Справа № 826/10879/16
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

23.02.2018 Київ К/9901/9896/18 826/10879/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Бившевої Л.І. розглянув матеріали заяви Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 30.08.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві 21.11.2017 (згідно з відбитком календарного штемпелю поштового відправлення) подала до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 30.08.2017 про відмову у відкриття касаційного провадження, посилаючись на пункти 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017).

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Верховний Суд ухвалою від 30.01.2018 повідомив заявника про встановлені цією ухвалою недоліки заяви про перегляд судового рішення та зобов'язання їх усунути протягом 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

Верховний Суд, з'ясовуючи те, чи усунув заявник недоліки заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України у встановлений судом строк, зважає на таке.

Верховний Суд України в ухвалі від 30.01.2018 встановив, що у заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України заявник підставами для подання такої заяви одночасно зазначає пункти 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання заяви) заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання заяви) заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання заяви) у заяві про перегляд судових рішень зазначаються обґрунтування підстав для перегляду судових рішень, передбачених статтею 237 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання заяви) до заяви додаються копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву; копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Отже, заявник у заяві про перегляд судового рішення повинен чітко вказувати правову підставу, яка дає право на звернення з такою заявою, та наводити цьому обґрунтування, надавати копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Зазначаючи у заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 30.08.2017 однією з підстав для подання заяви неоднакове застосування судом касаційних інстанцій норм матеріального права при вирішенні справ у подібних правовідносинах, заявник не навів обґрунтування неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних тих самих норм матеріального права, що б потягло ухвалення цим судом різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також не зазначив конкретних різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

При цьому заявник не додав до заяви про перегляд судового рішення копії різного за змістом судового рішення, в якому, на думку заявника, має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Вказані заявником в обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права при вирішенні справ з подібними правовідносинами судові рішення Верховного Суду України не належать до судових рішень, ухвалених судом касаційної інстанції, оскільки Верховний Суд України після 30.07.2010 і до 15.12.2017 здійснював перегляд судових рішень судів касаційної інстанції.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що заява про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України не містить чіткого посилання на конкретну правову підставу, яка, на переконання заявника, дає йому право звернутися із такою заявою, що позбавляло суд можливості вирішити питання про допуск справи до провадження для перегляду судового рішення.

Окрім того, суд вказав, що додана заявником до заяви копія довіреності не є належним чином оформленим документом про повноваження особи, якою підписана заява, оскільки засвідчена особою, повноваження якої на вчинення таких дій не підтверджені.

Суд зазначив, що заявнику слід усунути недоліки заяви і надати суду: заяву про перегляд судового рішення, в якій навести конкретну правову підставу, яка, на переконання заявника, дає йому право звернутися із такою заявою;

у разі якщо такою підставою заявник визначить пункт 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, то: заявнику у заяві слід навести обґрунтування неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних тих самих норм матеріального права, що б потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зазначити конкретні різні за змістом судові рішення, в яких має місце неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах; надати копії різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах; оригінал або копію довіреності, оформленої належним чином та засвідченої особою, яка має на це підтверджені повноваження.

Заявник 02.02.2018 отримав копію ухвали від 30.01.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 196.

Таким чином, строк усунення недоліків заяви про перегляд судового рішення закінчився 19.02.2018.

Заявник 20.02.2018 подав до Верховного Суду оригінал довіреності, виданої представникові, яким підписана заява про перегляд судового рішення, та заяву про перегляд ухвали суду касаційної інстанції.

У заяві заявник зазначає іншу правову підставу для її подання, ніж вказані у первинній заяві, а саме: пункт 2 частини першої статі 237 Кодексу адміністративного судочинства України - неоднакове застосування судом (судами) норм процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

При цьому у порушення вимог пункту 3 частини другої статті 239, пункту 3 частини першої статті 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання заяви) у заяві про перегляд судового рішення заявник не наводить обґрунтування неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних тих самих норм процесуального права, не зазначає конкретних різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, не надає копії різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права у подібних правовідносинах.

Указані заявником в обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права судові рішення Верховного Суду України не належать до судових рішень, ухвалених судом касаційної інстанції, оскільки Верховний Суд України після 30.07.2010 і до 15.12.2017 здійснював перегляд судових рішень судів касаційної інстанції.

Відповідно до статті 210 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017) судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Вищий адміністративний суд України; згідно зі статтею 323 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) касаційною інстанцією у цивільних справах є Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ; відповідно до статті 108 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) судом касаційної інстанції є Вищий господарський суд України, на що суд звертав увагу заявника в ухвалі від 30.01.2018.

Таким чином, заявник не усунув недоліки заяви про перегляд судового рішення повністю та у встановлений судом строк.

Відповідно до частини четвертої статті 239-2 Кодексу адміністративного судочинства України заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог статей 239 та 239 1 цього Кодексу і заявник не усунув її недоліки протягом установленого строку.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 30.08.2017 повернути Державній податковій інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Бившева