Справа № 264/5900/17
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5900/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А.М., за участю секретаря Солонської Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що постановою відповідача серії АР № 877785 від 15.11.2017р. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. У постанові викладено, що водій автомобіля НОМЕР_1 позивач, 15 листопада 2017 року о 13:40 годині рухався по пр. 1 Травня біля АЗК «Петроль», м. Маріуполя, при зміні напрямку руху (перестроюванні) не увімкнув покажчик повороту, чим порушив п.п. «б» п.9.2 Правил дорожнього руху.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, підтримує позовні вимоги.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в м. Маріуполі в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення, в якому просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає та в підтвердження вини правопорушника надав диск з відеофіксацією правопорушення, вчиненого 15 листопада 2017 року.

Оскільки обидві сторони у справі надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, та в судове засідання не з'явилися особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП. Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП та Інструкції з організації провадження та діловодства у справах про адміністративне порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 жовтня 2003 року, № 1217, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2003 року за № 974/8295, є документом, що засвідчує факти неправомірних дій учасників дорожнього руху і є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.

За ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами при початку руху чи зміні його напрямку, тягне за собою накладання штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.п.9.2 (б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідальність за порушення даного пункту ПДР передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 877785 від 15 листопада 2017 року, вказана постанова була винесена на виконання своїх владних повноважень інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Тимченко Віктором Руслановичем, який є уповноваженою посадовою особою органу внутрішніх справ. На підстав викладеного у січні 2018 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя була надана заява про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила користування транспортним засобом в сфері дорожнього руху шляхом порушення вимог п.п. 19.2 (б) ПДР України, яким водія зобов'язано подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

В судове засідання були надані відповідачем відеоматеріали, які не підтверджують обставини виявленого правопорушення.

При цьому детального визнання порушення правил дорожнього руху, яке відображено в постанові, з боку позивача не висловлювалось, тому надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду об'єктивної можливості не має.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлені не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КУпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не надав, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення, винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП та є протиправною, отже підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 41, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії АР № 877785 від 15 листопада 2017 року, винесену Інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Тимченко Віктором Руслановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП України визнати незаконною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: А. М. Іванченко