Справа № 807/780/17
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року м. Ужгород№ 807/780/17
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Кречко Л.В.

за участю представників

позивача: Фулитка О.Т. (доручення від 08.02.2018 року № 02-20/298)

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Іршавської міської ради об'єднаної територіальної громади до Іршавської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 09 лютого 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 15 лютого 2018 року.

Іршавська міська рада об'єднаної територіальної громади (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Іршавської районної державної адміністрації (далі - відповідач), яким просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Іршавської РДА "Про затвердження детального плану території за межами населеного пункту" від 27 квітня 2017 року № 163.

Ухвалою суду від 09 лютого 2018 року заяву Іршавської міської ради об'єднаної територіальної громади про збільшення позовних вимог, якою (окрім первісних позовних вимог) просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Іршавської РДА "Про надання дозволу на розроблення детального плану території за межами населеного пункту" від 21 березня 2017 року за № 107 - повернуто заявнику.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що розпорядженням голови Іршавської РДА від 27.04.207 року № 163 "Про затвердження детального плану території за межами населеного пункту" затверджено детальний план території за межами населеного пункту для розміщення гаражу та автомайстерні на території Лозянської сільської ради Іршавського району, за межами населеного пункту в контурі № 291 ОСОБА_2 На думку позивача, вказане розпорядження прийняте з порушенням вимог закону, оскільки Лозянською сільською радою таке не погоджувалось, а також громадські слухання щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні не проводились у встановленому порядку та спосіб.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач подав до суду письмові заперечення проти позову (лист голови державної адміністрації від 15.09.2017 року № 02-33/1638), згідно яких вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, мотивуючи тим, що детальний план був розглянутий відділом містобудування та архітектури Іршавської райдержадміністрації, та після його позитивного висновку, затверджений розпорядженням голови райдержадміністрації у встановлений ч.8 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" строк.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, не повідомив суд про причини неприбуття, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відтак, у відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України, розгляд справи проведено за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного:

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, розпорядженням голови Ірашвської районної державної адміністрації Закарпатської області від 21.03.2017 року № 107, надано дозвіл на розроблення детального плану території за межами населеного пункту для розміщення гаража для стоянки вантажних автомобілів та автомайстерні на території Лозянської сільської ради на земельній ділянці, яка на даний час призначена для ведення особистого селянського господарства - ОСОБА_3, на підставі поданого ним клопотання.

Одночасно, вказаним розпорядженням встановлено, що замовником детального плану території є виконавчий комітет Лозянської сільської ради.

В подальшому, розпорядженням голови Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області від 27.04.2017 року № 163 затверджено детальний план території для розміщення гаражу та автомайстерні на території Лозянської сільської ради, за межами населеного пункту, виконаний архітектором Гук С.Я., кваліфікаційний сертифікат АА № 001704, з наступними техніко-економічними показниками: площа земельної ділянки - 10000,0 кв. метрів, площа забудови - 1150,0 кв. метрів.

Водночас, згідно рішення І сесії VІІІ скликання Іршавської міської ради "Про реорганізацію Іршавської міської ради Закарпатської області шляхом приєднання та припинення Лозянської сільської ради в результаті приєднання" від 17.05.2017 року № 8, реорганізовано юридичні особи шляхом приєднання Лозянської сільської ради до Іршавської міської ради в складі міста Іршава та села Собатин у Іршавську міську раду об'єднаної територіальної громади.

07.06.2017 року листом в.о. старости с. Лоза Іршавської міської ради об'єднаної територіальної громади доведено до відома міського голови, що вищенаведене розпорядження не було погоджено Лозянською сільською радою, а також, громадські слухання з даного приводу не проводились.

Іршавська міська рада об'єднаної територіальної громади звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження Іршавської РДА "Про затвердження детального плану території за межами населеного пункту" від 27 квітня 2017 року № 163.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на те, що спірні правовідносини, які є предметом розгляду у даній справі стосуються питання правомірності прийняття відповідачем розпорядження від 28.04.2017р. № 166, яким затверджено детальний план території, вирішення даного публічного-правового спору пов'язується з оцінкою тієї обставини чи мав відповідач повноваження на прийняття цього рішення, чи є прийняття цього рішення законним та не порушує суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів громадян.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; соціально-економічного розвитку відповідних територій; бюджету, фінансів та обліку; управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики; промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв'язку; науки, освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту, сім'ї, жінок, молоді та дітей; промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв'язку; науки, освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту, сім'ї, жінок, молоді та дітей.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" - детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" - детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів.

Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації.

Пунктом 4.2 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року (далі - Порядок) передбачено, що рішення про розроблення детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, або внесення змін до нього приймає відповідна районна державна адміністрація.

Пунктом 4.3 Порядку встановлено, що замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є: при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; при розробленні детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, - районна державна адміністрація, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Відповідно ч. 8 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 4.12 Порядку, детальний план території за межами населеного пункту розглядається і затверджується відповідною райдержадміністрацією протягом 30 днів з дня його подання.

У відповідності до вищенаведених норм законодавства, за клопотанням громадянина ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення детального плану території, розпорядженням голови Іршавської районної державної адміністрації № 107 від 21.03.2017 року, надано гр. ОСОБА_3 дозвіл на розроблення детального плану території за межами населеного пункту на території Лозянської сільської ради для розміщення гаража для стоянки вантажних автомобілів та автомайстерні на земельній ділянці, що належить йому на праві приватної власності, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності від 13.03.2017 року, індексний номер 82299764 та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27.03.2017 року.

10.04.2017 року гр. ОСОБА_3 подано до райдержадміністрації на затвердження детальний план території на земельну ділянку за межами населеного пункту на території Лозянської сільської ради для розміщення окремого об'єкта будівництва - гараж та авто майстерня, виконаний архітектором Гук С.Я., кваліфікаційний сертифікат серія АА № 001704, з наступними техніко-економічними показниками: площа земельної ділянки - 10000, 00 кв. метрів, площа забудови - 1150 кв. метрів.

Детальний план був розглянутий відділом містобудування та архітектури Іршавської районної державної адміністрації, та після його позитивного висновку затверджений розпорядженням голови райдержадміністрації № 163 від 27.04.2017 року, у встановлений ч. 8 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної документації" строк.

Додатковою обставиною, що підтверджує відсутність повноважень у міської, селищної та сільської ради вирішувати питання земельних відносин поза межами населеного пункту є норма ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України, де передбачено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Судом не беруться до уваги доводи позивача стосовно порушення відповідачем вимог ст. 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", виходячи з наступного.

Порядком проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 555 від 25.05.2011р. (далі - Порядок № 555), встановлено механізм проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні: генеральних планів населених пунктів, планів зонування та детальних планів територій.

В п. 3 Порядку № 555 чітко визначено, що сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи відповідно до частини третьої статті 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забезпечують: оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення проектів містобудівної документації з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками; оприлюднення розроблених проектів містобудівної документації і доступ громадськості до зазначеної інформації; реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації; узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками проектів містобудівної документації через погоджувальну комісію (у разі її утворення); оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації.

Статтею 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядком № 555, обов'язок щодо організаційних та інших дій стосовно забезпечення проведення громадських слухань покладено виключно органи місцевого самоврядування, а саме на сільські, селищні та міські ради.

Даний факт додатково підтверджується ч. 10 ст. 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", де визначено, що фінансування заходів щодо врахування громадських інтересів здійснюється за рахунок органів місцевого самоврядування, а також ч. 9 ст. 19 даного закону, де передбачено, що детальний план території не підлягає експертизі.

Аналіз наведених правових норм та матеріалів справи дає підстави для висновку, що громадські слухання щодо проектів детальних планів територій за межами населеного пункту та процедура їх проведення законодавством України не передбачена.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Оскаржене розпорядження є актом індивідуальної дії, тобто цей акт стосується конкретних осіб у сфері публічно-правових відносин та породжує конкретні адміністративно-правові відносини, обумовлені цим актом.

Обов'язковою ознакою правового акта індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень є створення ним юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Зокрема, нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Тому, для правильного вирішення даного спору, необхідно з'ясувати чи є оскаржене розпорядження нормативним чи ненормативним (індивідуальним) актом.

Як вбачається з оскарженого розпорядження, ним надано дозвіл на розроблення детального плану території за межами населеного пункту для розміщення гаража для стоянки вантажних автомобілів та автомайстерні на території Лозянської сільської ради на земельній ділянці, яка на даний час призначена для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_3

Крім того, в матеріалах справи міститься інвестиційний намір забудови земельної ділянки, наданий гр. ОСОБА_3 від 03.04.2017 року, відповідно до якого даний громадянин просить збудувати автомобільну площадку.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у даних конкретних правовідносинах.

У Рішенні від 01.12.2004 року N 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

При цьому особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Викладені висновки кореспондуються із нормами ст. 19 КАС України.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства.

В постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 року по справі № 21-1115во10 зазначено наступне: "суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням".

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 2-зп від 23.06.97 року в справі N 3/35-313 вказано, що "… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію".

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України N 9-рп/2008 від 22.04.2008 року у справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акту індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

Системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що ненормативні правові акти (акти індивідуальної дії) є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Такого ж висновку дотримується й Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, справа № 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), зокрема у пункті 5.

Таким чином, суд вважає, що скасування спірного розпорядження, яке є предметом спору у даній справі призведе до порушення суб'єктивного права особи, а саме гр. ОСОБА_3, а відтак й на законне очікування виконання певних умов, а отже, створить акт втручання у реалізацію його права власності.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено правомірність оскарженого розпорядження, позовні вимоги щодо визнання вказаного розпорядження протиправним та його скасування не підтверджені належними та допустити доказами, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 19, 44, 47, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Іршавської міської ради об'єднаної територіальної громади до Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання протиправним та скасування розпорядження Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області "Про затвердження детального плану території за межами населеного пункту" від 27 квітня 2017 року № 163 - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Рейті