Справа № 459/713/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/848/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І.,
суддя Сапіга В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2017 року (головуючий суддя Кріль М.Д., м.Червоноград) у справі № 459/713/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу,-

В С Т А Н О В И В :

13 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради, в якому просив визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області щодо неперерахування та недоплати йому разової грошової допомоги до 05 травня у 2016 році в розмірі, встановленому ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити позивачу разову грошову допомогу до 05 травня у 2016 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Постановою Червоноградського міського суду від 31 березня 2017 року, залишеною без змін, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року як учаснику бойових дій відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області нарахувати й виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2016 року як учаснику бойових дій відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Червоноградського міського суду від 22 грудня 2017 року, прийнятим за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із викладеними у вищевказаному рішення суду першої інстанції висновками, позивач подав апеляційну скаргу і просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач покликається на те, що починаючи з 22 травня 2008 року в редакції від 25 грудня 1998 року відновлено дію частину 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої, розмір грошової допомоги учасникам бойових дій має становити п`ять мінімальних пенсій за віком. Також зазначене рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, є обов`язковими для виконання на території України і остаточними. Позивач зазначає, що норми Постанови Кабміну України від 02 березня 2016 року №141 «Про розмір разової грошової допомоги» звужують обсяг встановлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» прав та пільг учасників бойових дій, а закони України мають вищу юридичну силу як акти органу законодавчої влади, ніж акти Кабінету Міністрів України як органу виконавчої влади. Тому ця постанова не може бути застосована при нарахуванні виплат щорічної одноразової грошової допомоги учасникам бойових дій згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач вважає, що право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги як учаснику бойових дій не може бути залежним від бюджетних асигнувань і потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України. Відтак, позивач переконаний, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки нормам матеріального та процесуального права з приводу часткової виплати ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, до 5 травня 2016 року одноразової грошової допомоги в розмірі 920,00грн.
Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, оцінивши докази у справі в їх сукупності, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з врахуванням наступних обставин справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 14 грудня 2015 року. Поряд з цим судом було встановлено, що ОСОБА_1 не було проведено виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2016 року у розмірі 920,00 грн., про що управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області надало відповідь на запит адвоката позивача № 6205/1-8 від 29 грудня 2016 року.
Позивач не погодився з діями відповідача, оскільки вважав, що разова грошова допомога за 2016 рік має бути виплачена йому з розрахунку п`яти мінімальних пенсій за віком.
Постановою Червоноградського міського суду від 31 березня 2017 року, залишеною без змін, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року як учаснику бойових дій відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області нарахувати й виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2016 року як учаснику бойових дій відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Водночас, 06 липня 2017 року управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради звернулось з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Як нововиявлену обставину відповідач вказав те, що Листом від 29 грудня 2016 року № 6205/1-8 Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області повідомило ОСОБА_1 , що йому, як учаснику бойових дій, Управлінням праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області виплата разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року не проводилась. Водночас, як встановлено з листа відповідача від 21 червня 2017 року, ОСОБА_1 не звертався в управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році. Згідно інформації викладеної у листі управління Слов`янської міської ради від 15 травня 2017 року №06-17/1577 ОСОБА_1 було перераховано разову грошову допомогу до 5 травня у сумі 920 грн. на військову частину № НОМЕР_2 , де на той час позивач проходив військову службу.
Відтак, відповідач вважав, що вказана ним обставина є істотною, не була відомою на момент розгляду справи, а відповідно позовні вимоги позивача є необгрунтованими.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що згідно інформації, викладеної у листі управління Слов`янської міської ради від 15 травня 2017 року, ОСОБА_1 було перераховано разову грошову допомогу до 5 травня у сумі 920 грн. на військову частину № НОМЕР_2 , де на той час позивач проходив військову службу. Відтак, підстав для задоволення його позовних вимог немає.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
У відповідності до частини 2 статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008, встановлено виплату учасникам бойових дій щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Проте, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 року №79-VІІІ.
Згідно з пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень (п. 1 1.1 Постанови)
Зі змісту рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011вбачається, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.
У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності.
Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.
Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.
Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Пунктом 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що в 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій 920,00 грн.
Колегією судді, згідно інформації викладеної у листі управління Слов`янської міської ради від 15 травня 2017 року №06-17/1577, встановлено, що позивачу у 2016 році виплачено 920 гривень управлінням соціального захисту населення Слов`янської міської ради за місцем його служби згідно списків військової частини НОМЕР_2 .
Відтак, за наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.242, 243, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2017 року у справі № 459/713/17 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга