Справа № 711/7506/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 711/7506/17 Суддя (судді) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Федотова І.В.

Коротких А.Ю.

при секретарі: Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції України в Черкаській області та ОСОБА_2 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити одноразову грошову допомогу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання визнати позивача таким, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», і зобов'язання відповідача затвердити висновок щодо виплати такої одноразової грошової допомоги згідно вимог ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» у порядку, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок травми отриманої під час проходження служби в органах внутрішніх справ; зобов'язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління Національної поліції України в Черкаській області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на здійснення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок виявлених розбіжностей у поданих для призначення допомоги документах, у відповідача відсутні правові підстави для призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Також апелянт зазначив, що відповідь про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги надано позивачу сформовано на основі затвердженого керівником Головного управління Національної поліції України в Черкаській області висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, який є чинним та позивачем не оскаржувався.

Також з апеляційною скаргою до суду звернувся позивач - ОСОБА_2, який, посилаючись на правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, просить оскаржуване рішення змінити, вказавши, що ОСОБА_2 встановлена інвалідність 2 групи внаслідок травми, отриманої під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з виконанням повноважень та основних завдань поліції чи міліції, у зв'язку з чим позивач просить призначити та виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4.

У письмовому відзиві позивача на апеляційну скаргу відповідача, ОСОБА_2 просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність доводів відповідача.

Станом на 20 лютого 2018 року відповідачем не надано до суду письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню разом з тим, доводи апеляційної скарги відповідача є законними і обґрунтованими, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2016 року позивача звільнено з посади інспектора Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за п. 2 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). На момент звільнення вислуга років в органах внутрішніх справ складала 24 роки 08 місяців 25 днів, що підтверджується наказом про звільнення. Підставою для звільнення слугувало, зокрема, свідоцтво про хворобу № 157 від 15 червня 2016 року, відповідно до якого позивач визнаний непридатним до військової служби, внаслідок, зокрема, перенесеної черепно-мозкової травми - струс головного мозку у вересні 2009 року - тобто травми пов'язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно довідки від 06 липня 2016 року до акту огляду МСЕК № 2934 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків.

Після встановлення групи інвалідності позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, але листом від 18 липня 2016 року його було повідомлено про відсутність можливості вирішення такого питання і одночасно повідомлено, що після внесення відповідних змін до порядку призначення та виплати допомоги особам, які звільнені з поліції, його заява буде повторно розглянута.

18 липня 2017 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Під час розгляду такої заяви спеціалістом з державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ Головного управління Національної поліції України в Черкаській області 08 серпня 2017 року було складено доповідну записку, в якій зазначено що дана посадова особа не погоджує висновок про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги внаслідок виявлених розбіжностей у акті за формою Н-1 від 09 червня 2016 року, поясненнях свідка ОСОБА_3 та довідці по факту отримання тілесних ушкоджень №13/9-1252-чч від 11 вересня 2009 року.

Згідно акту № 2 від 09 червня 2016 року форми Н-1 про нещасний випадок з майором міліції ОСОБА_2 ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області затверджений висновок про те, що нещасний випадок, що стався 10 вересня 2009 року з позивачем внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_4, стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків. Передумовою складання такого акту став акт форми Н-5 від 09 червня 2016 року розслідування нещасного випадку, що стався 10 вересня 2009 року.

Внаслідок відсутності погодження відділом державного нагляду за охороною праці висновку про призначення одноразової грошової допомоги, УФЗБО Головного управління Національної поліції України в Черкаській області також відмовило у погодженні такого висновку.

Відсутність погодження висновку двома відділами стали підставою для відмови у його затвердженні 15 серпня 2017 року начальником Головного управління Національної поліції України в Черкаській області.

Листом від 16 серпня 2017 року №29/Ч-85 за підписом начальника ГУ НП в Черкаській області позивача було повідомлено про відсутність підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з діями та рішенням відповідача позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок травми, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Разом з тим, судом першої інстанції під час судового розгляду справи не надано належної оцінки тому факту, що відмова відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оформлена у вигляді висновку від 15 серпня 2017 року є чинною та у судовому порядку не оскаржувалась.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (надалі за текстом - «Закон № 580-VIII») одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Частиною 2 названої статті Закону № 580-VIII визначено, що Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

За змістом ч. 4 ст.100 Закону № 580-VIII одноразова грошова призначається і виплачується за останнім місцем проходження служби поліцейським.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11 січня 2016 року зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293 (надалі за текстом - «Порядок»).

Згідно з пунктом 3 розділу III зазначеного Порядку заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

За змістом п. 1 Розділу 2 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата встановлення непрацездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 1 Розділу 4 Порядку фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Пунктом 2 Розділу 4 Порядку передбачено, що керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги є видача керівником територіального органу Національної поліції наказу про виплату такої допомоги, в іншому ж випадку особа письмово повідомляється про відмову у такій виплаті із зазначенням мотивів такої відмови.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у призначенні відповідної одноразової грошової допомоги та цю відмову оформлено відповідачем у формі висновку від 15 серпня 2017 року. Про прийняте рішення позивача повідомлено листом від 16 серпня 2017 року №29/Ч-85.

Судовою колегією враховується, що Верховний Суд України у постановах від 18 березня 2014 року у справі № 21-11а14 та від 22 квітня 2014 року у справі № 21-484а13 висловив правову позицію у подібних правовідносинах, згідно якої підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб'єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.

Разом з тим, в межах спірних правовідносин позивачем не оскаржувалось рішення відповідача прийняте у формі висновку про відсутність підстав для призначення допомоги від 15 серпня 2017 року.

Тобто, рішення суб'єкта владних повноважень щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги є чинним (а.с. 46).

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом та чинній станом на момент прийняття оскаржуваного судового рішення) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв'язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Однак, заявлені позивачем в даному адміністративному позові вимоги, за умови чинності висновку від 15 серпня 2017 року, яким відмовлено ОСОБА_2 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, та відсутності можливості у суду апеляційної інстанції в межах даних правовідносин надати оцінку правомірності та обґрунтованості даного висновку, або вийти за межі позовних вимог (ч. 5 ст. 308 КАС України), не можуть відновлювати порушених, на думку позивача, прав.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Однак, суд першої інстанції на зазначені вище факти уваги не звернув, неповною мірою з'ясувавши обставини справи та зміст позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що під час розгляду справи судом першої інстанції неповною мірою з'ясовано обставини справи не враховано вимоги ч. 1 ст. 6 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом та чинній станом на момент прийняття оскаржуваного судового рішення), що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2017 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального права.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що належним способом захисту позивача в даному випадку є визнання протиправним та скасування висновку від 15 серпня 2017 року, яким відмовлено ОСОБА_2 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю та зобов'язання відповідача відновити порушене право позивача - призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності. У зв'язку з вказаними обставинами позивач не позбавлений можливості звернутись з даними позовними вимогами до суду для захисту своїх прав.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області - задовольнити.

Скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2017 року.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити одноразову грошову допомогу - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді І.В. Федотов

А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 20 лютого 2018 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Федотов І.В.