Справа № 816/1648/17
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/1648/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

секретаря судового засідання - Гнітько О.О.,

представника позивача - Фісуна Є.Е.,

представника відповідача - Ковальчука Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант - УТН" до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант-УТН" (надалі - позивач, ТОВ "Гарант-УТН") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі - відповідач, Харківське управління Офісу великих платників) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01 червня 2017 року № та № .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставність висновків відповідача про порушення позивачем вимог пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України та неправомірне включення до складу податкового кредиту серпня 2015 року податку на додану вартість у сумі 124577881,71 грн на підставі податкової накладної від 16.08.2015 № 16031, що призвело до завищення суми від'ємного значення на 50 326 грн та заниження суми ПДВ за серпень 2015 року на 124557556 грн. Вказував, що відповідачем не враховано, що податкову накладну оформлено у відповідності до вимог складання зведених податкових накладних. Також звертав увагу на те, що всі документи, які послугували підставою для складення такої податкової накладної, були надані до перевірки та описані в акті перевірки від 05.05.2017 № 25/28-10-15-06/37227524. За таких обставин вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

У письмових запереченнях, які надійшли до суду 21 листопада 2017 року, відповідач в обґрунтування правомірності спірних податкових повідомлень-рішень зазначав, що до перевірки позивачем не було надано банківських документів (платіжних доручень, банківських виписок), які б свідчили про списання 16.08.2015 з банківського рахунку позивача коштів у розмірі 747467290,26 грн, в тому числі ПДВ 124577881,71 грн, та не надано первинних документів (договорів, видаткових накладних, актів прийому-передачі, бухгалтерських рахунків), які б свідчили про придбання товарів/послуг 16.08.2015 на суму 747467290,26 грн, в тому числі ПДВ 124577881,71 грн. Відтак перевіркою встановлено, що в порушення пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України позивачем включено до податкового кредиту серпня 2015 року податок на додану вартість в розмірі 124577881,71 грн. згідно із податковою накладною від 16.08.2015 № 16031 / т.1 а.с. 216/.

У додаткових поясненнях представник відповідача звертав увагу на те, що згідно із пунктом 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається даті тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів /послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, а відповідно до п. 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця, водночас будь-які документи, які підтверджують виникнення першої події, у позивача відсутні. Також зауважував, що за приписами пункту 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 957, підставою для складання зведеної податкової накладної є здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер при постійних зв'язках з отримувачем (покупцем), за умови визначення у договорі періодичності оплати поставок, при цьому до зведеної податкової накладної обов'язково додається реєстр товаротранспортних чи інших відповідних супровідних документів, згідно з якими здійснено постачання товарів/послуг, однак позивачем під час перевірки такий реєстр не надавався /т. 3 а.с. 114/

Ухвалою суду від 13 грудня 2017 року витребувано докази від Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» та зупинено провадження у справі до судового засідання 16 січня 2018 року. Ухвалою суду від 16 січня 2018 року поновлено провадження у справі.

В ході розгляду справи позивачем заявлялися клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ПАТ «Укрнафта», від 20 листопада 2017 року, від 31 січня 2018 року / т. 1 а.с. 212 - 213, т. 2 а.с. 239 - 240/, у задоволенні яких судом відмовлено протокольними ухвалами від 20 листопада 2017 року та 31 січня 2018 року відповідно.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ТОВ «Гарант-УТН» зареєстроване як юридична особа 28.07.2010, ідентифікаційний код 37227524, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /т. 3 а.с. 119 - 122/, з 01.03.2015 зареєстроване платником податку на додану вартість, що підтверджується даними реєстру платників ПДВ /т. 3 а.с. 132/.

У період з 22.03.2017 по 26.04.2017 посадовими особами Харківського управління Офісу великих платників проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Гарант-УТН» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з суб'єктами господарювання за період з 01.01.2014 по 08.02.2017, за результатами якої складено акт від 05.05.2017 № 25/28-10-50-15-06/37227524 (надалі - акт перевірки).

Зазначену перевірку проведено на підставі наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 21.03.2017 № 562, виданого відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1. статті 78 Податкового кодексу України та ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2017 № 757/7914/17-к про призначення позапланової документальної перевірки /т. 2 а.с. 15/

Підстави та порядок перевірки позивачем не оскаржуються.

В ході перевірки встановлено та в акті перевірки зафіксовано порушення ТОВ "Гарант-УТН" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України у зв'язку з тим, що неправомірно включено до складу податкового кредиту серпня 2015 року податок на додану вартість у сумі 124577881,71 грн по податковій накладній від 16.08.2015 № 16031, що свідчить про завищення податкового кредиту за серпень 2015 року у сумі 124577882 грн, що призвело до завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 22.1 + рядок 23.3) (переноситься до рядку 20.1 наступного звітного (податкового) періоду) за серпень 2015 року на суму 50326 грн та до заниження суми ПДВ, що сплачується до державного бюджету за серпень 2015 року на суму 124527556 грн /т. 1 а.с. 36-162/.

За результатами розгляду заперечень ТОВ «Гарант-УТН» на акт перевірки Харківським управлінням Офісу великих платників надіслано лист від 29.05.2017 № 29057/10/28-10, в якому повідомлено, що висновки акту від 05.05.2017 № 25/28-10-50-15-06/37227524 залишаються незмінними та є такими, що відповідають діючому законодавству /т. 1 а.с. 15-16/.

На підставі акту перевірки від 05.05.2017 № 25/28-10-50-15-06/37227524 Харківським управлінням Офісу великих платників винесено податкові повідомлення-рішення від 01 червня 2017 року:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додатну вартість у розмірі 186791334 грн, у тому числі за податковими зобов'язаннями - 124527556 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 62263778 грн /т. 1 а.с. 11/;

- № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за серпень 2015 року у сумі 50326 грн /т. 1 а.с. 12-13/.

Скаргу позивача на вказані податкові повідомлення-рішення рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 01.08.2017 № 16771/6/99-99-11-01-02-25 залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін /т. 1 а.с.17-19/.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку відповідності податкових повідомлень-рішень Харківського управління Офісу великих платників від 01 червня 2017 року № , № критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що підставою для прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень послугували висновки акту перевірки від 05.05.2017 № 25/28-10-50-15-06/37227524 про те, що ТОВ «Гарант-УТН» неправомірно включено до складу податкового кредиту серпня 2015 року податок на додану вартість у сумі 124577881,71 грн по податковій накладній від 16.08.2015 № 16031.

В акті перевірки зафіксовано, що до перевірки не надано банківських документів (платіжних доручень, виписок банку), які б свідчили про списання коштів з банківського рахунку ТОВ «Гарант-УТН» у сумі 747467290,26 грн, в тому числі ПДВ 124577881,71 грн та не надано первинних документів (договорів, видаткових накладних, актів прийому-передачі, бухгалтерських рахунків, які свідчать про придбання товарів/послуг 16.08.2015 на суму 747467290,26 грн, в тому числі ПДВ 124577881,71 грн. В ході проведення перевірки на ТОВ «Гарант-УТН» направлено запит від 21.04.2017 про надання пояснень та підтверджуючих документів, які були підставою для складення податкової накладної від 16.08.2015 № 16031, однак на момент закінчення перевірки пояснень та первинних документів не надано (аркуші 92-93 акту перевірки) /т. 1 а.с. 127 - 128/.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За приписами пункту 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

За змістом пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Таким чином, підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, за першою із подій, визначених пунктом 198.2. статті 198 Податкового кодексу України, є податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку.

При цьому відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Пунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно із пунктом 201.4. статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер:

покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця;

покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.

У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Отже, за загальним правилом податкова підлягає складенню у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Винятки із вказаного правила передбачені для складення зведених податкових накладних в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер.

В силу положень пункту 187.1. статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Гарант-УТН» віднесено до податкового кредиту серпня 2015 року податкову накладну від 16.08.2015 № 16031, видану Публічним акціонерним товариством «Укрнафта», щодо поставки нафти кількістю 66041,414 тон, на загальну суму 747467290,28 грн, у тому числі податок на додану вартість - 124577881,71 грн. /т. 2 а.с. 49/, про що свідчить податкова декларація з ПДВ ТОВ «Гарант-УТН» за серпень 2015 року з додатками /т. 2 а.с. 19 - 26/ та не заперечується позивачем.

Разом з тим, до перевірки позивачем не надано банківських документів (платіжних доручень, виписок банку), які б свідчили про списання 16.08.2015 коштів з банківського рахунку ТОВ «Гарант-УТН» у сумі 747467290,26 грн, в тому числі ПДВ 124577881,71 грн та не надано первинних документів (договорів, видаткових накладних, актів прийому-передачі, бухгалтерських рахунків, які свідчать про придбання товарів/послуг 16.08.2015 на суму 747467290,26 грн, в тому числі ПДВ 124577881,71 грн. Зазначених документів не надано позивачем також в ході розгляду справи.

Таким чином, податкова накладна від 16.08.2015 № 16031 була видана Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» не за датою виникнення податкового зобов'язання останнього.

Відповідно до пункту 4 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 22.09.2014 № 957, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2014 року за № 1235/26012, чинного на час спірних правовідносин (надалі - Порядок № 957) податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань постачальника (продавця).

Дата складання податкової накладної заповнюється цифрами у такій послідовності: день місяця (дві цифри), місяць (дві цифри), рік (чотири цифри). При цьому крапки, коми та інші розділові знаки в даті складання податкової накладної не проставляються.

Надаючи оцінку аргументам позивача про те, що податкову накладну від 16.08.2015 № 16031 видано Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» як зведену податкову накладну, суд враховує наступне.

Згідно із пунктом 18 Порядку № 957 у разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер при постійних зв'язках з отримувачем (покупцем), постачальником (продавцем) може бути складена зведена податкова накладна.

Періодичність складання таких накладних встановлюється відповідно до визначеної у договорі періодичності оплати фактично поставлених товарів/послуг (один раз на п'ять днів; один раз на десять днів тощо), але не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця. Така дата складання проставляється у графі 2 зведеної податкової накладної.

При цьому відсутність факту оплати поставлених товарів/послуг не звільняє постачальника (продавця) від складання зведеної податкової накладної.

Зведені податкові накладні не складаються на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У такому разі складається податкова накладна, як визначено пунктом 17 цього Порядку.

До зведеної податкової накладної, що надається отримувачу (покупцю) товарів/послуг, обов'язково додається реєстр товаротранспортних накладних чи інших відповідних супровідних документів, згідно з якими здійснено постачання товарів/послуг.

Таким чином, законодавчі норми пов'язують можливість виписки зведеної податкової накладної з одночасною наявністю таких умов, як безперервний або ритмічний характер постачання при постійних зв'язках із покупцем, визначена у договорі періодичність оплати поставок, а також наявність реєстру товаротранспортних накладних чи інших відповідних супровідних документів, згідно з якими здійснено постачання товарів/послуг, до податкової накладної.

Суд акцентує увагу на тому, що позивачем не було надано до перевірки реєстр товаротранспортних накладних чи інших відповідних супровідних документів до податкової накладеної від 16.08.2015 № 16031, що підтверджується додатковими поясненнями відповідача /т. 3 а.с. 109/, та не заперечувалося представником позивача в ході судового розгляду справи. Відповідний реєстр не було надано позивачем також суду.

Пунктом 44.1. статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із пунктом 44.6. статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Враховуючи те, що ТОВ «Гарант-УТН» до закінчення перевірки не було надано посадовим особам контролюючого органу реєстр товаротранспортних накладних чи інших відповідних супровідних документів до податкової накладеної від 16.08.2015 № 16031, в силу вимог податкового законодавства вважається, що такий документ був відсутній у нього на час складення відповідної податкової звітності.

Суд зазначає, що на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 13 грудня 2017 року ПАТ «Укрнафта» надано реєстр актів до податкової накладної № 16031 від 16.08.2015, який містить перелік актів прийому-передачі нафти, згідно із якими здійснено постачання товарів /т. 2 а.с. 51/.

Водночас суд наголошує, що такий реєстр не надавався позивачем на перевірку. Крім того, суд звертає увагу на те, що зазначений реєстр не підписано жодною уповноваженою особою ПАТ «Укрнафта». Незважаючи на те, що вимог до складання реєстру товаротранспортних накладних чи інших відповідних супровідних документів до зведеної податкової накладної чинним законодавством не встановлено, суд зауважує, що в силу положень пункту 18 Порядку № 957 відповідний реєстр обов'язково додається до зведеної податкової накладної, і, враховуючи те, що податкова накладна скріплюється електронним підписом уповноваженої платником особи, додаток до вказаної податкової накладної з метою надання йому юридичної сили повинен також засвідчуватися підписом уповноваженої особи платника податків. Із наданого ПАТ «Укрнафта» реєстру актів до податкової накладної № 16031 від 16.08.2015 неможливо ідентифікувати особу, яка його склала.

Суд також враховує, що згідно із законодавчими вимогами періодичність складання зведених накладних встановлюється відповідно до визначеної у договорі періодичності оплати фактично поставлених товарів/послуг (один раз на п'ять днів; один раз на десять днів тощо), але не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця.

Суд зазначає, що податкова накладна від 16.08.2015 № 16031 не містить у графі «вид цивільно-правового договору» будь-якої інформації /т. 2 а.с. 49/.

Згідно із поясненнями представника позивача вказану податкову накладну видано щодо поставки нафти на підставі ряду договорів, які долучено до матеріалів справи, а саме: договорів купівлі-продажу нафти від 16.05.2015 між ПАТ "Укрнафта" (по тексту договорів - Продавець) та ТОВ "Гарант" (по тексту договорів - Покупець) і Приватним акціонерним товариством "Українська міжбанківська валютна біржа" (по тексту договорів - Біржа): А/200/8057-Н, А/200/8058-Н, А/200/8059-Н, А/200/8060-Н, А/200/8062-Н, А/200/8063-Н, А/200/8064-Н, А/200/8068-Н, А/200/8069-Н, А/200/8070-Н, А/200/8071-Н, А/200/8072-Н, А/200/8077-Н, А/200/8078-Н, А/200/8079-Н, А/200/8081-Н, А/200/8084-Н, А/200/8085-Н, А/200/8089-Н / т. 2 а.с. 104-236/.

Відповідно до пункту 4.1.3 кожного з вказаних договорів Продавець зобов'язаний протягом 10 (десяти) робочих днів після отримання коштів за нафту видати Покупцю податкові накладні на суму ПДВ.

Пунктом 4.2.1 таких договорів встановлено, що Покупець зобов'язаний сплатити на рахунок Продавця, вказаний в розділі 10 Договору, вартість нафти відповідно до п. 5.2 Договору.

У свою чергу пунктом 5.2. договорів визначено, що Покупець здійснює попередню оплату за нафту відповідно до п. 5.1. договору за графіком (перша та/або друга та/або третя декади серпня 2015 року).

Водночас за змістом додаткових угод № 1 від 31 липня 2015 року до кожного із наведених вище договорів купівлі-продажу нафти, сторони домовилися пункт 5.2. Договору викласти у редакції: « 5.2. Покупець здійснює оплату за нафту відповідно до пункту 5.1 протягом 5-ти місяців з дати підписання Додаткової угоди». Усі інші умови договорів залишилися незмінними.

Таким чином на дату видачі ПАТ «Укрнафта» податкової накладної від 16.08.2015 № 16031 у договорах купівлі-продажу нафти від 16.05.2015 з урахуванням додаткових угод № 1 не було визначено періодичності оплати фактично поставлених товарів, натомість передбачалося, що оплата за нафту здійснюється протягом 5 місяців з дати підписання Додаткової угоди.

За таких обставин податкова накладна від 16.08.2015 № 16031 не була жодним чином пов'язана із визначеною у договорі періодичністю оплати поставлених товарів.

Крім того, суд зауважує, що позивачем не надано до суду доказів оплати поставки нафти за податковою накладною від 16.08.2015 № 16031 на загальну суму 747467290,28 грн.

Надаючи оцінку постачанню товарів за договорами купівлі-продажу нафти від 16.05.2015 в частині його безперервного або ритмічного характеру, суд зазначає, що згідно із пунктом 201.4. статті 201 Податкового кодексу України ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць. Поняття «безперервного характеру постачання» чинне законодавство не містить.

Так, за умовами договорів купівлі-продажу нафти від 16.05.2015 передбачалося подекадне постачання нафти трубопроводом, при цьому із наявних у справі актів прийому-передачі нафти /т. 2 а.с. 53 - 74/, на підставі яких, за поясненнями представника позивача, видано податкову накладну від 16.08.2015 № 16031, вбачається, що у серпні 2015 року з 03.08.2015 по 15.08.2015 ПАТ «Укрнафта» здійснювалися поставки нафти кожного дня, через день, через три дні, по декілька поставок на день по одному чи декільком договорам, у зв'язку з чим неможливо чітко визначити певну ритмічність або безперервність характеру постачання, а відтак і підстави виписки податкової накладної від 16.08.2015 № 16031 . При цьому зміст акту перевірки свідчить, що з 17 серпня 2015 року ПАТ «Укрнафта» видавалися позивачу податкові накладні відповідно до окремого договору купівлі-продажу (аркуші акту перевірки 85, 86) /т. 1 а.с. 120, 121/.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що податкова накладна ПАТ «Укрнафта» від 16.08.2015 № 16031 не відповідає законодавчо визначеним умовам, за яких видається зведена податкова накладна, а відтак на неї не поширюється нормативно-правове регулювання порядку видачі зведених податкових накладних.

За таких обставин податкова накладна від 16.08.2015 № 16031 підлягала складенню у день виникнення податкових зобов'язань продавця за правилом «першої події»: або за датою зарахування коштів (надходження готівки) від покупця/замовника, або за датою відвантаження товарів.

Беручи до уваги те, що в ході розгляду справи підтверджено, що 16.08.2015 були відсутні факти списання коштів з банківського рахунку ТОВ «Гарант-УТН» у сумі 747467290,26 грн, в тому числі ПДВ 124577881,71 грн, або придбання товарів на вказану суму, податкова накладна від 16.08.2015 № 16031 оформлена з порушенням вимог пунктів 201.1., 201.4. статті 201 Податкового кодексу України, а відтак в силу вимог п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України не давала права покупцю ТОВ «Гарант-УТН» на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

З огляду на викладене, висновок контролюючого органу про порушення ТОВ «Гарант-УТН» пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України та завищення податкового кредиту серпня 2015 року на 124577881,71 грн є обґрунтованим.

Зважаючи на те, що ТОВ «Гарант-УТН» задекларовано у серпні 2015 року від'ємне значення ПДВ 50 326 грн, контролюючим органом правомірно констатовано, що завищення податкового кредиту за серпень 2015 року призвело до завищення суми від'ємного значення, за серпень 2015 року на суму 50326 грн та до заниження суми ПДВ, що сплачується до державного бюджету за серпень 2015 року на суму 124527556 грн.

Згідно із підпунктом 54.3.2. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 123.1. статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

В акті перевірки від 05.05.2017 № 25/28-10-50-15-06/37227524 зафіксовано, що за результатами попередньої перевірки позивача, оформленої актом Кременчуцької ОДПІ від 11.03.2016 № 148/16-03-14-01-10/37227524, донараховано всього 109482,9 тис. грн., а саме: податків - 87586, 4 грн, штрафні санкції - 21896,6 тис. грн., зокрема, ПДВ - 64185,9 тис. грн., штрафні санкції - 16046,5 тис. грн., і за донарахованими зобов'язаннями збільшено суму податкового боргу /т. 1 а.с. 39/.

За таких обставин відповідач за наслідками перевірки, оформленої актом від 05.05.2017 № 25/28-10-50-15-06/37227524, під час визначення податкового зобов'язання мав підстави для застосування до позивача штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення № від 01 червня 2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додатну вартість у розмірі 186791334 грн, у тому числі за податковими зобов'язаннями - 124527556 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 62263778 грн та № від 01 червня 2017 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за серпень 2015 року у сумі 50326 грн винесено Харківським управлінням Офісу великих платників на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття таких рішень, із дотриманням інших вимог, визначених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідачем доведено правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, натомість позивачем не надано належних і достатніх доказів на підтвердження позовних вимог.

Отже, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант - УТН" є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги, що ухвалою суду від 18 жовтня 2017 року задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору та відстрочено ТОВ «Гарант-УТН» сплату судового збору, який складає 2802264, 90 грн, до ухвалення судового рішення у справі.

За приписами статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант - УТН", яким судовий збір при поданні позову не сплачено, суд вважає за необхідне стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант - УТН" судовий збір у сумі 2802624 грн 90 коп. до Державного бюджету України.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант - УТН" (місцезнаходження - вул. Європейська, 146-А, к. 505, м. Полтава, Полтавська область, 36008, ідентифікаційний код 37227524) до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження - вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, Харківська область, 61052) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант - УТН" (місцезнаходження - вул. Європейська, 146-А, к. 505, м. Полтава, Полтавська область, 36008, ідентифікаційний код 37227524) судовий збір у сумі 2802624 грн 90 коп. (два мільйони вісімсот дві тисячі шістсот двадцять чотири гривні дев'яносто копійок) до Державного бюджету України (реквізити: УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, 22030101; код отримувача за ; банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області; МФО: 831019; розрахунковий рахунок: 4002; код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу : судовий збір, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант - УТН", Полтавський окружний адміністративний суд).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 22 лютого 2018 року.

Суддя М.В. Довгопол