Справа № 346/2399/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/229/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого Шинкар Т.І.,
суддів Пліша М.А.,
Глушка І.В.,
секретаря судового засідання Чигер І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області (головуючий суддя Бирич Н.В.), ухвалену у відкритому судовому засіданні в м.Коломия о 16 год. 52 хв. 11 грудня 2017 року у справі №346/2399/17 за позовом ОСОБА_1 до Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання незаконною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

26.05.2017 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі Управління), просив, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 08.11.2017, визнати неправомірною відмову відповідача у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з дня виникнення права на пенсію, а саме з 21.11.2016.
Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2017 позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт роботи позивача в зоні відчуження в період з 11.07.1987 по 30.09.1987 повністю підтверджується документами, доданими ним для призначення пенсії, а саме, довідкою, виданою 02.03.1993 Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, довідкою від 12.12.2016 №17, виданою ліквідатором СТзОВ «Злагода» та записами у військовому квитку. Крім того, відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 2) серії НОМЕР_1 , держава вже підтвердила та встановила позивача особою, яка брала участь у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Навіть у самому посвідченні вказано, що він має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках. Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком із урахуванням положень ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме із зниженням пенсійного віку на 8 років, що є наслідком визнання неправомірною відмову Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку та зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з дня виникнення права на пенсію, а саме з 21 листопада 2016 року.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.11.2017 та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що архівна довідка №7049 видана не військовою частиною у складі якої позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та не містить посилань на первинні документи, якими підтверджують час, період і місце роботи, а тому не може бути взята до уваги. Крім того вказує, що в архівній довідці №1888/03.02 від 21.01.2017 дні виїзду в зону, об`єкти, населені пункти не відображено, а також зазначено, що фінансові документи в/с 43187 на виплату добових коштів військовослужбовцям частини відсутні та місце дислокації військової частини не вказано. Скаржник зазначає, що за результатами зустрічної перевірки до акта звірки документів про стаж роботи ОСОБА_1 №143 від 09.02.2017, які дають право на пенсію, не виявлено жодних нарахувань, які б свідчили про виплати за перебування в зоні відчуження у 1987 році та відсутні документи щодо перебування позивача в зоні Чорнобильської АЕС. Також вказує, що довідкою архівного відділу Коломийської райдержадміністрації від 15.03.2017 №04-01/П-31 повідомлено про відсутність рішення про відрядження ОСОБА_1 на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Скаржник звертає увагу суду на те, що відповідно до матеріалів справи фактично єдиним документом, який містить інформацію про кількість днів участі позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із вказанням населених пунктів, є копія архівної довідки №7049, видана 02.03.1993 управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу. У зв`язку з тим, що для призначення пенсії надана копія архівної довідки №7049 від 02.03.1993, а не оригінал, то призначення пенсії, зокрема із зниженням пенсійного віку, скаржник вважає неможливим.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.3 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Івано-Франківською обласною державною адміністрацією (а.с.14).
В грудні 2016 ОСОБА_1 звернувся в Управління із заявою щодо призначення пенсії із зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додавши посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році та видану 02.03.1993 Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу архівну довідку №24/7049, завірену департаментом соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації.
Листом Управління №3559/03-1 від 20.03.2017 ОСОБА_1 повідомлено, що в зв`язку з відсутністю первинних документів на підтвердження участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відмовлено (а.с.6-7).
Вважаючи вказану відмову незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини та п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з п.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII, в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії, (далі - Закон №796-XII) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
Статтею 10 Закону №796-XII встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів.
Згідно з абз.4 п.2 ч.1 ст.14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до положень ст.55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, зменшенням пенсійного віку на 8 років.
Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Відповідно до положень п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Таким чином, законодавець визначає альтернативу довідці про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122. Такими документами, що підтверджують період роботи в зоні відчуження можуть бути, зокрема, первинні документи, що підтверджують періоди перебування в зоні відчуження: довідки про періоди роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати; особи, що були призвані на військові збори, можуть підтвердити виконання робіт в зоні довідками військових частин про виконання робіт в зоні відчуження, архівними документами Міністерства оборони.
Основною підставою для прийняття альтернативних документів є інформація у них про період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Як встановлено з матеріалів справи судом першої інстанції, при зверненні до Управління із заявою щодо призначення пенсії, позивач надав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році та видану 02.03.1993 Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу архівну довідку №24/7049, завірену департаментом соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації.
Відповідно до архівної довідки №7049, виданої 02.03.1993 Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, ОСОБА_1 в складі військової частини НОМЕР_2 виконував задачі по ліквідації наслідків аварії в Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в 1987 році 82 дні (з 11.07.1987 по 30.09.1987), в населених пунктах: Толстий Лес та Прип`ять. При цьому зазначено, що Військова частина НОМЕР_2 в теперішній час розформована, архів частини знаходиться в координаційній групі управління хімічних військ округу (а.с.3).
Згідно з долученою до матеріалів справи архівною довідкою, виданою Галузевим державним архівом Міністерства оборони України на запит Управління, відповідно до архівних документів Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 11.07.1987 (наказ №20) по 30.09.1987 (наказ №100), дні в`їзду в зони (на об`єкти, населені пункти) не відображені. Відповідно до ліквідаційного акта в/ч НОМЕР_2 накази командира в/ч НОМЕР_3 по стройовій частині і виїздам за період з 01.01.1987 по 04.12.1987 були вилучені частково Головною військовою прокуратурою м.Москви в жовтні 1989. Пошук документів, який проводився Галузевим державним архівом Міністерства оборони України більше десяти років результатів не дав. Документи зняті з обліку як остаточно втрачені відповідно до акта від 04.04.2013.
Довідка складена на основі книги алфавітного обліку рядового та сержантського складу запасу і журналу обліку доз радіоактивного опромінення особового складу в/ч НОМЕР_2 .
Зазначено, що в журналі обліку доз радіоактивного опромінення в/ч НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні в архіві в документах в/ч НОМЕР_2 , встановлено, що ОСОБА_1 отримав дозу опромінення в період з 11.07.1987 по 29.09.1987 і станом на 29.09.1987 доза опромінення склала 9 (дев`ять), 277 б (одиниця вимірювання не розшифрована). Місце дислокації військової частини за вказаний період не зазначено. Фінансові документи в/ч НОМЕР_2 на виплату добових військовослужбовцям на зберігання в архів не надходили (а.с.4).
Окрім того, в матеріалах справи наявні копії трудової книжки НОМЕР_4 та військового квитка серії НОМЕР_5 позивача відповідно до яких ОСОБА_1 у травні 1987 прийнятий на роботу в спілку селян ім. М.Грушевського водієм, влітку 1987 року - призваний на військові збори Коломийським військовим комісаріатом та в складі військової частини НОМЕР_2 в період з 11 липня 1987 року по 30 вересня 1987 року протягом 82 днів виконував обов`язки з ліквідації наслідків аварії в 30 км. зоні сектора №2 на Чорнобильській АЕС.
Крім того, довідкою від 12.12.2016 № 17, виданою ліквідатором СТзОВ «Злагода», підтверджується факт виплати позивачу у вересні 1987 року заробітної плати в розмірі 661,76 карбованців за період перебування в тридцятикілометровій зоні сектора №2 Чорнобильської АЕС протягом 82 днів (а.с.5).
Також позивачем надано посвідчення Серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році та має право на пільги і компенсації встановлені Законом УРСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках (а.с.14).
Так, відповідно до ч.3 ст.65 Закону №796-XII посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Згідно з п.5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501, чинний на час видачі позивачу посвідчення, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня до 31 грудня 1986 р. від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія А.
Пунктом 10 вказаного Порядку встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: а)посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військовий квиток і довідка командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження; в) довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту); г) рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в будь-яких роботах за певний період, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження, в тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки.
Враховуючи вказані законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що основним документом, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 21 листопада 2006 року (справа №21-1048во06), де, зокрема, вказано, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Наявність у ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним і вказує на те, що позивач згідно абз.1 п.2 ч.1 ст.14 Закону №796-XII та Порядку №501, дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській катастрофі в 1987 році.
При цьому, покликання відповідача на акт звірки документів про стаж роботи ОСОБА_1 , які дають право на пенсію №143 від 09.02.2017 та відповідно до якого в книзі по оплаті праці колгоспу «Влада Рад» (спілки селян ім.Грушевського СТзОВ «Злагода») за вересень та жовтень 1987 року за вересень та жовтень 1987 році на аркуші «водії» під порядковим номером 85 значиться ОСОБА_1 , нарахована заробітна плата в жовтні становила 665,30, документів щодо перебування ОСОБА_1 в зоні Чорнобильської АЕС для звірки не представлено у зв`язку з відсутністю (а.с.31), не може бути самодостатньою підставою для відмови в призначені позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Підсумовуючи вказане, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не спростував належність та достатність наданих позивачем документів, тоді як для призначення пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надані всі необхідні для цього документи, в тому числі архівні довідки, які містять необхідні дані, для підтвердження факту роботи позивача у зоні відчуження не менше 14 днів у 1987 році та яких є достатньо для призначення пільгової пенсії передбаченої ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для призначення позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку як особі ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії з 21 листопада 2016 року, оскільки позивач перебував у зоні відчуження в період з 11.07.1987 по 30.09.1987, де виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в період понад 14 календарних днів, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг віку 52 роки, а тому має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (зі зменшенням пенсійного віку), відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись статтями 229, 241, 308, 310, 316, 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2017 року у справі №346/2399/17 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 21.02.2018