIV, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)».

При цьому, відповідачем, відмовляючи позивачу у призначенні одноразової допомоги потерпілому в разі стійкої втрати працездатності з посиланням на ст.37 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», вказано підстави для такої відмови, які не передбачені цією нормою Закону.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові відповідача від 19.04.2016 року наведеної підстави для відмови позивачу у призначенні одноразової допомоги потерпілому в разі стійкої втрати працездатності не передбачено і ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» в редакції Закону України №77-VIII від 28.12.2014 року з подальшими змінами, що була чинною на момент прийняття відповідачем оскаржуваної постанови.

Вказаною нормою було передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у страхових виплатах, відповідно до якого ОСОБА_3 відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце: 1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку; 2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим ОСОБА_3 свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок; 3) вчинення застрахованим умисного злочину, що призвів до настання страхового випадку. ОСОБА_3 відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний повязаним з виробництвом.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позивачем позову до відповідача, позовні вимоги якого суд вважає законними та обґрунтованими, з урахуванням того, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 160 - 162 КАС України, ст.ст.2,8,10,13,14,15,34,36,37,40 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які причинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року №1105-XIV (в редакції чинній станом на 15.08.2012 року), суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділення виконавчої дирекції ОСОБА_3 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області від 19.04.2016 року №2216/397/41 про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Нетішинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Б.І. Базарник