Справа № 825/33/18
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року м. Чернігів Справа № 825/33/18

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард» (вул. Піщанська, 28, м. Мена, Чернігівська область, 15600) до Менської районної державної адміністрації (вул. Героїв АТО,6, м. Мена, Чернігівська область, 15600), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агролідер Мена» (вул. Сіверський шлях, 146 Б, м. Мена, Чернігівська область, 15600) про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мена-Авангард» до Менської районної державної адміністрації, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЛІДЕР МЕНА» про визнання протиправним та скасування розпорядження Менської районної державної адміністрації від 27.11.2017 № 521.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розпорядженням Менської районної державної адміністрації від 27.11.2017 № 521 ТОВ «АГРОЛІДЕР МЕНА» надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для передачі їх в оренду для ведення товарного сільсьгосподарського виробництва, орієнтованою площею 329,14 га за рахунок невитребуваних земельних часток (паїв) на території Менського району за межами смт. Макошино. Позивач вважає, що в розпорядження районних державних адміністрацій можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням невитребувані земельні ділянки, право на які належать громадянам, та які ще не одержали державних актів на право власності. Однак земельні ділянки, що знаходяться на території Макошинської селищної ради Менського району Чернігівської області за кадастровими номерами :06:000:0005(№37), :07:000:0402 (№399) та :07:000:0710 (№ 469) на час прийняття спірного ропорядження є власністю фізичних осіб та передані в користування позивачу на підставі договору оренди. Отже, вказані земельні ділянки, в розумінні Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) не вважаються невитребуваними, тому не можуть передаватися в оренду іншим особам, в даному випадку ТОВ «АГРОЛІДЕР МЕНА».

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача надіслав відзив. В судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що спірне розпорядження про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою прийнято відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та статті 123 Земельного кодексу України на підставі заяви ТОВ «АГРОЛІДЕР МЕНА», схеми розташування земельних ділянок та довідки в.о. старости Макошинського старостинського округу від 15.11.2017 № 02-09/417. Порядок надання та відмови у наданні такого дозволу, визначені статтею 123 Земельного кодексу, однак, в даному випадку, підстави для відмови, були відсутні. При цьому представник відповідача зазначила, що дозвіл надається на орієнтовну площу, тому, якщо в процесі розроблення технічної документації зясується, що на конкретні земельні ділянки видано правовстановлюючий документи, то в подальшому ці земельні ділянки, як невитребувані земельні частки (паї), в оренду передаватися не будуть. Крім того, надання дозволу на розробку проекту технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду), тому права позивача на цьому етапі не порушені.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що ТОВ «АГРОЛІДЕР МЕНА» звернулося із клопотанням до Менської райдержадміністрації про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою на території Менського району за межами смт. Макошино. 27.11.2017 головою районної державної адміністрації видано розпорядження № 521 від 27.11.2017, в якому зазначено, що відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для передачі їх в оренду для ведення товарного сільсьгосподарського виробництва, орієнтованою площею 329,14 га за рахунок невитребуваних земельних часток (паїв) на території Менського району за межами смт. Макошино. Замовити технічну документацію за власний рахунок та подати на затвердження в установленому законом порядку. Вважає, що розпорядженням Менської РДА від 27.11.2017 № 521 земельні ділянки в оренду ще не передаються, а відтак права позивача не порушуються. Також зазначив, що йому відомо про те, що площа земельної ділянки при затвердженні проекту землеустрою може бути зменшена у звязку з перебуванням окремих земельних ділянок у власності інших осіб, про що не заперечує.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

20.11.2017 ТОВ «АГРОЛІДЕР МЕНА» звернулося до Менської районної державної адміністрації із заявою, в якій просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на місцевості орієнтованою площею 340 га, з метою отримання їх в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок невитребуваних земельних часток паїв на території Менського району за межами села Макошино. До заяви додано довідку в.о. старости с. Макошинського старостинського округу та схему земельних ділянок.

За результатами розгляду заяви ТОВ «АГРОЛІДЕР МЕНА», 27.11.2017 головою Менської районної державної адміністрації видано розпорядження № 521, яким надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для передачі їх в оренду для ведення товарно сільсьгосподарського виробництва орієнтованою площею 336,00 га за рахунок невитребуваних земельних часток (паїв) на території Менського району за межами смт Макошино.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України Про місцеві державні адміністрації від 9 квітня 1999 року № 586-XIV (далі Закон № 586-XIV) місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 13 Закону України Про місцеві державні адміністрації до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до частин першої та пятої статті 41 Закону № 586-XIV голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Акти місцевих державних адміністрацій індивідуальної дії, прийняті в межах їх повноважень, набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо самими актами не встановлено пізніший строк введення їх у дію. Ці акти доводяться до їх виконавців, а також обовязково оприлюднюються, крім внутрішньоорганізаційних актів.

Як вбачається з матеріалів справи, земельні ділянки що знаходяться на території Макошинської селищної ради Менського району Чернігівської області за кадастровими номерами :06:000:0005 (№37), :07:000:0402 (№399) та :07:000:0710 (№469) знаходяться у власності інших осіб, що підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку(а.с.10,14). Вказані земельні ділянки передані в оренду ТОВ Мена-Авангард, що підтверджується копіями договорів оренди та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав, наявними в матеріалах справи.

Розпорядженням голови Менської районної державної адміністрації Чернігівської області № 521 від 27.11.2017 відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), на підставі заяви ТОВ «АГРОЛІДЕР МЕНА» від 20.11.2017, схеми розташування земельних ділянок та довідки в.о. старости Макошинського старостинського округу від 15.11.2017 № 02-09/417 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі нерозподілених земельних ділянок (паїв), орієнтовною площею 336,00 га за рахунок невитребуваних земельних часток (паїв) на території Менського району за межами смт. Макошино.

При цьому листом від 11.12.2017 № 01-07/1219 Менська РДА повідомила ТОВ «АГРОЛІДЕР МЕНА», що земельні ділянки в тому числі № 469 (спірна земельна ділянка) при розробленні технічної документації просять не враховувати, оскільки на земельну ділянку оформлено право власності (а.с.46).

Також, розпорядженням голови Менської районної державної адміністрації Чернігівської області від 19.01.2018 №26 внесено зміни до розпорядження від 27.11.2017 № 521, та замінено з орієнтованої площі 336,00 га на орієнтовану площу 329,14 га (а.с. 48).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд вважає зазначити наступне.

Принцип законності гарантовано частиною другою статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Саме це положення Конституції України на найвищому рівні гарантує дотримання прав особи під час та в результаті вчинення органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами (суб'єктами владних повноважень, владними суб'єктами) відносно неї юридично значущих дій або прийняття рішень.

За змістом статті 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05.06.2003 № 899-IV нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Отже, стаття 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) є спеціальною нормою, що регулює особливий порядок та умови надання в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок.

Відповідно до пункту12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 №122 нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Аналіз наведеної норм дає підстави стверджувати, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки - частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій з метою надання їх в оренду.

Разом з тим, Законом України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) не визначено порядок розгляду клопотань зацікавлений осіб про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

В свою чергу, частиною шостою статті 7 КАС України визначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Тому суд, в частині вирішення питання щодо правомірності надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), застосовує статтю 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у взаємозвязку з положеннями статті 123 Земельного кодексу України, за змістом якої особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки розгляду клопотання і надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надання мотивованої відмови у його наданні, та уповноважені органи розглядати ці питання.

Судом встановлено, що третьою особою подано всі необхідні документи, визначені статтею 123 Земельного кодексу України, при цьому суд зазначає, що підстави відмови у наданні такого дозволу були відсутні.

Навіть, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право самостійно замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомити відповідний орган виконавчої влади.

Таким чином, на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою за відсутності такого дозволу, або відмови у наданні такого дозволу, запроваджено принцип мовчазної згоди, внаслідок якої заявник має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, якщо протягом місяця його заява не розглянута.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спірне розпорядження про надання дозволу технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території Менського району, приймає відповідний виконавчий орган, в порядку та строки, встановлені статтею 123 ЗК України з урахуванням особливостей, передбачених статтею 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Ненадання такого дозволу або вмотивованої відповіді у зазначені статтею 123 ЗУ України строки, не перешкоджає процесу виготовлення технічної документації, оскільки здійснення замовлення на виготовлення останньої можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

У свою чергу, суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду), тому права позивача на цьому етапі не порушені.

Крім того, суд зазначає, що землекористування здійснюється з урахуванням Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № IV, яким визначено правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і регулюються відносини, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Згідно зі статтею 5 закону України "Про землеустрій" обєктами землеустрою є: територія України; території адміністративно-територіальних одиниць або їх частин; території землеволодінь та землекористувань чи окремі земельні ділянки.

Субєктами землеустрою є: органи державної влади, Верховна ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування; юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій; землевласники та землекористувачі (ст.4 згаданого закону).

Відповідно до статті 1 закону України "Про землеустрій", технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (ч.2 ст.55 закону).

Таким чином, з метою отримання нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок в оренду для використання за цільовим призначенням, зацікавлена особа розробляє технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж невитребуваних земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості).

Частиною десятою статті 55 закону України "Про землеустрій" передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:

а) завдання на складання технічної документації із землеустрою;

б) пояснювальну записку;

в) рішення Верховної ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом);

г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем;

ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території);

д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

є) копію правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі обєкти зареєстровані);

ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт;

з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів);

и) кадастровий план земельної ділянки;

і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;

ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Отже, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає певний перелік дій та документів, без вчинення та наявності яких, остання не буде відповідати вимогам статті статті 55 закону України "Про землеустрій", а відтак не може бути затверджена.

Крім того, пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, земельні ділянки, на які отримано правовстановлюючий документи, в розумінні пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, в оренду, як нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, не передаються.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки позивачем на час розгляду справи не доведено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає спірні земельні ділянки, то суд дійшов висновку, що права позивача не порушені.

З огляду на викладене, з урахуванням підстав, зазначених позивачем у позові, та завданням адміністративного судочинства щодо захисту порушеного права та інтересів позивача, що передбачено статтею 2 КАС України, суд вважає, що спірним розпорядженням не порушені права та інтереси позивача, відтак, в позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,293,295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23 лютого 2018 року.

Суддя І.І. Соломко