Справа № 569/1965/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Панас О.В.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА
іменем України

"20" лютого 2018 р. Справа № 569/1965/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Шидловського В.Б.
суддів: Мацького Є.М.
Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "25" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальону в м.Рівне ДПП лейтенанта поліції Бондара Олександра Миколайовича, третя особа - Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону в м.Рівне ДПП лейтенанта поліції Бондара Олександра Миколайовича, Управління патрульної поліції у м.Рівне Департаменту патрульної поліції, залучені у справі третьою особою за згодою позивача, про скасування постанови серії АР №125855 від 27.01.2017 р. у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що з оспорюваної постанови вбачається, що 24.01.2017 р. близько 01 год. 30 хв. в м.Рівне по вул.Млинівській, він керував транспортним засобом VW POLO д.н.з. НОМЕР_1 та не пред`явив посвідчення водія, та свідоцтво про реєстрацію т.з. згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух».
Зазначив, що враховуючи характер вчиненого проступку та його малозначність, а також те, що несправність лампи лівої фари у режимі білого світла, яка стала формальною підставою для винесення оспорюваної постанови було усунуто негайно після її виявлення працівниками патрульної поліції, то працівник патрульної служби повинен був обмежитись лише усним зауваженням та винести усну постанову про закриття провадження у справі.
Вважає, вказану постанову серії АР №125855 від 27.01.2017 року незаконною, такою, що порушує його права та просив скасувати, оскільки при її прийнятті працівником патрульної поліції не було дотримано вимог ст.280 КУпАП, не враховані ні характер вчиненого проступку, ні обставин, що пом`якшують відповідальність, в її основу покладені лише суб`єктивне ставлення працівника патрульної поліції до позивача, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 25.07.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Постанову серії 125855 від 27.01.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в сумі 425 грн. скасовано частково, в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., звільнивши його від адміністративної відповідальності в силу малозначності та обмежитись усним зауваженням.
В задоволенні інших вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Департамент патрульної поліції звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що чинним КУпАП не передбачено такого виду стягнення як попередження чи зауваження. Крім того, суд першої інстанції здійснив втручання у дискреційні повноваження ДПП, призначивши більш м`яке покарання, ніж передбачено нормами КУпАП.
Колегія суддів перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, правильність висновків суду першої інстанції, встановила наступне.
27.01.2017 року інспектором патрульної поліції другої роти батальйону УПП в м.Рівному ДПП лейтенантом поліції Бондарем О.М. було винесено постанову АР № 125855, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, ч.6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення на підставі ст.36 КУПАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення вимог п.п.2.9 в ПДР України та ст.16 Закону України "Про дорожній рух".
Відповідач ОСОБА_2 будучи допитаним в якості свідка в суді першої інстанції підтвердив факт порушення правил дорожнього руху позивачем.
Факт доведення до відома порушника причини зупинки, відмови Луцишиним на вимогу інспектора у наданні документів ОСОБА_1 підтверджується з оглянутого в судовому засіданні диску.
Позивач всупереч вимог ч.1 ст.52 КАС в судовому засіданні, не подавши письмової заяви до початку розгляду справи по суті змінив підстави пред`явленого до суду позову. Так, позивач , вважає, що інспектор, в порушення вимог Закону України "Про національну поліцію" ст.36 під надуманим приводом попросив надати для перевірки документи. Відсутня будь-яка інформація щодо проведення розгляду справи відносно скоєння адміністративного правопорушення. Матеріали справи не містять жодних даних щодо доведення вини у скоєнні правопорушення, а саме: рух з непрацюючою підсвіткою. Технічними засобами правопорушення не було зафіксоване. Вважає, що в його діях відсутні ознаки правопорушення, а відтак вимога щодо пред`явлення документів була незаконною. Фактів, підтверджуючих порушення ним ПДР немає. Просив скасувати постанову.
Суд першої інстанції, вирішуючи позов по суті, прийшов до висновку, що позивач не довів та не надав суду доказів відсутності в своїх діях порушення правил дорожнього руху, проте при цьому відповідач також не спростував доводи, зазначені позивачем, щодо того, що під час винесення постанови не були прийняті до уваги загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення та обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.
З огляду на вказане суд першої інстанції зазначив, що в діях ОСОБА_1 мало місце адміністративне правопорушення, доказів, які б спростовували порушення позивачем не надано, а судом таких доказів не встановлено. Разом з тим, суд прийшов до висновку, що постанова в частині накладеного на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. підлягає скасуванню зі звільненням ОСОБА_1 на підставі ст.22 КУпАП від адміністративної відповідальності в силу малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, що не суперечить положенням КУпАП, КАС, та відповідає принципам Європейського суду, який наголошує на тому що, якщо це не заборонено, то це роботи можна згідно висновків у справі "Гарнага проти України", та є ефективним заходом юридичного захисту у справі (справа "Лучанінова проти України" п.72).
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступні підстави.
Проте, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VII - I внесено зміни в ч.2 ст.33 КУпАП, а саме: при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Статтею 22 КУпАП встановлюється, що усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Стаття не передбачає обов`язковості звільнення від адміністративної відповідальності за всі малозначні правопорушення, а передбачає тільки право прийняти таке рішення. У зв`язку із цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатися, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особистість порушника, обставини, що зм`якшують і обтяжують відповідальність тощо.
Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення визначений главою 22 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
В матеріалах справи наявний Додаток до постанови в справі про адміністративне правопорушення № ВК-00007 від 27.01.2017 року (відео з боді камери інспектора УПП у м.Рівне Бондара О.М. від 24.01.2017 року з 01 год. 55 хв.), в якому чітко стверджується факт непред`явлення позивачем посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, через що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121, та ч.1 ст.126 КУпАП. Крім того, додатками до постанови є рапорт та пояснення до події, що в свою чергу є доказами вчинення правопорушення.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ст.247 КУпАП не передбачена така підстава, як закриття провадження у зв`язку із звільненням від адміністративної відповідальності через малозначність порушення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому. Суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.
Відтак, закриваючи провадження у справі та оголошуючи ОСОБА_1 усне зауваження, суд першої інстанції не врахував, що в даній справі він не є органом, який уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки в силу частини 1 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд такої справи віднесений цим Кодексом до відання органів Національної поліції та, відповідно, саме ці органи вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність винесення постанови серії АР № 125855 від 27.01.2017 р. у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на зазначене, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених ст. ст. 273-277,282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Ст. 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Отже, постанова суду апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "25" липня 2017 р. скасувати та прийняти нову про відмуву у задоволенні позовних вимог.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повне судове рішення складено "20" лютого 2018 р.