Справа № 2-а-92/2010
Суддя: Закаблук О. В.
Дата ухвалення: 2010-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 2-а- 92/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Даценко К.М.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до ІДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, в якій позивач просить суд винести постанову, якою визнати протиправною та скасувати постанову серія АІ №177283 по справі про адміністративне правопорушення від 02.03.2010 р., відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Судом встановлено наступні обставини, так, 02.03.2010 року близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_1 рухався власним автомобілем Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Знамянка в напрямку м. Києва. На виїзді з м. Обухова , рухаючись в щільному потоці попутнього транспорту , був зупинений ІДПС Кагарлицького взводу ДПС ОСОБА_3.

Як виявилось , причиною того, що інспектор ДПС зупинив автомобіль , стало порушення ОСОБА_1, за думкою інспектора, вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме перевищення дозволеної швидкості руху на 29 км/год. При цьому , на думку інспектора , ОСОБА_1 не виконав вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху України. На заперечення ОСОБА_1 стосовно того, що швидкість автомобіля, яким він керував , не була вищою , ніж дозволена ПДР, - а саме 60 км/год. , ОСОБА_2 було продемонстровано табло якогось електронного пристрою , на якому висвічувалася цифра "89". На поверхні продемонстрованого електронного пристрою позивач зміг прочитати лише надпис " Беркут ". Прохання позивача до ІДПС ОСОБА_2 показати час , коли була зафіксовано дану швидкість , а також надати документи державної повірки даного електронного переносного вимірювального пристрою , а також документи самого інспектора , які б засвідчили , що він пройшов навчання і вміє користуватися цим електронним технічно складним пристроєм , було проігноровано , інспектор вилучив посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, після чого пішов до службового автомобіля та почав складати протокол про адміністративне правопорушення (копія знаходиться в матеріалах справи). З протоколом Серія АІ №183265 від 02.03.2010 року ОСОБА_1 було ознайомлено пізніше. Після ознайомлення з протоколом позивач попросив інспектора Ладичука К. В. дати позивачу аркуш чистого паперу для надання пояснень по вказаному протоколу , в чому позивачу було також відмовлено , мотивуючи цю відмову відсутністю паперу. Після цього позивачем в протоколі, у місці, що відведено для пояснень , було зроблено запис про те , що до даного протоколу додається пояснення позивача на окремому аркуші паперу, який є невід'ємною частиною даного протоколу.

Після цього позивач повернувся до свого автомобіля для написання пояснень . В автомобілі позивач знайшов кілька аркушів паперу , з одної сторони в яких була ксерокопія торгового патенту , а на зворотній , чистій стороні позивач почав писати свої пояснення по даному протоколу. Не встиг позивач пояснення дописати і до середини , як до автомобіля підійшов інспектор Ладичук К. В. і під підпис вручив позивачу копію постанови сер. АІ № 177283 від 02.03.2010 , згідно якої на позивача накладено адміністративний штраф в розмірі 300 гривень. ( копія додається ) На зауваження позивача , що він ще не встиг дописати пояснення , інспектор зауважив , що це чиста формальність , а письмові пояснення позивача він обов'язково долучить до протоколу після їх написання.

Таким чином , інспектор виніс постанову про накладання на позивача штрафу в розмірі 300 гривень, керуючись лише своїми здогадками, нічим і ніким не підтвердженими.

Після написання пояснень до протоколу на окремих аркушах паперу в кількості 2 сторінки, де позивач детально описав всі деталі даного інциденту , а саме :

- позивач рухався автомобілем в щільному потоці попутнього транспорту ,

- позивачу не показали час фіксації швидкості електронним пристроєм ,

- не надали для ознайомлення ніяких документів на електронний пристрій , яким вимірювалась швидкість руху автомобіля ,

- не було надано посвідчення інспектора , яке б підтверджувало , що цей інспектор пройшов навчання і вміє користуватися цим електронним пристроєм для вимірювання швидкості ,

- не було надано можливості звірити заводський номер пристрою з номером , вказаним у протоколі,

- не надали документ , що підтверджує своєчасну держповірку електронного вимірювального пристрою , яким було здійснено вимірювання швидкості автомобіля ,

- не була надана можливість перевірки непошкодженого клейма держповірителя на корпусі приладу,

- не наведено жодних інших доказів , які б свідчили ,що саме швидкість автомобіля позивача було зафіксовано на приладі, де було чітко вказано , що позивач не визнає висунутих йому звинувачень у порушенні ПДР , а саме в перевищенні встановленої швидкості на 29 км/год.

Вказані пояснення були передані позивачем власноручно інспектору Ладичуку К. В. вже після винесення інспектором постанови сер. АІ № 177283 , тобто зауваження позивача по протоколу сер. АІ № 183265 при винесенні постанови інспектором враховані не були.

Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведенним і необгрунтованим з наступних підстав.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Оскільки відсутні будь-які докази (покази свідків, фіксація технічними засобами швидкості автомобіля саме ОСОБА_1 , що б підтверджували факт невиконання ОСОБА_1 вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме перевищення швидкості , висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не може грунтуватися лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в ст. 254 КУпАП зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не підтверджується жодними доказами, як того вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу він не може бути належним доказом вини ОСОБА_1 Протокол складений з грубими порушеннями чинного законодавства і за таких обставин відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

КУпАП закріплений принцип, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, всупереч вказаним вимогам інспектором ДПС під час складання протоколу про адміністративне правопорушення був проігнорований факт відсутності будь-яких свідків або інших доказів, які б могли підтвердити факт події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, ч. З ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, постанова серія АІ №177283 від 02.03.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення прийнята з порушеннями Конституції та законів України, є необгрунтованою, та незаконною.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7, 250, 287, 288, 289, п. З ст. 293, 295 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 6-11, 17, 160 Кодексу адміністративного судочинства України , суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до ІДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АІ № 177283, винесену 02.03.2010 року ІДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 по адміністративній справі, постановлену без дотримання вимог, що до всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження по справі закрити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: