Справа № 734/3423/17
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 734/3423/17 Суддя (судді) першої інстанції: Бараненко С.М.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2018 року м.Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Твердохліб В.А.,
суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,
за участю секретаря Борейка Д.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2017 року (повний текст складено 18 грудня 2017 року, у смт.Козелець) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - Відповідач) про визнання неправомірними дій Відповідача щодо виплати грошової допомоги при звільненні без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, у розмірі 60% місячного грошового забезпечення; зобов`язання здійснити перерахунок грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, у розмірі 60% місячного грошового забезпечення (5895,18 грн) та виплатити заборгованість, яка виникне внаслідок такого перерахунку.
Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позові вимоги в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Також, апелянт зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода носить систематичний характер та входить до складу місячного грошового забезпечення військовослужбовця.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.
Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника начальника центру з тилу - начальника тилу 169 навчального центру у військовому званні полковника; має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 29.08.2017 року.
Відповідно до наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 28 квітня 2017 року №285 Позивача звільнено з військової служби у запас за п.«б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 серпня 2017 року №193 полковник ОСОБА_1 виключений з 10 серпня 2017 року зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і направлений для зарахування на військовий облік до Козелецького РВК Чернігівської області.
При звільненні зі служби Позивачу виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення (без врахування винагороди) за повні 33 календарні роки військової служби у сумі 162117 грн 45 коп.
Із довідки військової частини НОМЕР_1 від 26 вересня 2017 року №428/ФЕС про одноразову грошову допомогу, у зв`язку із звільненням з військової служби за серпень 2017 року вбачається, що Позивачу при звільненні було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60%.
Також, довідкою військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2017 року №478/ФЕС підтверджується, що Позивач отримував щомісячну додаткову грошову винагороду за період з 01.06.2013 року по 10.08.2017 року у розмірі 60%.
Позивач не погоджуючись із такими діями Відповідача щодо виплати йому грошової допомоги при звільненні з військової служби без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60%, звернувся до суду з адміністративним позовом.
Так, частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено поняття та складові грошового забезпечення військовослужбовців.
Згідно з вказаною нормою закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Отже, винагорода може входити до складу грошового забезпечення за умови, що вона має постійний характер.
Щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена Постановою від 22 вересня 2010 року №889 (далі Постанова №889). Питання виплати такої винагороди регулюються Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, що затверджена наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 (далі Інструкція №595).
Згідно з пунктом 2 Постанови №889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 5 Інструкції №595 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
За приписами пункту 9 Інструкції №595 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
При цьому, пунктом 10 Інструкції №595 передбачено, що командиру (начальнику) військової частини (установи, організації) надано право зменшувати розміри винагороди за певних умов.
Таким чином, щомісячна додаткова грошова винагорода носить не постійний характер, у зв`язку з чим не входить до складу грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 червня 2015 року у справі №21-621а14.
Так, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла правового висновку про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою №889 та Інструкцією, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода не може включатись до розрахунку одноразовою грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Крім того, колегія судді вважає необґрунтованим посилання Позивача на постанову Верховного Суду України від 20 жовтня 2015 року у справі № 21-2942а15, адже у вказаному судовому рішенні міститься правовий висновок щодо можливості включення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.
Розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, визначається відповідно до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Натомість, складові грошового забезпечення для цілей обчислення розміру одноразової грошової допомоги визначаються ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Норми зазначених законів встановлюють різне правове регулювання визначення грошового забезпечення.
Таким чином, висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 жовтня 2015 року у справі №21-2942а15 не може бути застосований до правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі.
Положеннями ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 315, 316, 322, 325,329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2017 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст.329 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 07 лютого 2018 року.