Справа № 815/4282/17
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4282/17
У Х В А Л А

22 лютого 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: судді-доповідача Єфіменка К.С., суддів Кравченка М.М., Левчук О.А., при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ПАТ «Імексбанк» від 22.11.2017 року вхідний №31969/17 про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" до Державного реєстратора Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат" Пацалюк Альони Валеріївни, Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат", за участю третіх осіб: Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ "ІМЕКСБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Матвієнка А.А. про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Футбольний клуб "Чорноморець" до Державного реєстратора Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат" Пацалюк Альони Валеріївни, Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат", за участю третіх осіб: Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ "ІМЕКСБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" Матвієнка А.А. про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 13.10.2017 року справа була прийнята до провадження суддею Єфіменком К.С.

22.11.2017 року на адресу суду за вхідним №319695/17 надійшло клопотання представника ПАТ «ІМЕКСБАНК» про закриття провадження по справі в цілому за всіма позовними вимогами на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Своє клопотання представник обґрунтовував наступним.

Відповідно до ч.2 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

14.06.2016 року Верховним Судом України було ухвалено постанову по справі №21-41а16 за позовом про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, скасування запису (аналогічний предмет позову і у справі №826/4282/17 за позовом ПрАТ «ФК «Чорноморець»). У зазначеній постанові викладено наступний правовий висновок: «Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v.Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <...> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <...>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, такий висновок не грунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що втикають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Таким чином, не обговорюючи питання правильності застосування судами статей 36,37 Закону №898-ІУ, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції».

Також представник додав, що на вирішенні Одеського апеляційного господарського суду перебуває справа №916/1220/17 за позовом Позивача до Банку, треті особи - Відповідач та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права власності на майно. Предметом позову у справі №916/1220/17 є визнання за Позивачем права власності на той самий об'єкт нерухомості, рішення Відповідача стосовно якого є предметом оскарження у справі №815/4282/17. Рішенням суду першої інстанції в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Представники позивача заперечили проти задоволення цього клопотання з мотиву його не обгрунтовності, оскільки вважають, що при розгляді цієї справи оскарженню підлягають саме дії та рішення державного реєстратора, як суб'єкта владних повноважень щодо неналежного виконання ним порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень, а тому цей спір є публічно-правовим та повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Міністерства юстиції України підтримали доводи клопотання про закриття.

Розглянувши вказане клопотання в судовому засіданні 22.02.2018 року до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод держава України гарантує кожному право на звернення до суду.

Відповідно до положень ст.124 Конституції України повноваження судів розповсюджуються на всі правовідносини.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України (2005), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п.п.7 ч.1 ст.3 КАС України (2005), суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як зазначається Вищим адміністративним судом України у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» №8 від 20.05.2013 року за змістом частини другої статті 4 КАС України від 06.07.2005 року №2747-ІУ юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (п.1).

Законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Згідно із ч.1,2 п.8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 року, відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 01.07.2004 року №1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус.

Згідно із ч.4 п.8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 року, відповідно до частини другої статті 30 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Як зазначено Верховним судом України у постанові від 25.04.2017 року по справі №21-3197а16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКОТЕК» до державного реєстратора реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції Гринь Жанни Олексіївни, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молодованової Галини Миколаївни, ДРСУ, Міністерства юстиції України, третя особа - публічне акціонерне товариство «Банк «Форвард», про визнання дій протиправними та скасування рішення: «...За правилами статті 1 КАС цей Кодекс визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 статті 3 КАС).

У справі, що розглядається, касаційний суд, закриваючи провадження у справі, дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з невиконанням умов цивільно-правової угоди з підстав порушення господарських зобов'язань, тобто цей спір не є публічно-правовим, а випливає із договірних відносин і має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Водночас Вищий адміністративний суд України залишив поза увагою те, що у рамках цієї справи виконання чи невиконання умов цивільно-правової угоди не є безпосередньою підставою для звернення до адміністративного суду. Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на протиправності дій Державного реєстратора як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у зв'язку з недотриманням ним вимог Порядку, а саме проведення державної реєстрації права власності на спірне майно за відсутності: завіреної в установленому порядку копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові; документа, що підтверджує її отримання іпотекодавцем та боржником по кредитних зобов'язаннях; документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником по кредитних зобов'язаннях зазначених вимог. Тобто, у цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії Державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень...».

Підставами позову ПАТ «ФК «Чорноморець» у даній справі є порушення суб'єктом владних повноважень - державним реєстратором при прийняті відповідного управлінського рішення встановленого порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та не дотримання у моменту прийняття рішення вимог Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема статей 24 та 25 Закону.

Адміністративний позов ПАТ «ФК «Чорноморець» не пов'язаний із дотриманням порядку звернення стягнення на предмет іпотеки (стадіон «Чорноморець») за відповідним іпотечним договором та порядком визначеним Законом України «Про іпотеку» та не є спором про право власності на об'єкт нерухомого майна із його теперішнім власником - ПАТ «ІМЕКСБАНК».

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вказаний спір за правилами КАС України (2005) підвідомчий судам адміністративної юсрисдикції та повинен розглядатись за правилами КАС України, а тому відсутні підстави для закриття провадження в цілому за п.1 ч.1 ст.157 КАС України (2005).

Відповідно до п.10 Перехідних положень КАС України (2017) справи, які розпочаті розглядом до 15.12.2017 року продовжують розглядптись судами за правилами, встановленим цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України (2017) визначено, що судам адміністративної юрисдикції підвідломчи спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таке виключення наведене у ч.3 ст.19 КАС України (2017) згідно якої, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Саме для встановлення цієї обставини судом було запропоновано представнику ПАТ «ІМЕКСБАНК» надати суду інформацію щодо стану розгляду справи №916/1220/17, яка розглядається Господарським судом Одеської області.

В судове засідання 18.01.2018 року до суду була подана інформація про те, що Господарським судом Одеської області розглядалась справа №916/1220/17 за позовом ПАТ «Футбольний клуб «Чорноморець» до ПАТ «ІМЕКСБАНК» в особі, якою є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державного реєстратора Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат" Пацалюк Альони Валеріївни про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», що складається з будівель загальною площею 80289,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул..Маразліївська, будинок 1/20.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.07.2017 року по цій справі в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

28.08.2017 року ПАТ «ФК «Чорноморець» подало апеляційну скаргу на це судове рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 року апеляційна скарга була прийнята до провадження.

20.10.2017 року на вказане рішення суду першої інстанції від 17.07.2017 року була подана апеляційна скарга ТОВ «ФІНАСОВО-ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР», яка ухзвалою Одеського апеляційеного господарсткого суду від 26.10.2017 року була повернута скаржнику.

26.10.2017 року ТОВ «ФІНАНСОВО-ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» подало касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 26.10.2017 року до Вищого господарського суду України, яка ухвалою Касаційного господарського суду Верховного суду від 29.12.2017 року була прийнята до провадження. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 року касаційну скаргу ТОВ «ФІНАНСОВО-ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» залишено без задоволення, а ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 26.10.2017 року по справі №916/1220/17 без змін.

Таким чином, на теперішній час провадження по справі №916/1220/17 триває.

Однак, судом встановлено, що позовна вимога по справі №815/4282/17 щодо оскарження рішення державного реєстратора Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат" Пацалюк Альони Валеріївни про державну реєстрацію права власності за ПАТ «ІМЕКСБАНК» на той саме комплекс споруд центрального стадіону «Чорноморець» не може бути визнана похідною від позовної вимоги ПАТ «Футбольний клуб «Чорноморець» до ПАТ «ІМЕКСБАНК» в особі, якою є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державного реєстратора Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат" Пацалюк Альони Валеріївни про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», що складається з будівель загальною площею 80289,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул..Маразліївська, будинок 1/20, яка розглядається в рамках справи №916/1220/17 у розумінні положень п.23 ч.1 ст.4 КАС України, оскільки позов ґрунтується не на наявності у позивача права власності на майно, а на незаконності дій державного реєстратора щодо позбавлення реєстрації його права на це майно, окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що по справі №916/1220/17 вже винесено рішення суду першої інстанції 17.07.2017 року, а це вже не дозволить позивачу заявити ці позовні вимогами в рамках цієї господарської справи, а тому обмеження компетенції щодо її розгляду судами адміністративної юрисдикції, які зазначені у ч.3 ст.19 КАС України (2017), не можуть бути застосовані.

Виходячи з наведеного, суд не встановив підстав для закриття провадження по справі, як за нормами КАС України (2005) так й нормами КАС України (2017), а тому в задоволенні клопотання представника ПАТ «ІМЕКСБАНК» про закриття провадження по справі за всіма позовними вимогами слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.204,238 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання представника ПАТ «ІМЕКСБАНК» від 22.11.2017 року вхідний №31969/17 про закриття провадження по справі в цілому за всіма позовними вимогами - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення проти неї можуть бути приєднані до апеляційної скарги на остаточне рішення суду по справі.

Суддя-доповідач Єфіменко К.С.

Судді Кравченко М.М.

Левчук О.А.