Справа № 753/22100/17
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

за участю секретаря с/з: Бордунової К.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 04 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора 3 роти 4 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції у м. Києві Державної патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Свєцького О.І. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Дарницького районного суду м.Києва із адміністративним позовом до інспектора 3 роти 4 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції у м. Києві Державної патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Свєцького О.І., в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №527635 від 15 листопада 2017 року;

- закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 04 січня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З наявних у справі доказів вбачається, що за даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №527635 від 15 листопада 2017 року, винесеної інспектором 3-ї роти 4-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Державної патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Свєцьким О.І., вбачається, що ОСОБА_3 15 листопада 2017 року о 09 год. 05 хв., керуючи автомобілем марки «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Грушевського, 28 в м. Києві, на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги в одному напрямку, здійснила виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, внаслідок чого порушила вимоги п. 11.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Наслідком цього стало притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. (а.с.8).

Вказане стало підставою для звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Приписами пункту 11.4 ПДР передбачено, що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Так в своїх поясненнях позивач зауважує на тому, що матеріали даної справи не містять доказів щодо наявності з її боку адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, а відтак спірна постанова відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №527635 від 15 листопада 2017 року, підлягає скасуванню, а відсутність події і складу адміністративного правопорушення виключає провадження в справі, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції було оглянуто відео з реєстратора службового транспортного засобу відповідача, на якому зафіксовано наявність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, що виразилося у порушення нею вимог пункту 11.4 ПДР.

Крім того, колегією суддів не встановлено, що позивач звертався до відповідача під час винесення оскаржуваної постанови із клопотанням заслухати свідків, оглянути докази тощо, які б спростували фіксування вчиненого нею адміністративного правопорушення.

Водночас, положенням статті 18 КУпАП передбачено, що не є адміністративним порушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності тобто, для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною ніж відвернена шкода.

Згідно із пунктом 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, задати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів для усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Разом з тим, в матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач порушила Правила дорожнього руху в умовах крайньої необхідності.

У зв'язку з цим, колегія суддів критично ставиться до пояснень позивача про відсутність з її боку адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Що стосується вимог даного позову в частині закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, колегія суддів зважає на наступне.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи.

Водночас, суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

У зв'язку з цим, підстав для задоволення позову в цій частині вимог колегія суддів не вбачає.

Таким чином, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів знаходить обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні вимог даного позову, оскільки відповідач при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №527635 від 15 листопада 2017 року діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законами та Конституцією України, а вчинене позивачем правопорушення підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 04 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Сорочко Є.О.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Сорочко Є.О.

Петрик І.Й.